Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 01 квітня 2012 року відповідачка [PERSON] прийнята на роботу в ТОВ "Рутенія" продавцем магазину розташованого по вулиці Лісова, 1-а в с. Галинка Бородянського району Київської області. 01 травня 2012 року з нею укладений договір про повну матеріальну відповідальність. 15 квітня 2014 року в результаті проведеної інвентаризації товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів у вказаному магазині виявлена недостача товарно-матеріальних цінностей на суму 29280,86 грн. Вказана недостача виникла внаслідок неналежного виконання трудових обов'язків [PERSON], яка на підтвердження даного факту написала розписку, вказавши, що недостачу у розмірі 25249,00 грн. допустила частково роздавши кошти покупцям, а частково використавши на свої потреби та, зобов'язалась повернути борг до 21 травня 2014 року. Оскільки відповідачка повернула лише 4346,00 грн., а 20903,00 грн. добровільно не повертає просив стягнути з неї 20903,00 грн. в рахунок відшкодування завданої шкоди та судові витрати в сумі 243 грн.60 коп. [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за час її роботи в магазині ТОВ "Рутенія" по вулиці Лісова, 1-а в с. Галинка Бородянського району, з 01 квітня 2012 року по 14 квітня 2014 року виникла недостача товарно-матеріальних цінностей на суму 29280,86 грн. В зв'язку з цим вона була звільнена з роботи по п.2 ст. 41 КЗпП, у зв'язку з втратою довіри. Оскільки при її прийомі на роботу інвентаризація у магазині не проводилася, крім неї у магазині працювали інші особи, за період роботи заробітна плата їй офіційно не виплачувалася просила визнати незаконним наказ № 65 від 12 травня 2014 року про її звільнення за п.2 ст. 41 КЗпП України, зобов'язати ТОВ "Рутенія" внести до її трудової книжки запис про звільнення за п.1 ст. 36 КЗпП, за угодою сторін та стягнути з товариства на її користь 26249 грн. невиплаченої заробітної плати та 10000 грн. моральної шкоди. Представники позивача Ігумнова Т.М. та Чуб В.М. в судовому засіданні позов підтримали, викладене підтвердили, проти задоволення позову [PERSON] заперечували. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] проти позову заперечували, зустрічний позов підтримали, посилаючись на викладені в ньому доводи. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов ТОВ "Рутенія" підлягає частковому задоволенню, зустрічний позов [PERSON] задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що за період з 05 листопада 2013 року по 07 квітня 2014 року в магазині, де відповідачка працювала продавцем виявлено недостачу товарно-матеріальних цінностей у розмірі 37287,59 грн., що підтверджується бухгалтерською довідкою (а.с. 197) та показами свідків. В цей період в магазині працювало три особи на посадах продавців, в тому числі [PERSON], що визнається сторонами. За період з 07 квітня по 15 квітня 2014 року в магазині виявлено недостачу на суму 13286,00 грн., що підтверджується бухгалтерською довідкою (а.с. 213) та показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] В цей період в магазині працювала лише [PERSON] Відповідно до договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (а.с.8) [PERSON] зобов'язується прийняти всі необхідні міри до повного збереження матеріальних цінностей магазину по вулиці Лісова, 1-а в с. Галинка дачний масив. Крім того, вказаним договором встановлено, що працівник не несе матеріальної відповідальності, якщо нанесена шкода виникла не по його вині. Відповідно до п.1 ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Відповідно до наказу № 06 від 12 травня 2014 року [PERSON] звільнена із займаної посади на підставі п.2 ст. 41 КЗпПУ, в зв'язку з втратою довіри до матеріальної особи з 12 травня 2014 року. Нараховану заробітну плату за відпрацьований період та невикористану відпустку у розмірі 783,72 грн. внесено в рахунок погашення збитків (а.с.61). Враховуючи викладене, оскільки в суді знайшло своє підтвердження заподіяння матеріальної шкоди [PERSON] ТОВ "Рутенія" в розмірі 13286,00 грн. (за період з 07 квітня 2014 року по 15 квітня 2014 року) з яких відшкодовано 783,72 грн., то суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги, стягнувши з [PERSON] на користь ТОВ "Рутенія" 12502 грн. 28 коп. Сума недостачі виявлена за період з 05 листопада 2013 року по 07 квітня 2014 року до уваги не приймається, оскільки доказів спричинення шкоди саме відповідачкою суду не надано, враховуючи пояснення сторін, що в цей період працювало три продавці, і сума недостачі була розділена між ними пропорційно до відпрацьованого часу. При цьому суд не приймає до уваги наявність розписки за якою [PERSON] зобов'язується відшкодувати 25249,00 грн. (а.с.13) оскільки позивач звернувся до суду з позовом з підстав передбачених КЗпПУ, а не ЦК України. Частково задовольняючи позовні вимоги суд вважає за необхідне, відповідно до ст.88 ЦПК України, стягнути з [PERSON] на користь позивача понесені судові витрати в сумі 243,60 грн. Позивачка за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що її заробітна плата в середньому становила 2000 грн., а взимку - 1000 грн. Частину заробітної плати вона отримувала шляхом придбання продуктів, що перебували в магазині, а залишок отримувала грошима від директора. Відповідно до наказу №18 від 01 жовтня 2013 року (а.с.60) [PERSON] переведена на роботу з неповним робочим днем (4 години з 09:00) на період з 01 жовтня 2013 року по 01 червня 2014 року з оплатою праці 50% від мінімальної заробітної плати встановленої законодавством України. Як вбачається з довідки ПФ України в Бородянському районі (а.с.42), [PERSON] з дня прийняття її на роботу нараховувалась заробітна плата у мінімальному розмірі встановленому чинним законодавством, а з жовтня 2013 року 50% мінімальної заробітної плати ( а.с.42). Враховуючи викладене та зважаючи на пояснення позивачки за зустрічним позовом, факт невиплати заробітної плати не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні, а тому підстав для стягнення заборгованості по заробітній платі не вбачається. [PERSON] звільнена з посади продавця магазину ТОВ "Рутенія" відповідно до п.2 ст. 41 КЗпПУ, в зв'язку з втратою довіри до матеріальної особи, що підтверджується копією наказу про звільнення № 06 від 12 травня 2014 року та копією трудової книжки (а.с.61, 41) Оскільки вона працюючи продавцем допустила розтрату, то підстав для задоволення позовних вимог в частині зміни підстав та формулювання звільнення не вбачається. Також не вбачається підстав для задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки суду не надано доказів її спричинення.

Outcome: partial