Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з цивільним позовом до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої внаслідок затоплення квартири, мотивуючи тим, що 23 серпня 2018 року належну йому на праві власності кв. [ADDRESS] , затоплено в наслідок недбалих дій власника кв. [ADDRESS] , відповідачки по справі [PERSON] .. У зв`язку з цим, квартира позивача потребує ремонту, однак відповідачка добровільно не відшкодувала позивачу заподіяну шкоду. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути з відповідачки майнову шкоду у розмірі 27 930,00 грн., витрати на проведення оцінки 2500,00 грн. та моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн. В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про місце час та дату розгляду справи повідомлялась належним чином, з заявами чи клопотаннями до суду не зверталась. Відповідачка не скористалась правом подати відзив на позовну заяву. Судом встановлено, що [PERSON] є власником кв. [ADDRESS] , що підтверджується довідкою КП КОР «ПБТІ» №1528 від 06.06.2019 року. Відповідачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до Акту про залиття, що трапилось на системі холодного водопостачання 23 серпня 2018 року в м.Біла Церква затвердженого начальником ЖБК «РАДОН» [PERSON] , залиття в квартир [ADDRESS] трапилось внаслідок аварії на системі центрального водопостачання. В кв. [ADDRESS] вхідний кран води не працює і затоплення відбулося в наслідок обриву гумового шлангу. Власник квартири [PERSON] проживає в м.Києві, в період затоплення в квартирі ніхто не проживав. Висновок і рекомендації комісії: в 2-х кімнатах, коридорі, кухні, ванній та стелі виникли тріщини, посипалась штукатурка. На стінах кімнат місцями пошкоджені шпалери. Підлога в кімнатах залита водою. В туалеті і ванній осипалась плитка на площі близько 15 м2. Килимові доріжки вкриті водою, пошкоджені два шкафи та одяг. Загальна площа пошкоджень становить близько 250 м2. Власник кв. №[NUMBER] [PERSON] на лист, надісланий електронною поштою, приїхати на огляд відмовилась. Провести ремонт або відшкодувати збитки також відмовилась. Комісія рекомендувала власнику кв. №[NUMBER] звернутись за допомогою до суду. Відповідно до звіту про незалежну експертну оцінку, визначення ринкової вартості відновлювального ремонту та будівельних матеріалів з метою встановлення розміру матеріального збитку, трикімнатної, житлової квартири №[ADDRESS] , складеного ПП «Спілка Експертів», вартість ремонтно-відновлювальних робіт та вартість використаних матеріалів складає 28 930,00 грн. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. Згідно з частиною першою та пунктом 1 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Акту про залиття, затверджений начальником ЖБК «РАДОН» Лозневим М .П є неналежним доказом наявності вини відповідачки у залитті належної позивачу квартири, оскільки цей акт повністю відповідає формі, встановленій наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 "Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій", в ньому наведені: дата та місце складання; члени комісії, що складають акт; місце, де трапилося залиття; подія, що трапилася; наслідки залиття, а також причини залиття. У деліктних зобов`язаннях діє презумпція вини, а відповідач не довела свою невинуватість. При цьому, позивач належними доказами довів розмір заподіяної йому майнової шкоди, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо стягнення з відповідачки моральної шкоди суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1,2, ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч.1 ст.1167 ЦК України). В даному випадку предметом доказування є обсяг моральних страждань [PERSON] . Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.95 р. (зі змінами та доповненнями) при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Оцінюючи заподіяну моральну шкоду в 10 000,00 грн. позивач не пояснив суду з чого саме він виходила, визначаючи саме таку суму. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження моральних страждань [PERSON] саме у заявленому розмірі. В той же час, суд враховує вік позивача, та те, що затопленням квартири відповідачка створила незручності для позивача, порушила його нормальні умови життя, що потребувало від останнього зусиль на захист своїх прав. За таких обставин, [PERSON] поніс моральні страждання, тому з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 1 000,00 грн.. Відповідно до ст.141 ЦПК України, до стягнення з відповідача а користь позивача підлягають витрати на сплату судового збору у розмірі 768,40 грн. та 2500,00 грн. витрат на проведення оцінки.

Outcome: partial