Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа Берегівської районна державна адміністрація в особі служби у справах дітей про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, визначення способів участі у вихованні дитини та спілкування з нею. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 1 вересня 2007 року позивач уклав шлюб з відповідачкою. Від цього шлюбу вони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. 14 січня 2012 року шлюбні відносини між ними припинилися, вони стали мешкати окремо, після чого відповідачка стала чинити йому перешкоди у спілкуванні з дитиною. Маючи бажання бачити та виховувати дитину, у серпні 2013 року він звернувся до орган опіки і піклування Берегівської районної державної адміністрації з заявою про надання часу на побачення з малолітньою дитиною, яка прийняла відповідне рішення, та надала йому дозвіл на побачення з дитиною, однак відповідачка продовжує чинити перешкоди в спілкуванні та вихованні дитини, тому він вимушений звернутися до суду з позовом про усунення вказаних перешкод та визначити способи його участі в вихованні дитини, місце та час спільного спілкування. До початку розгляду справи [PERSON] звернулася з зустрічним позовом до [PERSON], третя особа орган опіки і піклування Берегівської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, мотивуючи тим, що відповідач [PERSON] є батьком їхньої доньки - [PERSON], [INFO]. 14 січня 2013 року рішенням Берегівського районного суду їх шлюб розірвано і з тих пір донька проживає з нею та знаходиться на повному її утриманні. Вона перестала надавати можливість побачення з дитиною відповідачу в червні 2013 року. Так, 7 червня, після того як приїхав відповідач забрати житину до себе додому, її мати повідомила їй, що вона мала розмову з внучкою, яка повідомила, що відповідач [PERSON] робить з нею речі, які для неї дуже "неприємні". Донька розказала, що батько їй змащує невідомим кремом її геніталії, після чого в неї з'являються болі та незручності в результаті вона відчуває необхідність випорожнення. Почувши зазначене, вона терміново зателефонувала відповідачу, щоб останній негайно повернув дитину, однак він відмовився. Вказані вище обставини їй також повідомила донька, яка розповіла, що батько з нею робить. Після даної події вона звернулася до Закарпатського інституту післядипломної педагогічної освіти, де після консультації з психологом, яка провела бесіду з донькою без її участі, було отримано висновок, згідно якого донька [PERSON] - влітку 2013 року мала довготривалу стресову ситуацію внаслідок дій батька, яка погіршила її психофізичний стан. З причин безвідповідальної поведінки відповідача та в інтересах дитини вона вимушена звернутися до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON]. Ухвалою Берегівського районного суду від 30.01.2014 року вищевказаний зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], третя особа орган опіки і піклування Берегівської районної державної адміністрації ради про позбавлення батьківських прав об'єднаний в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа Берегівської районна державна адміністрація в особі служби у справах дітей про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, визначення способів участі у вихованні дитини та спілкування з нею. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги первісного позову підтримали та просили їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві, а в зустрічний позов не визнали з підстав викладених в запереченні. Відповідач та її представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні первісний позов не визнали з підстав викладених у запереченнях на позов, які долучені до матеріалів справи, в зустрічний позов підтримали та просили його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Представник служби у справах дітей Берегівської районної державної адміністрації Німець А.П. в судовому засіданні висновок органу опіки та піклування підтримав та просив при винесенні рішення по даній цивільній справі його врахувати. Прокурор Микулець В.Ю. в судовому засіданні за результатами судового розгляду зробив висновок, що первісний позов підлягає до задоволенню, а в зустрічному позові слід відмовити, оскільки підстав для позбавлення батьківських прав [PERSON] немає. Заслухавши доводи сторін, їх представників, третьої особи представника органу опіки та піклування, прокурора, дослідивши надані сторонами докази, в тому числі висновок органу опіки та піклування, суд вважає, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а в зустрічному слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 1 вересня 2007 року позивач уклав шлюб з відповідачкою, який зареєстрований Мужіївською сільською радою Берегівського району (а.с.6). Від цього шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO] народженя, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини зареєстрованого Мужіївською сільською радою Берегівського району від 18.03.2008 року, актовий запис № 6 (а.с.7). З січня 2013 року шлюбні відносини між сторонами припинилися, разом вони не мешкають, відповідачка проживає в будинку своїх батьків, спільне господарство не ведеться. Відразу після цього відповідачка стала чинити позивачу перешкоди у спілкуванні з дитиною. Оскільки відповідачка не надавала позивачеві можливості спілкуватися з донькою, останній звернувся до органу опіки та піклування Берегівської райдержадміністрації з заявою про надання часу на побачення з малолітньою дитиною, яка прийняла рішення щодо надання дозволу на побачення позивачу з донькою за місцем його проживання в першу та третю субботу-неділю, з 17-ої год. суботи по 17 год. неділі; в другу та четверту п'ятницю-суботу, з 17 год. п'ятниці по 17 год. суботи, однак відповідачка продовжує чинити перешкоди в спілкуванні та вихованні дитини. Ці факти сторонами у судовому засіданні не оспорювалися, тому суд вважає їх достовірно встановленими, а тому такими, що не підлягають доказуванню. У відповідності до ст.153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою незалежно від проживання або перебування кожного із них. Згідно ст.157 Сімейного Кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. В цьому випадку суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини шляхом встановлення періодичності чи систематичності побачень, можливості спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання, місця та часу їхнього спілкування. В той же час, приймаючи рішення про те, чи можливе надання часу для побачень дитини з батьком та встановлюючи режим цих побачень, суд в першу чергу враховує інтереси дитини, зокрема положення ч. 2 ст.155 СК України, яка встановлює, що " батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини". Так, ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства" вказує, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Суд, дослідивши докази, надані відповідачкою та її представником в обґрунтування своїх заперечень проти позову, вважає, що їх посилання на те, що позивач нібито змащував невідомим кремом її геніталії, після чого в неї з'являються болі та незручності в результаті вона відчуває необхідність випорожнення, нічим не підтверджені, та суперечать наданим позивачем історією розвитку дитини, де чітко зазначено, що 08 червня 2013 року при огляді дитини лікарем [PERSON] було встановлено почервоніння шкіри на промежині та сідничній ділянці, набрячність та свербіж шкіри. Нею зазначено, що вказані симптоми можуть виникати на миючий засіб. Отже, дитячий лікар прийшов до висновку, що у дитини алергічний дерматит та прописав гель, ванночки з ромашки. Дані обставини дитячий лікар [PERSON] також підтвердила в судовому засіданні. Таким чином, вимоги позивача щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною є законні та обґрунтовані. В судовому засіданні не доведено жодних обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивача з дитиною буде перешкоджати її нормальному розвитку. Навпаки, суд вважає, що між тим з батьків, хто проживає окремо, і дитиною повинен існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування сприяло б повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків - зі своїми дітьми - служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові, морального та матеріального статку. Отже суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні сина, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а насамперед буде повністю відповідати інтересам дитини. Однак з урахуванням її вікових особливостей, невизначеності та нестабільності обставин між- батьківських стосунків в цілях запобігання подальших конфліктних ситуацій, суд вбачає недоцільним спілкування батька з дитиною без присутності матері та вважає раціональним встановлення відповідних часів для спілкування батька з дитиною у присутності матері, з визначенням позивачу місця зустрічей з дитиною за адресою проживання відповідачки [PERSON]. При цьому суд роз'яснює [PERSON] його право на звернення до суду із позовом про зміну установленого способу участі у вихованні дитини у зв'язку із зміною обставин справи. Щодо зустрічного позову [PERSON] до [PERSON], третя особа орган опіки і піклування Берегівської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, суд приходить до наступного. З висновку Органу опіки та піклування Берегівської районної державної адміністрації в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] вбачається, що у разі підтвердження під час судового дослідження факту, викладеного матір'ю [PERSON] в зустрічній позовній заяві - спричинення батьком [PERSON] своїми діями шкоди здоров'ю дочці [PERSON], її психофізичному стану, в такому випадку позбавлення його батьківських прав стосовно малолітньої дочки [PERSON] буде доцільним (а.с.130-131). З огляду на викладене та оцінюючи вказаний вище висновок в частині доцільності позбавлення батьківських прав відповідача, суд не приймає їх до уваги. Згідно з п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Як експлуатацію дитини слід розглядати залучення її до непосильної праці, до заняття проституцією, злочинною діяльністю або примушування до жебракування. Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них. Статтею 164 Сімейного Кодексу України визначені підстави позбавлення батьківських прав. Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: - не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; - ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; - жорстоко поводяться з дитиною; - є хронічними алкоголіками або наркоманами; - вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; - засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Виходячи з аналізу норм діючого законодавства, умовами застосування такої міри відповідальності, як позбавлення батьківських прав є: 1) здійснення батьком (матір'ю) правопорушення, передбачене ст. 164 СК; 2) наявність вини в діях батька (матері); 3) батько (мати) володіють повною цивільною дієздатністю (особа, визнана недієздатною, особа не може бути позбавлена батьківських прав); 4) дитина не досягла повноліття. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. В залежності від конкретної ситуації в сім'ї позбавленню батьківських прав можуть передувати превентивні заходи впливу на батьків (бесіди, попередження з боку органів опіки і піклування, органів внутрішніх справ, надання сім'ї необхідної допомоги, накладення адміністративної відповідальності), відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав (ст. 170 СК). Таким чином, наявність вини батьків належить до обов'язкових умов позбавлення батьківських прав. Законом встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який складається з шести пунктів. Він охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Для задоволення позову достатньо впевнитись в одному з них. Отже, суд повинен впевнитись, що має справу з ситуацією, коли дитина, її життя, здоров'я, виховання знаходиться в небезпеці. Причому така небезпека має суспільно значимий характер. Ухилення від виконання батьківських обов'язків передбачає систематичне невиконання обов'язку турбуватись про дітей, в чому воно б не виражалось (не годувати, не забезпечувати необхідним одягом, медичною допомогою, словом не робиться нічого для задоволення життєво важливих потреб дитини). Частіше за все байдуже ставлення до страждаючої від голоду, холоду, хвороб дитини сполучається з руйнуючою особистість дитини поведінкою батьків (пияцтво на очах дитини, перетворення дитини у свідка аморальних вчинків тощо). Жорстоке поводження з дитиною, як одна з підстав для позбавлення батьківських прав, означає будь-які форми фізичного, психологічного, сексуального або економічного та соціального насилля над дитиною в сім'ї або поза нею. Фізичне насилля може проявлятись в побоях, спричиненні фізичних страждань у будь-який спосіб. Психічне насилля виражається в погрозах, вселення відчуття страху, придушення волі дитини. Якщо до дітей застосовують фізичне чи психічне насилля інші члени сім'ї, а мати (батько) не протидіють цьому, то позбавлення батьківських прав можливо на підставі ст. 164 СК. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. 4. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з цим, суду не надано доказів саме винної поведінки або свідомого нехтування батьківськими обов'язками відповідача відносно малолітньої дитини, не надано доказів і вжиття відносно відповідача заходів реагування з приводу неналежного виконання батьківських обов'язків. Висновком судово-психологічної експертизи №1812 від 09.10.2014 року встановлено, що у відповідача [PERSON] відсутні будь-які особливості, що можуть зашкодити нормальному розвитку дитини, а також негативно вплинути на її емоційний стан, психологічний розвиток та відчуття благополуччя дитини. Підекспернтний [PERSON] має комплекс індивідуально-психологічних ознак, які визначають його спосіб виховання, та здатен позитивно впливати на психологічний стан та розвиток доньки [PERSON]. З огляду на зазначене, суд не приймає до уваги покази свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та посилання позивачки (як на доказ жорсткого поводження з дитиною) на висновок Закарпатського інституту післядипломної педагогічної освіти, згідно якого донька [PERSON] - влітку 2013 року мала довготривалу стресову ситуацію внаслідок дій батька, яка погіршила її психофізичний стан, оскільки такі вважає безпідставними та такими, що спростовується вищевказаним висновком судово-психологічної експертизи та встановленим вище обставинами. Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що підстави, зазначені у ст.164 СК України, для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] відсутні (не ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; відсутні факти жорстокого поводження з дитиною або її експлуатації; відсутні відповідні медичні висновки, що відповідач є наркоманом або алкоголіком), висновок органу опіки та піклування є недостатньо обґрунтованим, та таким, що суперечить інтересам дитини, а тому у задоволені зустрічного позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial