Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-17 00:00:00

03 січня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, та повернення безпідставно утриманих коштів. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 13 червня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною був вчинений виконавчий напис про стягнення з неї на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором б/н від 12.08.2011 року в сумі 50895,74 грн., яка складається з залишку заборгованості за кредитом у розмірі 3986,56 грн., залишку заборгованості за відсотками в розмірі 38329,76 грн., пені та комісії у розмірі 3298,67 грн., штрафу у розмірі 2280,75 грн., витрат, пов'язаних з вчиненням виконавчого напису, у розмірі 3000,00 грн. Вважає, що даний виконавчий напис нотаріуса виданий з порушенням діючого законодавства та є таким, що не підлягає виконанню. Зауважила, що однією з умов вчинення нотаріусом виконавчого напису є строк давності. Нотаріус вчиняє виконавчий напис за умови, якщо з дня виникнення права вимоги пройшло не більш трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Строки, протягом яких можливо вчинити виконавчий напис, обчислюється з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення заборгованості, тобто з дня, коли стягувач дізнався або повинен був дізнатися про те, що його право на належне виконання зобов'язання порушено божником. Якщо строк дії зобов'язання не закінчився,нотаріус може вчинити виконавчий напис за заявою стягувача, якщо це прямо передбачено законом або договором.Вважає, що виконавчий напис вчинений з порушенням строку давності, про що свідчить запис у виконавчому написі,що строк, за який проводиться стягнення становить п'ять років вісім місяців вісімнадцять днів, а саме з 12.08.2011 року по 30.04.2017 року. Крім того, стягувач повинен був надати їй копію рахунку про непогашену заборгованість з відміткою під розписку, після вручення письмового попередження. Тоді вона могла би заперечувати проти розрахунку заборгованості. Також не згодна з періодом нарахування процентів. Крім того, вважає незаконним нарахування пені та штрафів з огляду на Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Про вчинення виконавчого напису нотаріуса вона дізналася у грудні 2017 року після здійснення відрахувань з її пенсії. Також просила зобов'язати відповідачів - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» та Костянтинівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області повернути безпідставно утримані кошти у розмірі 114,90 грн. та 241,48 грн. відповідно. До початку розгляду справи по суті позивач [PERSON] уточнила позовні вимоги (а.с.64-66), посилаючись на те, що у січні-лютому 2018 року з її пенсії були додатково здійснені відрахування на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» у розмірі 392,52 грн. та на користь Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у розмірі 321,16 грн., які просила суд зобов'язати відповідачів повернути їй. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, надали заяви кожен окремо про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі (а.с.98). Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» Шишелова Н.В. в судове засідання не з'явилася, надала відзив на позовну заяву (а.с.27,28), в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість, оскільки виконавчий напис нотаріуса вчинений з дотриманням ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та п. 3.1., п. 3.2. гл. 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, на підставі наданих банком документів, що підтверджують безспірність заборгованості. Щодо вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості поза межами 3-х річного строку позовної давності, зауважила, що [PERSON] частково сплачувала грошові кошти в рахунок виконання зобов'язань за кредитним договором до 30.08.2014 року, що свідчить про переривання перебігу позовної давності відповідно до ст. 264 ЦК України. Щодо стягнення незаконно утриманих грошових коштів зауважила, що утримання проводилося на підставі виконавчого документу, наданого у встановленому діючим законодавством порядку, отже немає жодних підстав вважати незаконним стягнення, проведене державною виконавчою службою у межах виконавчого документу. Представник відповідача Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання належним чином, не з'явився, відзиву на позовну заяву не надав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, повідомлена про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність та письмові пояснення (а.с.40-42), в яких просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що обставини, викладені у позовній заяві щодо вчинення виконавчого напису поза межами строку, передбаченого ст. 88 Закону України «Про нотаріат», та неповідомлення про наявність боргу, не є підставою для скасування виконавчого напису.Строки, передбачені ст. 88 Закону України «Про нотаріат», не є позовною давністю,оскільки відповідна дія виступає як окремий (позасудовий) спосіб захисту цивільних прав. Кредитний договір між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], на підставі якого був вчинений виконавчий напис, був укладений на невизначений строк. У зв'язку з цим кредитор має право вимагати виконання зобов'язання у будь-який час, а боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги. Щодо відсутності доказів отримання вимоги боржником, зазначила, що вказані обставини не відповідають дійсності з огляду на те, що вказана вимога була направлена на адресу боржника, про що кредитором були надані відповідні докази, а саме фіскальний чек про оплату послуг поштового зв'язку та опис вкладення про направлення на адресу боржника відповідної вимоги. Також послалася на висновок науково-правової експертизи, зокрема, з питання визначення нотаріусом під час вчинення виконавчого напису безспірності заборгованості, початку перебігу строку вчинення виконавчого напису та способу і суб'єктного складу справи щодо його оскарження в суді, виконаного Інститутом держави і права ім. В.М.