Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

Позивач, ПАТ "УКРЗАЛІЗНИЦЯ" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" звернулася в суд з позовом до відповідача - 1 Малехівської сільської ради Жовківського району Львівської області, відповідача - 2 [PERSON], третя особа: Відділ Держгеокадастру у Жовківському районі про визнання незаконним та скасування рішення Малехівської сільської ради, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, а саме просить визнати незаконним та скасувати рішення Малехівської сільської ради Жовківського району від 27.02.2008 № 10 «Про безкоштовну передачу у приватну власність земельних ділянок для ОЖБ, ГС та ОСГ громадянам згідно поданих заяв» в частині передачі [PERSON] у приватну власність земельної ділянки площею 0,1499 га за адресою вул. Січових Стрільців, 24, с. Малехів, Жовківського району Львівської області; визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 326677, виданий [PERSON] Управлінням Держкомзему у Жовківському районі Львівської області на земельну ділянку за кадастровим номером 4622785700:01:009:0045 загальною площею 0,1499 га.; зобовязати відділ Держгеокадастру у Жовківському районі Львівської області скасувати запис у Поземельній книзі щодо земельної ділянки за кадастровим номером 4622785700:01:009:0045 шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування; зобовязати Відповідача-2- усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, яка знаходиться у постійному користуванні ПАТ «Укрзалізниця», а саме: звільнити зайняту земельну ділянку в межах Малехівської сільської ради на 20 км+52м-20км+63м перегону Рудно-Підбірці та демонтувати огорожу, яка розміщена на цій земельній ділянці. Свої позовні вимоги ПАТ "УКРЗАЛІЗНИЦЯ" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" мотивує тим, що під час інвентаризації земель смуги відведення виробничого структурного підрозділу «Камянка-Бузька дистанція колії» регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» виявлено, що за напрямком Рудно - Підбірці в адміністративних межах с. Малехів та смуги відведення залізниці поблизу залізничного полотна знаходиться земельна ділянка [PERSON], тоді як ширина смуги відведення залізниці на 20 км +52м 20 км+63м перегону Рудно Підбірці становить 20 м від осі колії. Вказана земельна ділянка загальною площею 0,6688 га за кадастровим номером 4622785700:01:009:0045 та площею 0,1499 та надані Відповідачу-2 рішенням Малехівської сільської ради Жовківського району від 27.02.2008 №10. Вважають це рішення Малехівської сільської ради таким, що порушує право Залізниці на користування земельною ділянкою для обслуговування залізничного полотна та забезпечення безпеки руху, прийнятим із перевищення наданих повноважень, а тому підлягає визнанню незаконним та скасуванню з наступних підстав. Вказана земельна ділянка знаходяться у смузі відведення залізниці, належить до земель залізничного транспорту, перебуває в користуванні ПАТ «Укрзалізниця» та закріплена за регіональною філією «Львівська залізниця», що підтверджується «Планом границ полосы отвода линии Рудно-Подборцы Львовской железной дороги», який було виготовлено у 1962 році. Положеннями Земельного кодексу України та Законів України «Про транспорт» і «Про залізничний транспорт» встановлено, що всі землі під залізничним полотном та його облаштуванням, спорудами та ін. є землями залізничного транспорту, тому землями залізниць слід вважати земельні ділянки, надані залізниці, а не тільки земельні ділянки, які прилягають до залізничного полотна. Такі землі призначені для виконання покладених на підприємства і організації залізничного транспорту завдань щодо експлуатації, ремонту, вдосконалення, створення належних умов для безпеки руху і розвитку об'єктів залізничного транспорту. Отже, правовий статус земель залізничного транспорту визначений законом і не може бути змінений в будь-який інший спосіб, аніж відповідно до закону. Відповідно до норм законодавства, яке діяло під час облаштування залізничного полотна та смуги відведення («Инструкция о нормах и порядке отвода земель для железных дорог и использовании полосы отвода», затверджена Міністерством шляхів сполучення СРСР 01.1 1.1955; «Положение о землях предоставленных транспорту», затверджене постановою РНК СССР 07.02.1933; інші нормативні акти та будівельні норми) вимоги щодо виготовлення та отримання державного акта не передбачалося, а землі транспорту вважалися землями спеціального призначення, які використовувалися на підставі особливих положень про ці землі відповідно до п.п.54, 55 «Общих начал землепользования и землеустройства» (постанова ЦВК СРСР від 15.12.1928). Оформлення прав органів шляхів сполучення на землі, що закріплювалися за ними, проводилося шляхом відведення за схемою згідно з вищезазначеними нормативними актами. Ці обставини підтверджуються також і п. 2 Положення про землі транспорту, затвердженого [PERSON] Міністрів СРСР від 08 січня 1981 року № 24, де зазначено, що «размеры земельных участков, предоставляемых для указанных целей, определяются в соответствии с утвержденными в установленном порядке нормами или проектно-технической документацией. Надалі після змін у законодавстві та введення інституту державних актів у земельних кодексах, вимоги щодо їх оформлення поширювалися тільки на нові земельні ділянки у разі їхнього відведення та не стосувалися наявних земель, що перебували в користуванні. Проте, всупереч вищезазначеному, спірна земельна ділянка була передана у власність, тоді коли залізниця, як суміжний користувач, не погоджувала ні проект відведення земельних ділянок, ні акт встановлення і узгодження зовнішніх меж землекористування в натурі та не надавала погодження на вилучення земельних ділянок з постійного землекористування. Малехівська сільська рада під час прийняття оскаржуваного рішення порушила також норми п. б ч. 4 ст. 84 ЗК України, який зазначає, що до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі під державними залізницями. ПАТ «Укрзалізниця» є юридичною особою (господарським товариством), утворене відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»; 100 відсотків акцій його закріплюються в державній власності. ПАТ «Укрзалізниця» утворене на базі Державної адміністрації залізничного транспорту України, його майно залізниці є державною власністю і закріплене за ним на праві повного господарського відання, а отже Малехівська сільська рада не мала правових підстав приймати оспорюване рішення порушуючи право землекористування залізниці. Відповідно до п. 5 ст. 116 Земельного кодексу України надання в користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому Кодексом. Відповідно до п. 2 ст. 149 Земельного кодексу України вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. Відповідно до п. 10 ст. 149 ЗК України у разі незгоди землекористувача з вилученням земельної ділянки питання вирішується в судовому порядку. Оскільки спір між сторонами щодо надання згоди позивача на вилучення земельної ділянки з метою її передачі у власність відповідачу-2 не вирішувався, то вважають що відсутні підстави для прийняття Малехівською сільською радою рішення про надання земельної ділянки Відповідачу-2. Згідно з п. 5 постанови Верховної [PERSON] України від 18.12.90 № 562 «Про порядок введення в дію Земельного кодексу України» громадяни, підприємства, установи, організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення в дію Кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку права власності на землю чи землекористування. Пунктом 6 постанови Верховної [PERSON] України «Про земельну реформу» (із змінами від 17.02.2004) визначено, що землекористувачі повинні до 01.01.2008 року оформити право власності чи право користування землею. Рішенням Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року у справі № 5-рп/2005 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 92, пункту 6 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України щодо зобовязання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди визнані неконституційними. Земельна ділянка, якою користується Відповідач-2, є сформованою, і відомості про неї, внесені до Державного земельного кадастру, були вихідними даними під час інвентаризації земельної ділянки. Під час подання позову Залізниця використовувала відомості, що містяться в технічній документації із землеустрою, що була сформована відповідно до вимог законодавства України. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про державний земельний кадастр» в разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується. Відомості про землі, їх власників та користувачів вносяться до Державного земельного кадастру відповідно до підпунктів 1-16 п.24 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 (далі - Порядок), ведення якого згідно з п.4 Порядку здійснює Держгеокадастр України та його територіальні органи. Відповідно до п.п. 60-61 Порядку ведення Державного земельного кадастру запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду. Скасування запису в Поземельній книзі здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування. Таким чином, чинне законодавство не передбачає скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, запису в Поземельній книзі щодо права власності на земельну ділянку, яка не сформована як обєкт цивільних прав, площа та межі якої не визначені та відсутня інформація про неї у Державному земельному кадастрі. Тобто неможливо скасовувати частково реєстрацію земельної ділянки, а отже і правовстановлюючого документа, на підставі якого вона перебуває у власності відповідача, а саме оскаржуваного рішення Малехівської сільської ради, оскільки прийняттям цього рішення порушено право землекористування Залізниці. А том таке право може бути відновлено саме шляхом визнання оскаржуваного рішення незаконним та його скасування. Зазначають, що, комісією в складі працівників Камянка-Бузької дистанції колії, а саме головним інженером [PERSON], інженером - землевпорядником [PERSON] та старшим шляховим майстром [PERSON] під час обстеження земель смуги відведення виробничого структурного підрозділу «Камянка-Бузька дистанція колії» регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» в адміністративних межах с. Малехів виявлено, що за напрямком Рудно Підбірці на відстані 15 м. від осі головної колії знаходиться земельна ділянка огороджена сіткою, і яка належить [PERSON], тоді як ширина смуги відведення залізниці на 20км+52м - 20км+63м перегону Рудно - Підбірці становить 20м від осі колії. В результаті прийняття Малехівською сільською радою Жовківського району Львівської області рішення №10 від 27.02.2008 р. порушено право Залізниці на землекористування у розмірах визначених Планом смуги відведення лінії Рудно-Підбірці Львівської залізниці в адміністративних межах с. Малехів Малехівської сільської ради Жовківського району Львівської області від 17 км+200м до 20 км+544 м, який розроблено проектною організацією Дорпроект Південно-Західної залізниці у 1962 році, і за яку Залізниця здійснює сплату земельного податку. Залізниця в обґрунтуванні позовних вимог зазначає також про належність спірної земельної ділянки до земель державної власності, як земель під державними залізницями. У редакції Земельного кодексу України, що діяла станом на момент видачі державного акту Відповідачу-2, а саме 09.12.2010, відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникало з моменту державної реєстрації цього права. А згідно із ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується у т.ч. державним актом. Видача Відповідачу-2 державного акту на земельну ділянку смуги відведення залізниці також порушує право Залізниці на користування нею. У звязку із чим позивач звернувся до суду. Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені в заяві про уточнення позовних вимог. Просили позов задовольнити повністю. Представник відповідача - 1 Малехівської сільської ради Жовківського району в судовому засіданні позовні вимоги заперечив в повному обсязі, вважає такі необгрунтованими та безпідставними. В обгрунтування своїх заперечень посилається на доводи, викладені в поданому ним письмовому запереченні. Пояснив, що оскаржуване рішення прийняте Малехівською сільською радою на підставі заяви громадянки [PERSON], оскільки земельна ділянка за адресою: с. Малехів. вул. Січових Стрільців, 24 згідно поземельного обліку обліковується за гр. [PERSON] на якій розташований житловий будинок та знаходилась в межах населеною пункту с. Малехів. Повноваження та порядок прийняття Малехівською сільською радою оскаржуваного рішення, передбачено наступними нормами чинного на той час законодавства. Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин. Згідно ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить зокрема, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Відповідно до п. б) ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності па земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Згідно ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, або державних органів приватизації, або центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів, в межах повноважень, визначених цим Кодексом. В позовній заяві Позивач зазначає про те, що земельна ділянка загальною площею 0.6688 га за кадастровим номером 4622785700:01:009:0045 та площею 0.1499 га надані Відповідачу-2 рішенням Малехівської сільської ради від 27.02.2008р. №10, що не відповідає дійсності, оскільки оскаржуваним рішенням, [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0.1499 га. Крім цього позовні вимоги позивач мотивує тим, що вказана земельна ділянка знаходиться у смузі відведення залізниці, перебуває в користуванні ПАТ «Укрзалізниця» та закріплена за регіональною філією «Львівська залізниця», що підтверджується «Планом границ полосы отвода линии Рудно-Подборцы Львовской железной дороги», який було виготовлено у 1962 році та зазначає про те, що відповідно до норм законодавства, яке діяло під час облаштування залізничного полотна та смуг відведення («Инструкции о нормах и порядке отвода земель для железных дорог и использовании полосы отвода», затвердженої Міністерством шляхів сполучення СРСР 01.11.1955р.; «Положение о землях предоставленых транспорту», затверджене постановою РНК СССР 07.02.1933р.) вимог щодо виготовлення та отримання державного акта не передбачалось. Однак таке твердження позивача вважає безпідставним, необгрунтованим та вважає, що таке спростовується наступним. Відповідно до п.п. 27. 32 «Инструкции о нормах и порядке отвода земель для железных дорог и использовании полосы отвода», затвердженої Міністерством шляхів сполучення СРСР 30.01.1963р. містять прямі вимоги щодо обов'язковості складення документів на право користування землею та порядок зберігання актів на право користування землею підрозділами залізниць, а п. 10 Положения о землях, предоставленных транспорту, яке затверджене постановою РНК СРСР 07.02.1933р. регламентує оформлення прав на землі, закріплені, зокрема, за наркоматом шляхів сполучення та водного транспорту і його органів в порядку, встановленому законодавством союзних республік. Водночас, частина IV діючого на той час Земельного кодексу УРСР, затвердженого постановою ВЦВК від 29.11.1922р. (із змінами та доповненнями від 27.06.1927р.). передбачала обов'язковість оформлення, державної реєстрації та видачі землекористувачам правопідтверджуючих документів на землю. Крім того, стаття 10 закону СРСР від 13.12.1968р. «Об утверждении основ законодательства Союза ССР и союзных республік» встановлювала обов'язковість оформлення державних актів на право користування землею та видачі їх землекористувачам, яким заборонялось користування наданою земельною ділянкою до видачі державного акту. Отже, вищевикладене свідчить про те, що на час прийняття оскаржуваного рішення у ПАТ «Укрзалізниця» були відсутні належним чином оформлені документи на земельну ділянку, які б посвідчували право користування, а «План границ полосы отвода линии Рудно-Подборцы Львовской железной дороги», на який посилається Позивач не є правовстановлюючим документом на земельну ділянку. Позивачем додано до позовної заяви акт обстеження земельної ділянки від 17.11.2015р., який складено представниками ВП «Кам'янка Бузька дистанція колії», щодо обстеження земельної ділянки за адресою: с. Малехів, вул. Січових Стрільців. 24. згідно якого площа перекриття становить 0.0030 га. В акті обстеження зазначено про те, що вказана земельна ділянка огороджена сіткою, що не відповідає дійсності, оскільки дана земельна ділянка не є огороджена. Також зазначає, що даний акт складено з порушенням вимог чинного законодавства та прав власника земельної ділянки, зокрема до обстеження земельної ділянки не було залучено власника земельної ділянки, представників Малехівської сільської ради, а також уповноваженого суб'єкта, якому законом надано право здійснювати державний контроль за дотриманням вимог земельного законодавства, що ставить під сумнів законність обстеження вказаної земельної ділянки. Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. Відповідно до п. 1 Положення про Державну інспекцію сільського господарства України, затвердженого Указом Президента України №459/2011 від 13.04.2011р. Державна інспекція сільського господарства України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України (далі - Міністр), входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. Пунктом 6 Положення про Держсільгоспінспекцію України передбачено, що Держсільгоспінспекція України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи - державні інспекції сільського господарства в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах. Повноваження Держсільгоспінспекції України на території Львівської області здійснює Державна інспекція сільського господарства в Львівській області. Відповідно до абзацу 6 підпункту 1 пункту 4 Положення про Держсільгоспінспекцію України, Держсільгоспінспекція України відповідно до покладених на неї завдань організовує та здійснює державний нагляд (контроль) у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, в тому числі за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю. Відповідно абзацу 1 пункту 5 Положення про Держсільгоспінспекцію України Держсільгоспінспекція України та її посадові особи в межах своїх повноважень мають право складати акти перевірок, протоколи про адміністративні правопорушення та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, давати обовязкові для виконання приписи (розпорядження), а також подавати в установленому законодавством порядку до відповідних органів матеріали перевірок для притягнення винних осіб до відповідальності. Згідно ст. 189 Земельного кодексу України передбачено, що самоврядний контроль за використанням та охороною земель здійснюється сільськими, селищними, міськими, районними та обласними радами. Також зазначає, що на підставі оскаржуваного рішення, гр. [PERSON] видано державний акт від 09.12.2010р. Серія ЯЛ №326677 на право власності на земельну ділянку за адресою: с. Малехів. вул. Січових Стрільців, 24, який належним чином погоджено начальником управління Держкомзему у Жовківському районі Львівської обл. та порядок видачі якого передбачено Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999р. №43, що свідчить про правомірність передачі вказаної земельної ділянки у приватну власність. Крім цього, подав на адресу суду заяву про застосування строку позовної давності. Пояснив, що позивач звернувся до суду позовною заявою 14.09.2016р. З моменту прийняття оскаржуваного рішення до звернення Позивача в суд минуло більше 8 років. Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється і тривалістю у три роки. Жодних обгрунтувань поважності причин пропущення позовної давності Позивачем в позовній заяві не наведено, що свідчить про безпідставність звернення до суду з порушенням вимог ст. 257 ЦК України. Відповідно до ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позивач, звернувшись із позовною заявою 14.09.2016р. пропустив трьохрічний строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Просить застосувати строк позовної давності у справі. Відповідачка [PERSON] та її представник в судовому засіданні позовні вимоги заперечили в повному обсязі, вважають такі необгрунтованими та безпідставними. В обгрунтування своїх заперечень посилаються на доводи, викладені в поданому письмовому запереченні. [PERSON] пояснила, що з метою приватизації земельної ділянки, видачі їй державного акту на право власності на земельну ділянку, з урахуванням того, що вона є користувачем вказаної земельної ділянки, на якій знаходиться її житловий будинок, в порядку передбаченому земельним законодавством, вона звернулась в Малехівську сільську раду для безкоштовної передачі у власність земельної ділянки за адресою: с. Малехів, вул. Січових Стрільців, 24. За результатом розгляду її заяви Малехівською сільською радою було прийнято вищевказане рішення та передано їй у приватну власність земельну ділянку. На підставі вказаного рішення їй видано державний акт від 09.12.2010 р. Серія ЯЛ № 326677 на право власності на земельну ділянку за адресою: с. Малехів, вул. Січ. Стрільців, 24, площею 0,1499 га, який підписано та скріплено печаткою начальника управління Держкомзему у Жовківському районі Львівської області та сільського голови Малехівської сільської ради. В позовній заяві Позивач зазначає про те, що земельна ділянка, яка перебуває у її власності, на підставі державного акту від 09.12.2010р. Серія ЯЛ №326677 на право власності на земельну ділянку за адресою: с. Малехів, вул. Січових Стрільців, 24, знаходиться в смузі відведення залізниці, належить до земель залізничного транспорту. Таке твердження Позивача вважає безпідставним та неправомірним, оскільки для видачі державного акту на право власності, було виготовлено відповідну документацію із землеустрою, яка розглядалась і погоджувалась уповноваженим органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Крім цього державний акт на право власності належним чином погоджено начальником управління Держкомзему у Жовківському районі Львівської області, що свідчить про його законність та правомірність. Також зазначає, що акт обстеження земельної ділянки від 17.11.2015р., згідно якого площа перекриття становить 0,0030 га, є неправомірним, оскільки про обстеження земельної ділянки їй, як власнику земельної ділянки, відомо не було, складено без її присутності, а також без присутності представників Малехівської сільської ради. Про незаконність даного акту обстеження, також свідчить те, що в ньому вказано, що земельна ділянка огороджена сіткою, що не відповідає дійсності оскільки дана земельна ділянка не є огороджена. Це вказує на те, що акт обстеження було складено без виїзду на місце, з грубим порушенням норм чинного законодавства та прав власника земельної ділянки. Отже, посилання Позивача на те, що частина земельної ділянки площею 0,0030 га, яка належить їй на праві власності, знаходиться в смузі відведення залізниці є безпідставним, необгрунтованим та незаконним. Також звертає увагу на те, що безпідставною та необгрунтованою є позовна вимога Позивача про усунення перешкоди в користуванні земельною ділянкою, яка знаходиться у постійному користуванні ПАТ «Укрзалізниця», а саме: звільнити самовільно зайняту земельну ділянку в межах Малехівської сільської ради на 20км+52м - 20км+63м перегону Рудно - Підбірці та демонтувати сітчасту огорожу, яка розміщена на цій земельній ділянці з огляду на наступне. Зокрема Позивачем, в підтвердження постійного користування земельною ділянкою, не надано жодного правовстановлюючого документу, які б посвідчували право постійного користування земельною ділянкою ПАТ «Укрзалізниця», а «План границ полосы отвода линии Рудно-Подборцы Львовской железной дороги», на який посилається Позивач не є правовстановлюючим документом на земельну ділянку. Крім цього, Позивач просить суд демонтувати сітчасту огорожу, якої не існує, що свідчить про неправомірність та безпідставність даного позову. Позивач просить суд звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, при цьому в описовій частині позову належно не обґрунтовує даний факт, не наводить жодного нормативного обґрунтування, а також не зазначає, де саме знаходиться ця земельна ділянка, якою площею. Згідно п. 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» від 17.05.2011р. N 6 передбачено, що відповідно до вимог чинного законодавства обов'язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Право власності на земельну ділянку за адресою: с. Малехів, вул. Січ. Стрільців, 24, площею 0,1499 га, належить їй на підставі державного акту про право власності від 09.12.2010 р. Серія ЯЛ №326677, що спростовує твердження Позивача про самовільне зайняття земельної ділянки та створення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Крім цього, вона сплачує земельний податок, як власник земельної ділянки у відповідності до вимог Податкового кодексу України. Також зазначає, що відповідно до абзацу 2, 3 пункту 4.1 Рішення Конституційного суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004, яке є обов'язковим до виконання на території України, відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, як: легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об'єднуються якістю, що відповідав ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України. Представник третьої особи Відділ Держгеокадастру в Жовківському районі в судове засідання жодного разу не прибув, не повідомивши про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, свого відношення до позову не висловив жодним іншим чином, від нього не надходило клопотань про відкладення розгляду справи, а тому, суд вирішив за можливе справу розглядати у їх відсутності. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрзалізниця» слід відмовити у повному обсязі. Відповідно до ч. 1\~ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, - кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із\~ст. 4 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. ст.\~10,\~60,\~61 Цивільного процесуального кодексу України\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно вимог ст. 41 Конституції України Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції, органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоровя чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно із Законом України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» утворюється на базі Державної адміністрації залізничного транспорту України, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», і є правонаступником усіх прав і обовязків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту. Починаючи з 01.12.2015 ДТГО «Львівська залізниця» діє в якості регіональної філії «Львівська залізниця» ПА Т « Укрзалізниця». ч. 1 ст. 6 Закону України «Про залізничний транспорт», встановлює, що землі, які надаються в користування для потреб залізничного транспорту, визначаються відповідно до Земельного кодексу України та Закону України «Про транспорт». Статтею 68 Земельного кодексу України, яка визначає землі залізничного транспорту, передбачено, що до таких земель належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та звязку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про транспорт» встановлено, що до земель залізничного транспорту належать землі, надані в користування підприємствам і організаціям залізничного транспорту відповідно до чинного законодавства України. До складу цих земель належать землі, які є смугою відведення залізниць, а саме землі, надані під залізничне полотно та його облаштування, станції з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації, захисні та укріплюючі насадження, службові, культурно-побутові приміщення та інші споруди, необхідні для забезпечення роботи залізничного транспорту. Так, відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України - права володіння, користування та розпорядження своїм майном належить власникові. Відповідно до ч. 2 ст. 77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку. Згідно з п. 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав та визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Частина 1 ст. 155 Земельного кодексу України передбачає, що в разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Статтею 21 Цивільного кодексу України визначено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності земельної ділянки згідно з ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підлягає державній реєстрації. Частиною першою статті 79 Земельного кодексу України встановлено, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний земельний кадастр» державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, що розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами. Згідно зі ст. З цього Закону Державний земельний кадастр базується на принципі обєктивності, достовірності та повноти його відомостей. Крім того, згідно зі ст.791 Земельного кодексу України передбачено формування земельної ділянки як обєкта цивільних прав, яке полягає у визначенні площі земельної ділянки, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про держаний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки - це внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Стаття 24 вказаного закону встановлює, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. В судовому засіданні, судом було досліджено докази надані стронами, зокрема, із копії Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 326677 вбачається, що Державний акт на право власності на земельну ділянку видано [PERSON], яка проживає в [INFO] і на підставі рішення Малехівської сільської ради 17 сесії 5 скликання № 10 від 27.02.2008 року є власником земельної ділянки площею 0, 1499 га у межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована в с. Малехів, вул. С. Стрільців, 24 Жовківського району Львівської області. Цільове призначення земельної ділянки будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Кадастровий номер земельної ділянки 4622785700:01:009:0045. Із акту обстеження земельної ділянки від 17.11.2015 року вбачається, що комісія в складі голови комісії головного інженера ВП «Камянка-Бузької дистанція колії» [PERSON], членів комісії - інженера-землевпорядника [PERSON] та старшого шляхового майстра [PERSON] здійснила обстеження земельної ділянки в межах населеного пункту на території Малехівської сільської ради, де виявила на 20км+52м - 20км+63м перегону Рудно Підбірці за ходом кілометрів з правої сторони від осі головної колії на відстані 15 метрів знаходиться земельна ділянка огороджена сіткою. Адреса земельної ділянки: с. Малехів, вул. Січових Стрільців, 24 і належить [PERSON]. Є ознаки використання земельної ділянки. При комісійному обстеженні користувались технічною документацією із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки загальною площею 17,1368 га Державному територіально-галузевому обєднанню «Львівська залізниця» під існуючими обєктами залізничного транспорту за напрямком «Рудно-Підбірці» від 17 км + 200 м до 20 км + 544 м в адміністративних межах с. Малехів Малехівської сільської ради Жовківського району Львівської області. Смуга відведення залізниці згідно даних матеріалів становить 20 м. Площа перекриття із суміжним землевласником становить 0,0030 га. Із довідки про сплату земельного податку відокремленого підрозділу «Камянка-Бузька дистанція колії» державного територіально-галузевого обєднання «Львівська залізниця» № 669 від 20.11.2015 року вбачається, що ВП «Камянка-Бузька дистанція колії» ДТГО «Львівська залізниця» повідомляє, що згідно податкової декларації плати за землю по Малехівській сільській раді Жовківського району Львівської області числиться земельна ділянка площею 14, 2 га, за яку проведено нарахування і плату земельного податку: 2014 р. нараховано 28108, 90 грн., сплачено 28108, 90 грн., 2015 р. нараховано 35109, 50 грн., станом на 20.11.2015 р. сплачено 26332, 11 грн. Із копії рішення № 10 від 27.02.2008 року ХVІІ сесії пятого демократичного скликання Малехівської сільської ради Жовківського району «Про безкоштовну передачу у приватну власність земельних ділянок для ОЖБ, ГС та ОСГ громадянам згідно поданих заяв» вбачається, що вирішено передати безкоштовно у приватну власність земельні ділянки для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд і для ведення особистого селянського господарства гр. [PERSON] по вул. Січових Стрільців, 24 (0,1499 га). Із довідки про реєстрацію місця проживання особи від 21.09.2016 року № 1189 вбачається, що [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO]. Із рішення № 13 від 23.12.2014 року Малехівської сільської ради Жовківського району ХХХІХ сесії шостого демократичного скликання «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки ДТГО «Львівська залізниця» вбачається, що вирішено надати дозвіл Державному територіально-галузевому обєднанню «Львівська залізниця» на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки у постійне користування ДТГО «Львівська залізниця» в межах населенного пункту Малехівської сільської ради Жовківського району Львівської області; Державному територіально-галузевому обєднанню «Львівська залізниця» звернутися у відповідну сертифіковану землевпорядну організацію для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки у постійне користування в межах населеного пункту Малехівської сільської ради Жовківського району Львівської області; виготовлений та погоджений технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки у постійне користування ДТГО «Львівська залізниця» в межах населеного пункту Малехівської сільської ради Жовківського району Львівської області подати на затвердження Малехівській сільської раді. Із довідки Малехівської сільської ради Жовківського району від 04.11.2016 року № 1476, виданої гр. [PERSON] вбачається, що відповідно до погосподарського обліку с. Малехів 1974- 1976 року (погосподарська книга №2 на 1974р., 1975р., 1976р., особистий рахунок №128, с. 68-69) за домогосподарством по вул. Січ. Стрільців, 24, с. Малехів (колишня вул. Леніна) обліковувалось: всього землі, що знаходилась в користуванні господарства - 0,25 га; землі біля будинку - 0.15 га; жилий будинок 1920 року забудови. Із копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія СТА 014201 вбачається, що житловий будинок за адресою: Львівська область, Жовківський район, с. Малехів, вулиця Січових Стрільців, будинок 24 належить на праві приватної власності [PERSON]. Із копії реєстраційного посвідчення серії КММ № 045493 від 19.10.2000 року ЛОДК БТІ та ЕО вбачається, що жилий будинок розташований в с. Малехів Жовківського району по вул. Січових Стрільців за № 24 в цілому зареєстрований за [PERSON] на праві особистої власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Жовківською державною нотаріальною конторою 03.10.2000 року. Із довідки Малехівської сільської ради Жовківського району від 16.11.2016 року № 1574/02-19, виданої гр. [PERSON] вбачається, що згідно книги обліку сплати земельного податку за використання землі на території Малехівської сільської ради, за користування земельною ділянкою по вул. Січ. Стрільців, 24, с. Малехів, площею 0,1500 га, було сплачено земельний податок за період з 1999 р. по 2009р. З 2010р. земельний податок не сплачувався, оскільки землекористувач звільнений від сплати земельного податку, є пенсіонером. Із довідки Малехівської сільської ради Жовківського району від 26.12.2016 року № 1863/02-19 вбачається, що дорога по вул. Л Українки в с. Малехів, Жовківського району Львівської області перебуває на балансі Малехівської сільської ради Жовківського району Львівської області. У 2015 році на замовлення Малехівської сільської ради та на підставі проектної документації, щодо якої видано експертний звіт філії ДП «УКРДЕРЖБУДЕКСПЕРТИЗА» у Львівській області від 02.04.2015р. №14-0389- 15, проведено капітальний ремонт дороги комунальної власності по вул. Л. Українки в с. Малехів, Жовківського району, Львівської області за рахунок бюджету с. Малехів на загальну суму 1137.390 тис. грн. «План границ полосы отвода линии Рудно-Подборцы Львовской железной дороги», який було виготовлено у 1962 році. Позивач у позовній заяві вказує, що під час інвентаризації земель смуги відведення виробничого структурного підрозділу «Камянка-Бузька дистанція колії» регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» виявлено, що за напрямком Рудно-Підбірці в адміністративних межах с.Малехів та смуги відведення залізниці поблизу залізничного полотна знаходиться земельна ділянка [PERSON] загальною площею 0,6688 га за кадастровим номером 4622785700:01:009:0045 та площею 0,1499, яка надана [PERSON] рішенням Малехівської сільської ради Жовківського району Львівської області від 27.02.2008 року №10, тоді як ширина смуги відведення залізниці на 20км+62м 20кс+63м перегону Рудно Підбірці становить 20м від осі колії. На підтвердження своїх позовних вимог Позивач надав суду копію «Плану полосы отвода линии Рудно-Подборцы Львовской жел.дор. от км 11+106 до км 20+534 Несторовский район Львовской области г.Киев 1962г.», копію Схеми накладки земельної ділянки земельної ділянки гр.[PERSON] на землі ДТГО «Львівська залізниця» на ділянці «Рудно-Підбірці» в адміністративних межах с.Малехів Малехівської селищної ради Жовківського району Львівської області, [PERSON] обстеження земельної ділянки від 17.11.2015 року, Довідку про сплату земельного податку від 20.11.2015 року №669. Суд критично оцінює долучені позивачем «План полосы отвода линии Рудно-Подборцы Львовской жел.дор. от км 11+106 до км 20+534 Несторовский район Львовской области г. Киев 1962г.», Схему накладки земельної ділянки гр. [PERSON] на землі ДТГО «Львівська залізниця» на ділянці «Рудно-Підбірці» в адміністративних межах с. Малехів Малехівської селищної ради Жовківського району Львівської області, [PERSON] обстеження земельної ділянки від 17.11.2015 року та Довідку про сплату земельного податку від 20.11.2015 року № 669 з огляду на наступне. Представником [PERSON] було заявлено клопотання про витребування оригіналів документів (у порядку ч. 2 ст. 64 ЦПК України), а саме: «План полосы отвода линии Рудно-Подборцы Львовской жел.дор. от км 11+106 до км 20+534 Несторовский район Львовской области г.Киев 1962г.», Схему накладки земельної ділянки гр.[PERSON] на землі ДТГО «Львівська залізниця» на ділянці «Рудно-Підбірці» в адміністративних межах с.Малехів Малехівської селищної ради Жовківського району Львівської області, [PERSON] обстеження земельної ділянки від 17.11.2015 року та Довідку відокремленого підрозділу «Камянка-Бузька дистанція колії» від 20.11.2015 року №669. Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЦПК України, письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. Суд задовольнив наведене клопотання представника [PERSON] та оголосив перерву до 17 січня 2017 року для витребування оригіналів документі у Позивача. Судом було встановлено, що у матеріалах справи наявні оригінали [PERSON] обстеження земельної ділянки від 17.11.2015 року та Довідки відокремленого підрозділу «Камянка-Бузька дистанція колії» від 20.11.2015 року № 669. У засідання 17 січня 2017 року представник Позивача не подав оригінали «План полосы отвода линии Рудно-Подборцы Львовской жел.дор. от км 11+106 до км 20+534 Несторовский район Львовской области г.Киев 1962г.» та Схему накладки земельної ділянки гр.[PERSON] на землі ДТГО «Львівська залізниця» на ділянці «Рудно-Підбірці» в адміністративних межах с.Малехів Малехівської селищної ради Жовківського району Львівської області. Представник позивача на засіданні 17 січня 2017 року зазначив, що не має оригіналу схеми накладки земельної ділянки земельної ділянки гр.[PERSON] на землі ДТГО «Львівська залізниця» на ділянці «Рудно-Підбірці» в адміністративних межах с. Малехів Малехівської селищної ради Жовківського району Львівської області. Суд дослідивши Схему накладки земельної ділянки гр.[PERSON] на землі ДТГО «Львівська залізниця» на ділянці «Рудно-Підбірці» в адміністративних межах с. Малехів Малехівської селищної ради Жовківського району Львівської області дійшов до висновку, що така схема не є оригіналом, оскільки на такій є лише печатка «для документів» Науково впроваджувальна фірма «Нові технології», відсутня дата складення такої схеми, відсутнє прізвище, імя, по-батькові підписанта такої схеми, а матеріали справи не містять доказів того, що особа, яка підписувала таку схему має право підпису від Науково впроваджувальної фірми «Нові технології». [PERSON] поданий представником Позивача на судовому засіданні 17 січня 2017 року «План полосы отвода линии Рудно-Подборцы Львовской жел.дор. от км 11+106 до км 20+534 Несторовский район Львовской области г.Киев 1962г.» суд дійшов до висновку, що такий не є оригіналом з огляду на відсутність оригіналів підписів та будь-яких печаток. Позивачем не було долучено до матеріалів справи жодних документів, які підтверджують повноваження осіб, які виступали підписантами «Плану полосы отвода линии Рудно-Подборцы Львовской жел.дор. от км 11+106 до км 20+534 Несторовский район Львовской области г.Киев 1962г.» В судовому засіданні 17 січня 2017 року, під час дослідження доказів, представник позивача не змогла на запитання суду привязати розміщення земельної ділянки [PERSON] до інформації, яка міститься у «Плані полосы отвода линии Рудно-Подборцы Львовской жел.дор. от км 11+106 до км 20+534 Несторовский район Львовской области г.Киев 1962г.». [PERSON] «План полосы отвода линии Рудно-Подборцы Львовской жел.дор. от км 11+106 до км 20+534 Несторовский район Львовской области г.Киев 1962г.» у сукупності з інакшими доказами, а саме довідкою Малехівської сільської ради Жовківського району Львівської області від 04.11.2016 року №1476, Витягом з погосподарської книги №2 за 1955-1957 роки від 07.12.2016 року №1728/02-19, Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №326677 та Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 24.06.2014 року №СТА 014201 суд прийшов до наступного висновку. У довідці Малехівської сільської ради Жовківського району Львівської області від 04.11.2016 року №1476 зазначено, що відповідно до погосподарського обліку с.Малехів 1974-1976 року (погосподарська книга №2 на 1974р., 1975р., 1976р., особистий рахунок №128, с.68-69) за домогосподарством по ул. Січ.Стрільців, 24, с.Малехів (колишня вул.Леніна) обліковувалося: - всього землі, що знаходилася в користуванні господарства 0,25 га, землі біля будинку 0,15 га, жилий будинок 1920 року забудову. У [PERSON] з погосподарської книги №2 за 1955-1957 роки від 07.12.2016 року №1728/02-19 зазначено, що у погогосподарській книзі №2 1955-1957 особистий рахунок №125, с.61) за домогосподарством по вул. Січ.Стрільців, 24, с.Малехів міститься наступна інформація: адреса господарства с.Малехів, перебуває у кологоспі ім.Б.Хмельницького, в особистій власності господарства знаходиться жилий будинок 1920 року забудови, всього землі, що знаходиться в особистому користуванні господарства 0,26 га. Згідно інформації, яка міститься у Державному акті на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №326677 земельна ділянка [PERSON], розташована саме за адресою с.Малехів, вул.С.Стрільців, 24. Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.06.2014 року №СТА 014201 [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок, який знаходиться за адресою вул.Січових стрільців, буд.24, с.Малехів, Жовківського району, Львівської області У розділі «Условные обозначения» «Плана полосы отвода линии Рудно-Подборцы Львовской жел.дор. от км 11+106 до км 20+534 Несторовский район Львовской области г.Киев 1962г.» існує окреме умовне позначення «Житловые дома и прочие здания». Враховуючи те, що «План полосы отвода линии Рудно-Подборцы Львовской жел.дор. от км 11+106 до км 20+534 Несторовский район Львовской области г.Киев 1962г.» не містить позначення житлового будинку [PERSON], у суду є сумніви, що такий План стосується колії, яка проходить поблизу земельної ділянки [PERSON]. Крім, цього суд звертає увагу на те, що згідно [PERSON] з погосподарської книги №2 за 1955-1957 роки від 07.12.2016 року №1728/02-19 спірна земельна ділянка разом з житловим будинком перебувала в особистому користуванні ще до виготовлення «Плана полосы отвода линии Рудно-Подборцы Львовской жел.дор. от км 11+106 до км 20+534 Несторовский район Львовской области г.Киев 1962г.» . [PERSON] «План полосы отвода линии Рудно-Подборцы Львовской жел.дор. от км 11+106 до км 20+534 Несторовский район Львовской области г.