Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом та свої вимоги в судовому засіданні обгрунтовує тим, що він, підполковник запасу проходив військову службу у Збройних силах України та звільнений в запас з посади командира ВЧ [NUMBER] , а в даний час є військовим пенсіонером. Під час проходження військової служби у Коломийському гарнізоні йому із сім`єю з чотирьох осіб на підставі рішення виконавчого комітету Корницької сільської ради «Про видачу ордерів на заселення житлової площі» від 23.12.2003 року № 40 видано ордер на право зайняття житлового приміщення з трьох кімнат у квартирі [ADDRESS] . Вказує, що за власні кошти здійснив ремонт квартири, привів її стан до санітарних вимог, усунув недоліки водопровідної та каналізаційної систем, разом із іншими мешканцями будинку облаштував прибудинкову територію. 24.12.2003 разом з іншими членами сім`ї зареєстрував місце проживання у вказаній вище квартирі, після проведеного ремонту почав проживати та сплачувати комунальні послуги. Квартири в будинку [ADDRESS] відносяться до державного житлового фонду та перебувають на балансі відповідача. Зазначає, що відсутність коштів на утримання будинку спонукала Міністра Оборони України прийняти рішення про передачу такого у власність територіальної громади села Корнич. Наказом Міністра Оборони України «Про безоплатну передачу військового майна в комунальну власність територіальної громади села Корнич» від 01.12.2014 року № 854 начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України зобов`язано організувати безоплатне вилучення з балансу Івано-Франківської КЕЧ району військового майна (будинку) та його безоплатну передачу в комунальну власність територіальної громади. Відповідні структури Міністерства Оборони України вище вказаний наказ не виконали, питаннями утримання будинку, який руйнується, не займаються. Мешканці вимушені за власні кошти вирішувати питання життєдіяльності будинку. 01.03.2019 року він, позивач звернувся до начальника ІваноФранківської КЕЧ району із заявою про надання дозволу на приватизацію вище вказаної квартири. Листом від 07.03.2019 року №15/58 тимчасово виконуючий обов`язки начальника Івано-Франківської КЕЧ району у наданні дозволу відмовив у зв`язку із тим, що квартира розподілялась як службова. Вважає, що відповідачем порушено його з членами сім`ї право на приватизацію квартири державного житлового фонду, і його порушене право підлягає судовому захисту шляхом визнання права на приватизацію квартири. Із наданих суду доказів, зокрема, із листа Івано-Франківської КЕЧ району від 29.05.2019 року, листа Корницької сільської ради від 24.06.2019 року, копії ордеру вбачається що, на час вселення та на момент звернення з позовом до суду спірна квартира не мала статусу службової, спеціальний ордер з дотриманням вимог статті 122 ЖК УРСР та Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській PCP, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 4 лютого 1998 року № 37 не видавався. Ордер видано на загальних підставах у відповідності до вимог статті 58 ЖК УРСР і у відповідності до статті 59 ЖК УРСР, і такий недійсним не визнавався. У відповідності до ст.16 ЖК УРСР до компетенції виконавчих комітетів селищних, сільських Рад народних депутатів належить, зокрема, видача ордерів на жилі приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду (частина перша статті 58). Видача спеціальних ордерів для вселення у службове житло до повноважень виконавчих комітетів селищних, сільських Рад, зокрема, Корницької сільської ради, не входить. Таким чином, відмова відповідача надати дозвіл на приватизацію квартири з підстав викладених у листі від 07.03.2019 року №15/58 є протиправною. При цьому неспроможними є посилання щодо розподілення квартири як службової. Подавши 20.01.2020 року заяву (як заперечення на відзив) вказав, що відповідач про статус квартир як службових не стверджує, оскільки такий відсутній. На момент розподілу спірної квартири така статусу службової не мала. Згідно ордеру квартира надана на загальних підставах. Відповідачем не надано жодного доказу, який би підтвердив надання йому з сім`єю службової квартири . З матеріалів справи вбачається, що квартира розподілена йому, позивачу як службова. Розподілення житлових приміщень як службових без включення їх до числа службових у відповідності до ст.118 ЖК України є незаконними діями. Ордер для вселення видано на загальних підставах у відповідності до вимог ст. 58 ЖК УРСР тобто, він, позивач із сім`єю проживає у квартирі, яка не підлягає обмеженням встановленим для службового житла. Змінивши предмет позову, просить суд визнати за ним, [PERSON] право на приватизацію житлового приміщення квартири [ADDRESS] . Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та позов задовольнити (а.с.71-72). \~ \~ \~ \~Представник відповідача в попередньому судовому засіданні позовні вимоги не визнала, підтримала поданий відзив на позовну заяву, вказавши, що житловий будинок [ADDRESS] є житловим фондом Міністерства оборони України та перебуває на балансі (бухгалтерському обліку) в Івано-Франківській квартирно-експлуатаційної частини району. Згідно з витягом з наказу № 171 командира військової частини [NUMBER] від 22.09.2003 року [PERSON] виділено службове житло для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей до надходження їх черговості на одержання житла для постійного проживання- трьохкімнатну квартиру загальною площею 65,7 м. за адресою [ADDRESS] . На підставі рішення виконавчого комітету Корницької сільської ради від 23.12.2003 року згідно зі списком розподілу службової житлової площі по військовій частині [NUMBER] від 22.09.2003 року, виконавчий комітет сільської ради видав ордер № 004 від 23.12.2003 [PERSON] з сім`єю на службову 3-х кімнатну квартиру. Вказує, що станом на сьогоднішній день позивач перебувє на квартирному обліку в списках загальної черги Коломийського гарнізону під № 2 з 19.03.2001 р. Зазначає, що на підставі ч. 2\~ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~не підлягає приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Вказує, що [PERSON] звертався до Івано-Франківської КЕЧ району із заявою про надання дозволу на приватизацію 01.03.2019 року. В наданні дозволу на приватизацію квартири йому відмовлено у зв`язку з тим, що дана квартира службова та надано роз`яснення , що приватизація житла можлива після процедури виключення його з числа службового, порядок якого визначено п. 10 розділу VІІ Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 № 380 . Однак, рішенням заступника Міністерства оборони України від 12.12.2019 № 19360/з вирішено: з метою створення службового житлового фонду у гарнізонах ЗСУ надати відповідні розпорядження стосовно не подавання до квартирно-експлуатаційних відділів (частин районів) пропозицій щодо виключення житла із числа службового до окремого розпорядження. Довідкою № 106 від 23.07.2003 підтверджено, що [PERSON] утримувану жилу площу окрему трьохкімнатну квартиру у місті Дубно приватизував 20 грудня 2000 року . Зазначив, що підтвердженням того, що позивач вже скористався правом на приватизацію також є довідка ПАТ Державного Ощадного банку України від 06.05.2019 року. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Врахувавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони підтверджуються, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Корницької сільської ради від 23 грудня 2003 року №40 «Про видачу ордерів на заселення житлової площі» прийнято рішення про видачу ордерів на заселення житлової площі в [ADDRESS] згідно списку розподілу службової житлової площі по військовій частині [NUMBER] від 20.09.2003 року, зокрема квартира [ADDRESS] позивачу [PERSON] (а.с.8) На підставі даного рішення 23 грудня 2003 року видано ордер №004 серії ВЧ -10 позивачу [PERSON] з сім`єю з чотирьох чоловік на право зайняття жилого приміщення жилою площею 65,7 кв.м, яке складається з 3-х кімнат у квартирі за адресою [ADDRESS] (а.с.9). Склад сімї позивача складає : [PERSON] дружина, [PERSON] син, [PERSON] донька. Згідно наказу командира військової частини [NUMBER] від 31.12.2010 року № 250 підполковника [PERSON] звільнено в запас з посади командира військової частини [NUMBER] м. Коломия (а.с.7) Встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] являється житловим фондом Міністерства оборони України та перебуває на балансі в Івано-Франківській КЕЧ району. Згідно наказу Міністра ОборониУкраїни від 01.12.2014 року № 854 начальнику Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України визначено організувати безоплатне вилучення з балансу Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини (району) військового майна та його безоплатну передачу в комунальну власність територіальної громади села Корнич Коломийського району житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 10, 11). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер запису про право власності 316701135, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1835518226232 - житловий будинок [ADDRESS] є власністю держави в особі Міністерства оборони України (а.с.55). Відповідно до довідки публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» від 06.05.2019 [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] використали чеки в сумі 1,31 грн при нормі 4,20 грн. та рахуються в списках на приватизацію житла за адресою: [ADDRESS] в ТВБВ № 10017/087 Філії Рівненське обласне управління АТ «Державний Ощадний банк України» (а.с. 22). Встановлено, що позивач 01.03.2019 року звернувся до начальника Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини району із заявою про надання дозволу на приватизацію квартири в якій проживає з сім`єю .(а.с.12) Згідно відповіді тво начальника Івано-Франківського КЕЧ району від 07.03.2019 року квартира [ADDRESS] згідно рішення командира в/ч [NUMBER] (наказ №171 від 22.09.2003 року) розподілялась як службова. Згідно ст.2 п.2 закону України Про приватизацію державного житлового фонду службові квартири приватизації не підлягають.(а.с.17) Відповідно до частини другоїстатті 41\~Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Частинами третьою, п`ятоюстатті 9 Житлового кодексу Української РСР (далі -ЖК УРСР) визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Закон України "Про приватизацію державного житлового фонду"передбачає, що метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин. Згідно з частиною першою статті 1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ (частина другастатті 1 Закон України "Про приватизацію державного житлового фонду"). Відповідно до частин першої, другоїстатті 2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму. Не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Правовий режим майна, закріпленого за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, і повноваження органів військового управління та посадових осіб щодо управління цим майном визначеноЗаконом України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України". Відповідно достатті 1 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України"військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо. Пунктом 4 наказу Міністра оборони України від 03 січня 1993 року N 1 "Про приватизацію житлового фонду військовослужбовцями та іншими особами, які проживають у будинках Міністерства оборони України" передбачено, що обов`язки органів, які здійснюють приватизацію житлового фонду Міністерства оборони України, покладені на квартирно-експлуатаційні частини районів, на обліку яких перебувають квартири (будинки). Право особи на передачу у приватну власність житла органами приватизації може бути обмежено тільки на підставах, встановлених законом. Згідно з частиною 10статті 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"та з метою приведення у відповідність до законодавства нормативно-правових актів наказом Міністерства\~з питань\~житлово-комунального\~господарства України\~від 16\~грудня 2009\~року N\~396\~ затверджено Положення, яке встановлює процедуру передачі квартир у приватну власність громадян та зразки документів, які оформляються згідно з процедурою, визначеною цим Положення, в тому числі й рішення органу приватизації. Закон України\~"Про\~приватизацію державного\~житлового фонду" і Положення встановлюють порядок передачі квартир у приватну власність, згідно з яким наймач та члени його сім`ї повинні звернутися до органу приватизації з відповідною заявою, орган приватизації зобов`язаний в місячний термін з дня одержання заяви прийняти рішення про передачу житла у власність, після чого оформити відповідне свідоцтво. Частинами першою-четвертою статті 8\~Закону України\~"Про\~приватизацію державного\~житлового фонду" передбачено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача житлових приміщень у гуртожитках у власність мешканців гуртожитків здійснюється відповідно до закону. Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства). Згідно зібраних доказів по справі вбачається, що позивач [PERSON] звернувся до начальника Івано-Франківської КЕЧ району із заявою від 01.03.2019 року про надання дозволу на приватизацію спірної квартири , однак в матеріалах справи відсутнє рішення органу приватизації - Івано-Франківської КЕЧ району про відмову про передачу у власність позивача та членів його сім`ї вищезазначеної квартири, натомість матеріали справи містять лист тво начальника Івано-Франківської КЕЧ району від 07.03.2019 року яким позивача інформовано про те, що квартира [ADDRESS] розподілялась позивачу [PERSON] як службова, а згідно ст.2 п.2 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду службові квартири приватизації не підлягають. Відповідно до ч.1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Позивач [PERSON] пред`явив позов до Івано-Франківської КЕЧ району як органу на який покладено обов`язок здійснювати приватизацію квартир житлового фонду Міністерства оборони України про визнання за ним права на приватизацію квартири, однак рішення органу приватизації щодо надання дозволу на приватизацію квартири не прийнято. Крім того, як видно із матеріалів справи [PERSON] подав заяву до Івано-Франківського КЕЧ району про надання дозволу на приватизації квартири у складі сім`ї із трьох осіб, його\~ [PERSON] , дружини [PERSON] , дочки [PERSON] , однак останні не залучені позивачем до участі у справі. Також встановлено, що будинок [ADDRESS] є власністю держави в особі Міністерства оборони України, що безсумнівно відомо позивачу, а тому подаючи даний позов до суду останньому слід було вирішити питання про залучення власника будинку до участі у справі. Як встановлено судом, ордер на вселення позивача з сім`єю в спірну квартиру видавався рішенням виконавчого комітету Корницької сільської ради від 23.12.2003 року, на території якої знаходиться даний житловий будинок. Крім того, житловий будинок входить до переліку військового майна, що безоплатно передається в комунальну власність громади села Корнич, згідно наказу Мністра оборони України № 854 від 01.12.2014 року, однак Корницька сільська рада також не залучена до участі у розгляді справи. Суд зазначає, що відповідно до ст. 51 ЦПК України суд першої\~інстанції має\~право за\~клопотанням позивача\~до закінчення\~підготовчого провадження,\~а у\~разі розгляду\~справи за\~правилами спрощеного\~позовного провадження\~-\~до початку\~першого судового\~засідання залучити\~до участі\~у ній\~співвідповідача. Якщо\~позов подано\~не до\~тієї особи,\~яка повинна\~відповідати за\~позовом,\~суд до\~закінчення підготовчого\~провадження,\~а у\~разі розгляду\~справи за\~правилами спрощеного\~позовного провадження\~-\~до початку\~першого судового\~засідання за\~клопотанням позивача\~замінює первісного\~відповідача належним\~відповідачем,\~не закриваючи\~провадження у\~справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Статею 52 ЦПК України визначено, що треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін. Крім того,\~відповідно до\~ст.\~53\~ЦПК України\~треті особи,\~які не\~заявляють самостійних\~вимог щодо\~предмета спору,\~можуть вступити\~у справу\~на стороні\~позивача або\~відповідача до\~закінчення підготовчого\~провадження у\~справі або\~до початку\~першого судового\~засідання,\~якщо справа\~розглядається в\~порядку спрощеного\~позовного провадження,\~у разі\~коли рішення\~у справі\~може вплинути\~на їхні\~права або\~обов`язки щодо\~однієї зі\~сторін.\~Їх може\~бути залучено\~до участі\~у справі\~також за\~заявою учасників\~справи. Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення суду може вплинути на права та обов`язки осіб, що не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Отже, як вбачається суд позбавлений можливості самостійно залучити до участі в справі вищезазначених осіб , враховуючи вказані строки та відсутність відповідного клопотання позивача. Таким чином\~суд доходить\~висновку,\~що позивачем\~не доведена\~наявність передбачених\~законом підстав\~длявизнання за ним право на приватизацію житлового приміщення квартири [ADDRESS] . Враховуючи викладене, у зв`язку з недоведеністю позивачем позовних вимог у суду відсутні правові підстави для задоволення даного позову На підставі\~наведеного,\~ст. 41 Конституції України, ст. 9 ЖК УРСР , Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Закону України « Про приватизацію житлового фонду військовослужбовцями та іншими особами, які проживають у будинках Міністерства оборони України», ст.ст.51-53 ЦПК України,

Outcome: dismissed