Корецького Національної академії наук України №126/581 від 12.12.2016 року. Вважає, що виконавчий напис вчинено з дотриманням всіх вимог законодавства, а посилання в позовній заяві на необхідність його визнання таким, що не підлягає виконанню, не заслуговують на увагу. Таким чином, вчинення виконавчого напису є цілком правомірним, тому що вона діяла у повній відповідності до Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Суд, з'ясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 13 червня 2017 року за виконавчим написом приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, зареєстрованого в реєстрі за №5439, було стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 12.08.2011 року в сумі 50895,74 грн., у тому числі залишок заборгованості за кредитом у розмірі 3986,56 грн., залишок заборгованості за відсотками в розмірі 38329,76 грн., пені та комісії у розмірі 3298,67 грн., штраф у розмірі 2280,75 грн., витрати, пов'язані з вчиненням виконавчого напису, у розмірі 3000,00 грн. Зазначено, що строк, за який проводиться стягнення, становить п'ять років вісім місяців вісімнадцять днів, а саме з 12.08.2011 року по 30.04.2017 року. Виконавчий напис набирає чинності з дати його реєстрації в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, тобто з 13.06.2017 року (а.с.6). Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. За п.3.1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно з п.3.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Отже, основними умовами такого позасудового врегулювання спору, як вчинення виконавчого напису нотаріусом, є безспірність розміру заборгованості, а також та умова, що з дня виникнення права вимоги повинно минути не більше трьох років. Будь-яких документів на підтвердження наявності за позивачем заборгованості за кредитним договором б/н від 12.08.2011 року, відповідачем не надано. З наданої приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною копії письмової вимоги вбачається, що загальна сума заборгованості станом на 30 квітня 2017 року складає 48395,74 грн. (а.с.42-43). У виконавчому написі нотаріуса сума заборгованості станом на 30 квітня 2017 року зазначена як 47895,74 грн., що свідчить про спірність вказаної суми. Також, з виконавчого напису нотаріуса вбачається, що стягнення заборгованості проводиться з 12.08.2011 року по 30.04.2017 року, тобто більш ніж за п'ять років, що є порушенням умови щодо стягнення заборгованості поза межами трирічного строку. Відповідно до п.5.1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Проте, нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було дотримано вимоги Порядку, адже виконавчий напис виконано не на оригіналі документу, що встановлює заборгованість. При цьому суд не приймає в якості доказу безспірності суми у вчиненому нотаріальному написі висновок науково-правової експертизи Інституту держави і права імені В.М.Корецького Національної академії наук України від 12.12.2016 р. (а.с.46-58), оскільки такий висновок носить рекомендаційний характер та експертиза проведена не у зв'язку з вчиненням оспорюваного нотаріального напису. Згідно з п.10 витягу з узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року № 2 однією з об'єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Між тим, суд вважає спірним нарахування відповідачем пені, комісії та штрафів, виходячи з такого: Законом України № 1669-У11 від 02 вересня 2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення АТО забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Роз'яснення по реалізації норми про заборону нарахування пені та штрафів по кредитам згідно з Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» надав Національний банк України в листі № 18-112/64483, де в своєму роз'ясненні підкреслює, що реалізація прав осіб, передбачених статтею 2 Закону, не потребує отримання банком любих інших документів, в тому числі сертифікатів про форс-мажорні обставини торгово-промислової палати. Відповідач мешкає в зоні проведення АТО - м. Костянтинівка Донецької області і таким чином дія вказаного Закону поширюється на неї. Крім того, при вчиненні вказаної нотаріальної дії нотаріус керувався ст.ст. 87 - 91 ЗУ «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в редакції від 10.12.2014 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України N 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Виконавчий напис набрав чинності з дня його вчинення, тобто з 13 червня 2017 року. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: пункту 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами» (крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 1 1 такого змісту: «1 1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов'язанням до закінчення строку виконання основного зобов'язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов'язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв'язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу". пункту 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості." Вказана постанова набрала законної сили 22 лютого 2017 року. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Оскільки 13 червня 2017 року на час вчинення приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною\~Михайлівною виконавчого напису, що був зареєстрований в реєстрі за № 5439, відповідно до якого стягнуто з позивачки на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 12.08.2011 року, була визнана незаконною та нечинною постанова Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662, зокрема в частині доповнення переліку розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», вчинення вказаної нотаріальної дії є безпідставним, а отже, виконавчий напис має бути визнаним таким, що не підлягає виконанню. Виходячи з наведеного, суд дістає висновку, що оспорюваний виконавчий напис вчинено нотаріусом з порушенням діючого законодавства та є таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1 статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв'язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають при наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або стеження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. За таких обставин, виконавчий напис нотаріуса слід визнати таким, що не підлягає виконанню, із поверненням на користь позивача стягненої за виконавчим написом суми у розмірі 1070,06 грн. Тож позов слід задовольнити у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати, пов'язані зі сплатою судового збору (а.с.1).

Outcome: approved