Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] померла його мати - [PERSON] . За життя [PERSON] залишила заповіт, яким все своє майно на випадок смерті заповіла брату позивача - [PERSON] , який спадщину не прийняв. Своєчасно позивач не звернувся до нотаріальної контори щоб розпочати процедуру спадкування, оскільки думав що спадщину буде приймати його брат, також йому було не відомо, що у померлої залишилося майно, яке він міг би успадкувати. Просить суд визначити йому додатковий 3-х місячний строк для прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] . Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Куликівська селищна рада надала відзив за підписом селищного голови Халімон Н. М., відповідно до якого позовні вимоги [PERSON] визнала в повному обсязі, не має заперечень проти їх задоволення, справу просить розглянути у відсутність представника Куликівської селищної ради. [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Від приватного нотаріуса Куликівського районного нотаріального округу Чернігівської області Пономаренка Є. П. надійшла заява про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує. Позовна заява надійшла до суду 24 вересня 2020 року. Головуючий суддя своєю ухвалою від 16 жовтня 2020 року, після отримання відомостей про зареєстроване місце проживання відповідача, позовну заяву прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі, підготовче судове засідання призначив на 12 листопада 2020 року. Згідно зі ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що відповідач визнав позов, суд вважає можливим ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Відповідно до ч. 2 ст. 206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши надані докази, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с. 5). Згідно довідки виконкому Куликівської селищної ради Куликівського району Чернігівської області № 518 від 15 листопада 2018 року [PERSON] на день смерті [INFO] була зареєстрована та проживала одна за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). До складу спадщини, зокрема, входить право власності на земельні ділянки розміром 1,26 га, 1,18 га, 1,75 га, що розташовані на території Кладьківської сільської ради Куликівського району Чернігівської області, підтверджене державними актами на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 098790, серії ЧН № 104779, серії ЧН № 095877 від 18 листопада 2003 року, виданими на ім`я [PERSON] (а.с.8-10). [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с.6). За життя [PERSON] залишила заповіт, яким все своє майно заповіла своєму сину - [PERSON] . Заповіт складений 05 серпня 1999 року, посвідчений виконавчим комітетом Кладьківської сільської ради Куликівського району Чернігівської області, зареєстрований у реєстрі за № 40 (а.с. 11). Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] не заводилась (а.с.32). Таким чином, відповідач [PERSON] на прийняв спадщину за заповітом після смерті [PERSON] . Згідно з ч.1, ч.2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги майна померлої [INFO] [PERSON] За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року зазначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Положеннями ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. Виходячи з рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979 року, стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Виходячи із положень книги 6 ЦК України, спадкове право захищає власність фізичних осіб, [PERSON] пов`язаний зі спадкодавцем кровним походженням, тому всі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції, становитимуть майно позивача, виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, суб`єктом яких є позивач. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі "Ілхан проти Туреччини" від 27 червня 2000 року при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Таким чином, враховуючи визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також те, що позивач є спадкоємцем майна померлої [PERSON] за законом першої черги, наведені причини неприйняття спадщини, суд приходить до висновку про визнання поважними причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини та відповідно до вимог ст. 1272 ЦК України визначає додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] . На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved