Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

21.05.2015 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути відповідача заборгованість з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, - у розмірі 16330,12 грн., а також понесений ними судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач надає послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, нарахування за які здійснюється згідно з тарифами, встановленими рішенням Полтавської обласної ради від 26.11.2002 року. Взаємовідносини підприємства та відповідачів, не врегульовані договором , але споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за надані послуги. Відповідач, поточних платежів не здійснювали. За період з 01.12.2008 року по 01.05.2015 року утворилася заборгованість у розмірі 11246,07 грн., яка з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення (4229,08 грн.) та 3% річних від простроченої суми (854,97 грн.), становить 16330,12 грн. Таку заборгованість позивач просить суд стягнути з відповідача. Представник позивача в судовому засіданні підтримує позов у повному обсязі і просить суд такий задовольнити. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову не заперечує, позовні вимоги визнає. Також пояснив суду , що в даній квартирі ніхто не проживав, але він це належним чином не оформили. Просить застосувати строк позовної давності на борги і стягнути в межах трьох останніх років борг. Заслухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Виходячи з положень ч. 2 ст. 509 ЦК, а також ст. 11 цього Кодексу, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства, а також з договорів, в результаті завдання шкоди, з результатів інтелектуальної чи творчої діяльності та з інших юридичних фактів. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Статтями 66-70 ЖК України, передбачено плату за користування житлом. Згідно зі ст. 67 ЖК - плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ч. 1 ст. 68 ЖК, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначено у Законі України "Про житлово-комунальні послуги". Частинами 1-3 ст. 16 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства; перелік житлово-комунальних послуг, що надаються споживачу, залежить від рівня благоустрою відповідного будинку (споруди); комунальні послуги надаються споживачам безперебійно, крім встановлених Законом випадків. Безперебійний порядок надання послуги, встановлено також у п. 3 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених 21.07.2005 року. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги", відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Обов'язок укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, частиною 3 ст. 20 даного Закону, покладено на споживача. Згідно з ч. 3 ст. 20 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги", на споживача також покладено обов'язок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що позивач є комунальним підприємством, яке надає у тому числі і послуги з теплопостачання. (а.с. 17) Тарифи на теплову енергію та на послуги централізованого опалення і постачання гарячої води, затверджені рішенням 20 позачергової сесії Полтавської обласної ради від 27.03.2009 року, введено з 01.01.2011 року рішенням обласної ради від 01.02.2011 року. (а.с. 12-16) Між сторонами по справі не було укладено договору про надання послуг з теплопостачання. Статтями 19, 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», укладення договору на надання житлово-комунальних послуг визначено як обов'язок, а не право сторін. Тому відсутність договору в умовах, коли позивач надавав послуги, а відповідачі (користувачі або власники) не відмовлялися від їх отримання і при цьому не укладали договір, не може бути підставою для відмови у позові. Розрахунок заборгованості по договору свідчить про надання послуг підприємством в квартирі [ADDRESS]. В той же час, розрахунок свідчить, що надані підприємством послуги не оплачувались споживачем, в результаті чого станом на 28.11.2014 року утворилася заборгованість у розмірі 11246,07 грн. (а.с. 7) Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги", споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що [PERSON] - є споживачем послуг з теплопостачання, що надавались позивачем в період з 01.12.2008 року по 01.05.2015 року. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки. В судовому засіданні представником відповідача заявлено клопотання про застосування строків позовної давності. До вимоги ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» застосовується загальний строк позовної давності, тривалістю у три роки. Таким чином, строк позовної давності необхідно рахувати від дати звернення до суду з позовною заявою - 01.05.2015 року. Таким чином, з [PERSON] може бути стягнута заборгованість, що була нарахована не раніше 01.05.2012 року. Згідно розрахунку, така сума становить 5983,26 грн. (1465,77 грн.- за 4 місяці 2015 рік, 2095,23 грн - за 2014 рік, 1816,70 грн. - за 2013 рік та 605,56 грн., за перші чотири місяці 2012 року). Позивач просить суд стягнути заборгованість з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення та 3% річних, що передбачено ст. 625 ЦК України. Розрахунки таких сум, долучено до позовної заяви (а.с. 7-8), суд вважає, що в цій частині потрібно стягнути 3% річних від 5983,26 грн., що становить 179,50 грн.та індекс інфляції 1792,12 грн.. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України - боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За відсутності договірних відносин, але в разі існування прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати житлово-комунальних послуг, на боржника може бути покладено відповідальність, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦКУ. Зазначена позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13. Тому суд вважає за можливе стягнути заборгованість з відповідача, з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення та 3% річних від простроченої суми, що були нараховані позивачем. Загальна заборгованість становить 7934,88 грн., з них заборгованість за послуги теплопостачання - 5983,26 грн., інфляційні втрати - 1792,12 грн., 3% річних від простроченої суми - 179,50 грн. У зв'язку із частковим задоволенням позову, згідно з положеннями ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто частину понесених ними судових витрат, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позов задоволено в частині 61,5%. Судовий збір сплачено у розмірі 243,60 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача, має бути стягнуто 150,46 грн. судового збору.

Outcome: partial