Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

17 серпня 2021 року АТ "Державний ощадний банк України" звернулося до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов обґрунтований такими обставинами. 22 червня 2017 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» (в подальшому змінено назву на АТ «Державний ощадний банк України») в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено договір у вигляді заяви про приєднання №380923611 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкрито поточний рахунок з використанням платіжного засобу (платіжної картки). В заяві про встановлення відновлюваної кредитної лінії [PERSON] просила встановити їй кредит на споживчі потреби, банком було встановлено кредит у сумі 1 500,00 грн. У зв`язку із невиконанням умов договору, у [PERSON] виникла заборгованість перед банком, яка складає 2 231,97 грн, та яку банк просить стягнути у судовому порядку на свою користь. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи № 753/16786/21 між суддями від 18 серпня 2021 року, матеріали позовної заяви передано в провадження судді Шаповаловій К.В. Фактично справу було передано судді 25 серпня 2021 року. Ухвалою суду від 27 серпня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. На виконання вищевказаної ухвали, позивачем було подано заяву від 22 вересня 2021 року вх.65648 про усунення недоліків. 07 жовтня 2021 року до суду надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою суду від 08 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд позовної заяви за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання на 15 листопада 2021 року на 10:30 год. Від представника позивача надійшла заява (вх. №76352) про розгляд справи за його відсутності, у якій зазначено, що позовну заяву він підтримує та не заперечує щодо винесення заочного рішення. Повістка, ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, адресовані відповідачу, повернулися на адресу суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Ухвалою суду від 15 листопада 2021 року розгляд справи було відкладено на 22 грудня 2021 року на 15 год. 30 хв. У судове засідання 22 грудня 2021 року учасники справи не з`явились. Судова повістка, яка надсилалась на адресу відповідача повернулась до суду з відміткою: "адресат відсутній за вказаною адресою". Відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Процесуальні документи, позовна заява з додатками та судові повістки надсилались відповідачу на адресу останнього відомого місця проживання: [ADDRESS] . Окрім того оголошення про виклик відповідача до суду було розміщене на офіційному веб-сайті судової влади України. Інформація про стан розгляду справи викладалась у відповідних процесуальних документах - ухвалах суду, які, відповідно до приписів Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень України оприлюднювались у цьому Реєстрі. Відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, який повідомлявся про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному ЦПК України, від нього не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за його відсутності, ухвалою суду від 22 грудня 2021 року вирішено провести заочний розгляд справи, проти чого й не заперечував позивач. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 червня 2017 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» (в подальшому змінено назву на АТ «Державний ощадний банк України» відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 5 червня 2019 року № 568) в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» та [PERSON] , шляхом підписання останньою заяви про приєднання № 380923611 було укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (кредитної картки), що складається з шести блоків та включає в себе заяву про встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) від 22 червня 2017 року та паспорт споживчого кредиту (кредитної лінії на БПК) - інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит. Згідно умов договору, банк на підставі наданих клієнтом (відповідно до вимог чинного законодавства України) документів відкрив [PERSON] поточний рахунок на умовах тарифного пакету «Зарплатний», тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті банку та на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщеннях установ банку, та надав платіжну картку типу Mastercard Debit Standart та ПІН-конверт до неї. Відповідно до заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії, яка є складовою заяви про приєднання, відповідач просив банк надати йому кредит на споживчі потреби в національній валюті шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії на його картковий рахунок. Окрім того, [PERSON] було підписано заяву на встановлення відновлюваної кредитної лінії (а.с. 15). Банк встановив клієнту кредит у сумі 1500 грн та строк кредитування 36 місяців. Згідно із пунктом 6.3 договору бажаний розмір кредиту - 1500 грн, максимальний розмір кредиту 100 000 грн. Відповідно до пункту 6.4 договору на строк до 27 червня 2017 року банк встановлює клієнту кредит в 0 грн, після закінчення встановленого у вказаному пункті строку, клієнт погоджується на те, що банк може запропонувати і погодити з клієнтом встановлення (збільшення) бажаного розміру кредиту. Відповідно до пункту 6.5.1. заяви на встановлення відновлюваної кредитної лінії, процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 30 процентів річних за користування кредитними коштами. На підставі умов договору клієнт повинен щомісячно здійснювати часткове погашення кредиту в розмірі обов`язкового місячного платежу, а також має право провести повне чи часткове погашення кредиту. Відповідно до пункту 6.6 заяви на встановлення відновлюваної кредитної лінії, клієнт щомісячно здійснює часткове погашення кредиту в розмірі обов`язкового щомісячного платежу, який складає 0% від суми заборгованості за кредитом (сплата якої не прострочена). Пунктом 6.11 заяви встановлено, що підписанням цієї заяви клієнт підтвердив, що до підписання даної заяви Банк надав клієнту, як споживачу, а клієнт ознайомився з загальною вартістю кредиту, які викладені у таблиці обчислення загальної вартості кредиту у додатку до цієї заяви. У паспорті споживчого кредиту, підписаного відповідачем, зазначено неустойку у виді пені, а саме пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діяла в період за який сплачується пеня, від суми платежу за кожний день прострочення - за порушення взятих на себе зобов`язань по своєчасному поверненню основної суми боргу та/або сплати процентів за користування кредитом, та/або сплати суми комісійної винагороди. Внаслідок невиконання відповідачем умов договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки у відповідача [PERSON] виникла заборгованість перед позивачем у сумі 2 231,97 грн. з яких: 1 493,94 грн.- заборгованість за кредитом; 235,82 грн. -проценти за користування кредитом; 9,00 грн. - комісія за розрахунково-касове обслуговування; 17,03 грн. - пеня за несвоєчасне погашення процентів; 4,48 грн. - сума сплачено пені; 132,12 грн. - 3% річних несвоєчасне погашення основного боргу; 24,84 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 274,84 грн. - сума витрат інфляції на суму простроченого кредиту; 48,86 грн. - сума витрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів. Згідно пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до статті 509 цього Кодексу зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено, що договір сторонами укладено в письмовій формі, в якому зазначено розмір та умови надання кредиту. Згідно частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Положеннями частини другої статті 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Однак станом на день подачі позовної заяви та розгляду справи умови договору не виконуються, кредит та відсотки за його користування відповідачем не повертаються. Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач не спростував доводів позивача щодо отримання кредитної картки та користування нею, крім того, факт користування кредитними коштами підтверджується випискою щодо руху коштів, з якої вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами для особистих потреб та частково погашав заборгованість на ній. Зважаючи на викладені обставини, суд вважає доведеними факт отримання відповідачем кредитних коштів у позивача, користування вказаними коштами та наявність непогашеної заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1 493,94 грн. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 536 цього Кодексу за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Позивачем надано розрахунок заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом, що складає 235,82 грн., розрахунок даної суми є обґрунтованим та сума стягнення підлягає задоволенню. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 536 цього Кодексу за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до частин першої, другої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, судом встановлено вірність здійсненого нарахування. Вказаний розрахунок суд покладає в обґрунтування рішення, оскільки він виконаний за вірними формулами, з урахуванням статистичних даних про індекси інфляції за період прострочення і не спростований відповідачем. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, зважаючи на те, що відповідачем не спростовано заявлені до нього позивачем вимоги, не надано доказів на погашення заборгованості, що виникла за укладеним між сторонами договором, враховуючи здійсненні судом висновки щодо розрахунку позивача, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Належних та допустимих доказів того, що заборгованість розрахована невірно та має менший розмір, ніж зазначено позивачем, боржником [PERSON] до суду надано не було. Відповідно до статті 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2270 грн.

Outcome: approved