Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

У серпні 2014 р. до суду звернувся [PERSON] з позовом в якому вказує, що є єдиним спадкоємцем померлої матері - [PERSON] Батько позивача (чоловік [PERSON]) помер у 2005 р., заповівши своє майно дружині. Батькам позивача належала квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11.03.1997 р. За свого життя батьки позивача самочинно збудували балкон до належної їм квартири, розміром 1.30 м. на 3.10 м. який згідно висновку відділу містобудування та архітектури виконкому Шосткинської міськради № 64 від 06.08.2014 р. та Шосткинського міськрайвідділу управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській облеті № 897 від 006.07. 2014 р. норм містобудування та протипожежних норм не порушує. Позивач вказує, що з причини непроведення реєстрації спадкодавцем вищевказаного правовстановлюючого документа у відповідному реєстраційному органі, він позбавлений можливості отримати свідоцтво свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки нотаріус, з огляду на вищенаведене, відмовив у вчиненні даної нотаріальної дії. Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач (повноважний представник) в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи наступне. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 р. № 5 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду" у разі визнання відповідачем (або його представником за відсутності у дорученні відповідних обмежень) позову можливе лише ухвалення рішення про задоволення позову, а не про задоволення позову частково чи про відмову в його задоволенні. Якщо для цього немає законних підстав, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує розгляд справи. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 р. № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплює право кожного на мирне володіння своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч. 1 ст. 1218 ЦК України). Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року № 7 якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Згідно рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 1 грудня 2004 р. № 18-рп/2004 поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України "правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах" (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини Рішення від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003). Відповідно до вимог п.п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову за даних фактичних обставин не суперечить закону та не порушує прав інших осіб.

Outcome: approved