Киев 1962г.» суд звертає увагу, що План містить лише позначення 13-го кілометру, а позначення 20-го кілометру відсутнє. Враховуючи те, що «План полосы отвода линии Рудно-Подборцы Львовской жел.дор. от км 11+106 до км 20+534 Несторовский район Львовской области г.Киев 1962г.» не містить ідентифікації позначення кілометрів колії, а полоса відведення у такому плані буває різною, Позивачем не доведено, що земельна ділянка [PERSON] накладається на землі Позивача в межах смуги відведення 20 м. Також, суд зазначає, що «План полосы отвода линии Рудно-Подборцы Львовской жел.дор. от км 11+106 до км 20+534 Несторовский район Львовской области г.Киев 1962г.» не містить умовного позначення ширини смуги відведення залізниці, а містить лише умовне позначення «Граница полосы отвода», без позначення відстані та одиниці виміру відстані, що спростовує твердження Позивача про те, що ширина смуги відведення становить 20 метрів. Враховуючи наведене, суд встановив, що з «Плану полосы отвода линии Рудно-Подборцы Львовской жел.дор. от км 11+106 до км 20+534 Несторовский район Львовской области г.Киев 1962г.» жодним чином не вбачається, шо ширина смуги відведення, на яку посилається Позивач, становить 20 метрів. [PERSON] обстеження земельної ділянки від 17.11.2015 року у сукупності з інакшими доказами, а саме двох фотознімків від 15.12.2016 року земельної ділянки [PERSON] та дороги по вул.Л.Українки в с.Малехів, Жовківського району Львівської області суд дійшов до наступного висновку. Як вбачається з фотознімків від 15.12.2016 року земельної ділянки [PERSON], вказана земельна ділянка не огороджена сіткою, що спростовує інформації щодо наявності такої огорожі в [PERSON] обстеження земельної ділянки від 17.11.2015 року. Також, позивачем не надано жодних доказів, які підтверджують повноваження осіб, які виступали підписантами [PERSON] обстеження земельної ділянки від 17.11.2015 року та доказів, що такі є працівниками ВП «Камянка Бузька дистанція колії», а їхні підписи не скріплені печаткою ВП «Камянка Бузька дистанція колії». Також, суд зауважує про розходження у даних щодо розміру земельної ділянки, якою користується Позивач у [PERSON] обстеження земельної ділянки від 17.11.2015 року та Довідці про сплату земельного податку від 20.11.2015 року № 669. У довідці про сплату земельного податку від 20.11.2015 року № 669 зазначено, що Позивач користується земельною ділянкою площею 14,2 га, а у [PERSON] обстеження земельної ділянки від 17.11.2015 року зазначено, що Позивач користується площею 17,1368 га, що вказує на розбіжності у площі земельної ділянки, якою користується Позивач, при цьому, що такі документи були надані самим Позивачем. Крім цього, в судовому засіданні представником Позивача належно не обгрунтовано розбіжності у площі земельної ділянки, якою користується Позивач. [PERSON] Довідку про сплату земельного податку від 20.11.2015 року №669 суд дійшов до висновку, що така не підтверджує позовні вимоги Позивача, оскільки з такої неможливо встановити в яких саме мажах знаходиться земельна ділянка площею 14,2 га за яку Позивач сплачує земельний податок. [PERSON] у сукупності Довідку Малехівської сільської ради Жовківського району Львівської області від 26.12.2016 року №1863/02-19, фотознімки земельної ділянки [PERSON] від 15.12.2016 року, викопіювання з генерального плану с.Малехів 1990р. та 2008р. та Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №326677 суд дійшов наступного висновку. З довідки від 26.12.2016 року №1863/02-19 вбачається, що дорога по вул.Л.Українки перебуває у комунальній власності Малехівської сільської ради Жовківського району Львівської області. З фотознімків земельної ділянки [PERSON] від 15.12.2016 року вбачається, що земельна ділянка [PERSON] межує саме з дорогою по вул. Лесі Українки, що також підтверджується викопіюванням з генерального плану с. Малехів 1990р. та 2008р. та Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №326677. Відтак, суд робить висновок, що земельна ділянка [PERSON] не може накладатися на землі залізниці та межує з землями комунальної власності. Позивач також зазначає, що відповідно до норм законодавства, яке діяло під час облаштування полотна та смуги відведення законодавства («Инструкция о нормах и порядке отвода земель железных дорог и использовании полосы отвода», затверджена Міністерством шляхів сполучення СРСР 01.11.1955 року; «Положении о землях предоставленных транспорту», затверджене постановою СНК СССР 07.02.1933 року) вимоги щодо виготовлення та отримання державного акту не передбачалося, а землі транспорту вважалися землями спеціального призначення, які використовувалися на підставі особливих положень про ці землі відповідно до п.п.54,55 «Общих начал землепользавания и землеустройства» (постанова ЦВК СРСР від 15.12.1928). У позовній заяві Позивач зазначає, що згідно п.2 «Положення про землі транспорту», затвердженого постановою [PERSON] Міністрів СРСР від 08 січня 1981 року № 24: «размеры земельных участков, предоставляемых для указанных целей, определяются в соответствии с утвержденными в установленном порядке нормами или проектно-технической документацией». Проте, суд не бере до уваги вказане Положення 1981 року, оскільки позивачем додано «Плану полосы отвода линии Рудно-Подборцы Львовской жел.дор. от км 11+106 до км 20+534 Несторовский район Львовской области г.Киев 1962г.», а за загальним правилом, нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Також, Позивачем не доведено порушення Малехівською сільською радою Жовківського району Львівської області норм законодавства при прийнятті оскаржуваного рішення. Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин. Згідно ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить зокрема, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Відповідно до п. б) ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Згідно приписів ч. 2 ст. 83 Земельного кодексу України, у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності. Згідно ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, або державних органів приватизації, або центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. З огляду на наведені норми законодавства та долучені представником Малехівської сільської ради викопіювання з генерального плану с.Малехів 1990р та 2008р. та розміщення земельної ділянки в межах населеного пункту с.Малехів, суд не знаходить підстав для скасування рішення Малехівської сільської ради Жовківського району від 27.02.2008 року №10 «Про безкоштовну передачу у приватну власність земельних ділянок для ОЖБ, ГС, та ОСГ громадянам згідно поданих заяв». Також, Позивач зазначає про самовільне зайняття спірної земельної ділянки, посилається на те, що дана земельна ділянка відноситься до земель транспорту. Однак, суд не погоджується з твердженнями Позивача, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Судом встановлено, що рішенням Малехівської сільської ради Жовківського району від 27.02.2008 року №10 «Про безкоштовну передачу у приватну власність земельних ділянок для ОЖБ, ГС, та ОСГ громадянам згідно поданих заяв» передано [PERSON] у приватну власність земельну ділянку площею 0,1499 га за адресою вул. Січових Стрільців, 24. На підставі наведеного рішення [PERSON] видано державний акт про право власності від 09.12.2010р. Серія ЯЛ №326677, що спростовує твердження позивача про самовільне зайняття [PERSON] спірної земельної ділянки. Крім цього, суд звертає увагу на наступне. Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. Відповідно до п. 1 Положення про Державну інспекцію сільського господарства України, затвердженого Указом Президента України №459/2011 від 13.04.2011р. Державна інспекція сільського господарства України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України (далі - Міністр), входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. Пунктом 6 Положення про Держсільгоспінспекцію України передбачено, що Держсільгоспінспекція України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи - державні інспекції сільського господарства в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах. Відповідно до абзацу 6 підпункту 1 пункту 4 Положення про Держсільгоспінспекцію України Держсільгоспінспекція України відповідно до покладених на неї завдань організовує та здійснює державний нагляд (контроль) у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, в тому числі за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю. Відповідно до абзацу 1 пункту 5 Положення про Держсільгоспінспекцію України Держсільгоспінспекція України та її посадові особи в межах своїх повноважень мають право складати акти перевірок, протоколи про адміністративні правопорушення та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, давати обов'язкові для виконання приписи (розпорядження), а також подавати в установленому законодавством порядку до відповідних органів матеріали перевірок для притягнення винних осіб до відповідальності. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право: безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель; давати обов'язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов'язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків. Згідно ч. 1 ст. 244 Кодексу України про адміністративні правопорушення Держсільгоспінспекція України розглядає справи про адміністративні правопорушення, повязані з порушенням законодавства у сфері використання та охорони земель, зокрема справи за ст. 53-1 КУпАП, яка передбачає відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки. Отже, згідно наданих повноважень Держсільгоспінспекції відповідно до ЗУ «Про державний контроль за використанням та охороною земель» від 19.06.2003р. № 963-IV, ст. 15-2, 188 Земельного кодексу України від 25.10.2001р. № 2768-ІІІ, Положення про Державну інспекцію сільського господарства України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011р. №459/2011, ст. 244 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 07.12.1984р. №8073-Х та інших нормативно-правових актів Держсільгоспінспекція самостійно встановлює наявність чи відсутність такого адміністративного правопорушення як самовільне зайняття земельної ділянки та винність даної особи в його вчиненні. З урахуванням вищевказаного, суд робить висновок, що Позивач без залучення уповноваженого субєкта самостійно встановив, що [PERSON] самовільно зайняла спірну земельну ділянку. Крім цього, Позивач зазначає, що спірна земельна ділянка була передана у власність без погодження з позивачем, як суміжним землекористувачем, проекту відведення земельних ділянок, актів встановлення і узгодження зовнішніх меж землекористування в натурі та без погодження на вилучення земельної ділянки з постійного користування позивача. Поряд з цим такі твердження Позивача спростовуються наступним. Суд зазначає, що за юридичною силою нормативні акти поділяються на закони та підзаконні акти. Закон є нормативно-правовим актом, який має вищу юридичну силу. Таким чином, твердження Позивача, що на підставі інструкцій та положень не передбачалось державної реєстрації та видачі залізниці правопідтверджуючих документів є незаконним, бо саме Кодекси мають вищу юридичну силу, а не положення та інструкції. Щодо посилання позивача на пункту 10 \~«Положения о землях, предоставленных транспорту», яке затверджене постановою РНК СРСР 07.02.1933р., яка регламентує оформлення прав на землі, закріплені, зокрема, за наркоматом шляхів сполучення та водного транспорту і його органів в порядку, встановленому законодавством союзних республік, а також частину ІV діючого на той час\~Земельного кодексу\~УСРР, затвердженого постановою ВЦВК від 29.11.1922р. (із змінами та доповненнями від 27.06.1927р.), яка передбачала обовязковість оформлення, державної реєстрації та видачі землекористувачам правопідтверджуючих документів на землю, то слід зазначити, що станом з 1919 року по 1939 рік, дана територія земель взагалі перебувала у складі Другої Речі Посполитої до укладення так званого Пакта Молотова Ріббентропа. Також, на підтвердження своїх доводів Позивач посилається на правову позиції Верховного суду України, яка викладена в постанові від 07.10.2015 року у справі №3-590гс15. Відповідно до частин першої, другої\~статті 6 Закону України "Про залізничний транспорт"\~землі, що надаються в користування для потреб залізничного транспорту, визначаються відповідно до\~Земельного кодексу України\~та\~Закону України "Про транспорт". До земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту. Згідно з частиною першою\~статті 11 Закону України "Про транспорт" землями транспорту визнаються землі, надані в користування підприємствам і організаціям транспорту згідно із\~Земельним кодексом України, для виконання покладених на них завдань щодо експлуатації, ремонту, вдосконалення і розвитку об'єктів транспорту. Частиною першою\~статті 23 Закону України "Про транспорт", яка кореспондується з положеннями\~статті 68 Земельного кодексу України, встановлено, що до земель залізничного транспорту належать землі, надані в користування підприємствам і організаціям залізничного транспорту відповідно до чинного законодавства України. До складу цих земель входять землі, які є смугою відведення залізниць, а саме землі, надані під залізничне полотно та його облаштування, станції з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації, захисні та укріплюючі насадження, службові, культурно-побутові приміщення та інші споруди, необхідні для забезпечення роботи залізничного транспорту. Згідно висновку Верховного суду України, який викладений у постанові від 07.10.2015 року у справі №3-590гс15, наявність чи відсутність у землекористувача документів на користування земельною ділянкою не змінює її правового статусу, оскільки його вже визначено Законом. Разом з тим, суд вважає, що Позивач зобовязаний довести розміри смуги відведення залізниці належними та допустимим в розумінні цивільного процесуального кодексу України доказами. Враховуючи вищенаведене, Позивачем належно не обгрунтовано та не доведено порушення його прав Відповідачами. Відтак, суд приходить до переконання, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі. Крім цього, слід звернути увагу, що Представником Малехівської сільської ради Жовківського району Львівської області було подано заяву про застосування строків позовної давності від 03 жовтня 2016 року. Позивачем було подано заперечення щодо застосування строку позовної давності від 18 жовтня 2016 року. Проте, враховуючи, що у позові відмовлено по суті позовних вимог, суд не досліджує питання пропуску Позивачем строків позовної давності. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду всі підстави для задоволення позовних вимог позивача. Таким чином, суд прийшов до переконання, що за обставин наведених вище, в задоволенні позову ПАТ "УКРЗАЛІЗНИЦЯ" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" слід відмовити.

Outcome: dismissed