Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив суд стягнути з відповідача борг у сумі 9770.70 грн., з яких : 3 000.00 грн. - заборгованість за кредитом, 3 204.21 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2 625.00грн. заборгованість по комісії за користуванням кредитом, 500.00 грн. штраф (фіксована частина), 441.46 грн. штраф (процентна ставка), що утворився внаслідок неналежного невиконання зобов'язань [PERSON] за укладеним 11.03.2008 року з ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитним договором № б/н та просив стягнути з відповідача понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі та просив суд його задовольнити, а розгляд справи провести без його участі. В заяві зазначив, що в разі неявки відповідачів в судове засідання - не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, будучи повідомленим про день та час розгляду справи за адресою зареєстрованого місця проживання, що надана за відомостями адресно - довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України у Вінницькій області, в судове засідання не з'явився, поштове відправлення повернуто до суду за закінченням терміну зберігання. У відповідності до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. За правилами ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за зареєстрованою в установленому порядку адресою проживання, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. За наведених обставин, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, що передбачені ст.169 ЦПК України, а тому здійснює розгляд у даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши обставини справи, давши оцінку усім зібраним у справі доказам, дійшов до висновків про таке. Судом встановлено, що 11.03.2008 року [PERSON] підписав із Закритим акціонерним товариством "Комерційний банк "Приватбанк" правонаступником якого є ПАТ "Комерційний банк "Приватбанк" відповідно до статуту, заяву про відкриття поточного рахунку та картки, в зв'язку з чим Банком йому було відкрито рахунок N [NUMBER] та встановлено кредитний ліміт у розмірі 3000 грн. Відповідно до Заяви про відкриття поточного рахунку, [PERSON] погодився із Умовами та правилами надання банківських послуг Тарифами Приватбанку, які разом із Заявою складають договір банківського обслуговування N б/н від 11.03.2008 року та взяв на себе зобов'язання виконувати умови вказаного договору. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. У ст. 633 ЦК України передбачено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Наведені обставини вказують, що між сторонами спору було укладено публічний договір, на умови якого погодився відповідач, засвідчивши це своїм підписом. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 60 ч. 2 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. Суд лише сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. В силу положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оглянувши надані сторонами докази на підтвердження своїх позиції, оцінивши їх належність, допустимість і достовірність, суд дійшов до висновку про те, що обставини, на які посилається позивач, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні з огляду на таке. Зі змісту ст.1054 ЦК України слідує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Законодавцем визначено у ст.1046 ЦК України, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Аналізуючи докази, що містяться в матеріалах справи судом не встановлено, що кредитор передав грошові кошти визначені за умовами кредитного договору відповідачеві у розмірі та на умовах визначених договором. Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідача за кредитним договором не дає можливості впевнитись чи дійсно відповідачем неналежно виконувались умови кредитного договору та правильність розрахованої суми заборгованості за кредитним договором, не наведено обставин, що потягли за собою порушення саме відповідачем зобов'язань за кредитним договором та наявність саме його вини. З огляду на викладене та у контексті приведених правових норм регулювання предмета даного спору, суд дійшов до переконання, що наведені у позовній заяві позивачем обставини не підтвердженні належними та допустимими доказами, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Вирішуючи питання судових витрат, суд керується правилами ст. 88 ЦПК України, а тому у разі відмови у позові, суд відносить сплачений при пред'явлені позову позивачем судовий збір на його рахунок. Одночасно застосовуючи порядок, передбачений ч. 6 ст. 154 ЦПК України, суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову, які вжиті в межах цього провадження, із підстав відмови в задоволенні даного позову. На підставі ст. 509, 512-514, 517, 526, 1046, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed