Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-05 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог Позивачка [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, який був уточнений у судовому засіданні 09.08.2021 (т.2 а.с.33-34), в обґрунтування якого вказала наступне. Вона відповідно до умов укладеного контракту з Пирятинським міським головою від 01.03.2019 перебувала на посаді директора КП «Готель «Пирятин». Після закінчення дії контракту її було звільнено з посади директора на підставі розпорядження 13-к від 21.02.2020, але потім знову прийнято на роботу на посаду директора, але вже без укладення контракту на підставі розпорядження №20-к від 04.03.2020 на період проведення конкурсного відбору до дати виходу на роботу основного працівника - переможця конкурсу. У період з березня по жовтень 2020 року вона неодноразово усно зверталась до Пирятинського міського голови з уточненням щодо строку перебування на займаній посаді та їй повідомили, що конкурс періодично відкладається, а результати проведено конкурсу з певних причин не були затверджені на сесії міської ради. Рішенням п`ятдесят першої сесії Пирятинської міської ради сьомого скликання від 04.04.2019 №149 було затверджено Положення про конкурсний відбір кандидатур на посади керівників підприємств, що належать до комунальної власності Пирятинської міської ради. При цьому ч.10 ст.7 цього Положення регламентувала Порядок проведення конкурсу, а саме, за результатами дослідження конкурсних пропозицій та проведених співбесід конкурсна комісія шляхом голосування відбирає з числа учасників одного переможця конкурсу на керівну посаду, який згідно з обґрунтованим у письмовому вигляді рішенням конкурсної комісії відповідає вимогам цього Положення, вносить подання міському голові щодо призначення переможця на керівну посаду. У статті 8 Положення зазначено, що визначена конкурсною комісією кандидатура подається на розгляд сесії міської ради. Міським головою за рішенням сесії міської ради на підставі результатів конкурсу на посаду керівника комунального підприємства, відповідно до законодавства України, укладається контракт на строк, рекомендований конкурсною комісією, але не більше трьох років. Таким чином її перебування на посаді директора КП «Готель «Пирятин» було прямо пов`язано з настанням юридично значимих обставин, які мали відбутися в певній послідовності, а саме: проведення конкурсу з дотриманням Положення; обрання переможця серед конкурсантів конкурсною комісією і складання конкурсною комісією письмового висновку з направленням такого висновку міському голові; затвердження результатів конкурсу на сесії Пирятинської міської ради. У період з березня по жовтень 2020 року вказані обов`язкові умови не були виконані, зокрема, результати конкурсного відбору так і не були направлені на розгляд депутатів Пирятинської міської ради. В результаті жоден з претендентів на посаду керівника КП «Готель «Пирятин» не міг законно претендувати на займану посаду і бути визнаний таким, що пройшов конкурсний відбір з дотриманням затвердженого порядку. В той же час колишній міський голова не міг законно прийняти одноосібне рішення щодо її звільнення, оскільки відповідно до п.4.2.3 Статуту КП «Готель «Пирятин» до виключної компетенції засновника, яким являється Пирятинська міська рада, віднесено призначення та звільнення директора підприємства і визначення його повноважень; затвердження поданих директором кандидатур його заступників. Так як засновником КП «Готель «Пирятин» є юридична особа, а установчі документи передбачають виключну компетенцію в колегіального органу, то тільки колегіальний орган, юридична особа - Пирятинська міська рада, а не персонально міський голова Рябоконь О.П. , могли приймати законне рішення про призначення нового керівника комунального підприємства за результатами конкурсу. До 10 листопада 2020 року вона безперешкодно перебувала на посаді і не очікувала ніякого порушення її трудових прав. З 10 листопада 2020 року вона пішла на лікарняний і перебувала на ньому до 20.11.2020. Після закінчення періоду тимчасової непрацездатності вийшла на роботу і побачила, що її кабінет зайнятий [PERSON] , який представився директором КП «Готель «Пирятин», при цьому не міг пояснити їй як він став директором без рішення Пирятинської міської ради, чому її не було звільнено перед призначенням нового директора, не запропоновано інших посад як працівнику, що має інвалідність. Також не пояснили, коли вона отримає трудову книжку і розрахункові при звільненні. Звернувшись до міської ради вона дізналась, що Пирятинський міський голова Рябоконь, знаючи, що жоден з претендентів на конкурс керівника КП «Готель «Пирятин» не пройшов усієї конкурсної процедури, призначив [PERSON] на посаду директора. Уважає, що колишній міський голова діяв з грубими порушеннями Положення про конкурсний відбір кандидатур на посади керівників підприємств, що належать до комунальної власності Пирятинської міської ради. У період її тимчасової непрацездатності, без будь-якого попередження Пирятинський міський голова Рябоконь О.П. підписав розпорядження №73-к від 06.11.2020 про її звільнення з 10.11.2020 на підставі ч.2 ст.36 КЗпП України. Уважає, що звільнення її в період тимчасової непрацездатності здійснено відповідачем з порушенням трудового законодавства, а призначення [PERSON] було здійснено без обов`язкового прийняття рішення Пирятинської міської ради, а тому колишній міський голова не міг винести розпорядження про її звільнення та призначення [PERSON] на посаду директора КП «Готель «Пирятин». Крім того з нею своєчасно не здійснили розрахунок при звільненні та не видали вчасно трудову книжку, яку вона отримала лише 18.12.2020. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому п.2.10 Інструкції про порядок ведення трудових книжок. [PERSON] не міг звільнити її з посади директора, адже, по-перше, в день звільнення вона перебувала на лікарняному, а по-друге, сам [PERSON] не міг видати наказ на звільнення з 10.11.2020, оскільки відомості до державного реєстру юридичних осіб про зміну керівника були внесені лише 13.11.2020. На підставі викладеного позивачка просила суд визнати протиправним та скасувати розпорядження Пирятинської міської ради №74-к від 06.11.2020 «Про призначення директора КП «Готель «Пирятин»; визнати протиправним та скасувати розпорядження Пирятинської міської ради №73-к від 06.11.2020 «Про звільнення директора КП «Готель «Пирятин» [PERSON] »; визнати протиправним та скасувати наказ директора готель «Пирятин» [PERSON] №18 від 11.11.2020 «Про звільнення з посади директора»; поновити її на посаді директора КП «Готель «Пирятин»; стягнути з КП «Готель «Пирятин» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21.11.2020 по день фактичного поновлення на посаді в сумі 117269,28грн; допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць; покласти на відповідачів судові витрати. ІІ. Відзиви відповідачів на позовну заяву КП «Готель «Пирятин» у своєму відзиві зазначило наступне. Вимоги позивача, викладені в позовній заяві, підприємством повністю не визнаються з наступних причин. На підставі розпорядження міського голови Пирятинської міської ради від 06.11.2020 №73-к 10.11.2020 було звільнено з посади директора КП „Готель „Пирятин" [PERSON] , а відповідно до розпорядження міського голови Пирятинської міської ради від 06.11.2020 №74-к [PERSON] приступив до виконання обов`язків директора КП „Готель „Пирятин" з 11.11.2020. Оскільки на підприємстві одночасно не може бути двох керівників [PERSON] в перший робочий день 11.11.2020 видав наказ №18 про звільнення [PERSON] з посади директора. До КП „Готель „Пирятин" 23.11.2020 прибула [PERSON] та надала листок тимчасової непрацездатності та інформаційний запит від 23.11.2020 щодо надання копій документів. Про видачу трудової книжки жодних усних чи письмових заяв не надходило. Відповідно до ст. 47 КЗпП трудова книжка видається працівнику у день звільнення з роботи. У свій останній робочий день [PERSON] не заповнила свою трудову книжку та не забрала її. У такому випадку видача трудової книжки здійснюється на вимогу працівника. З такою вимогою [PERSON] звернулась до КП „Готель „Пирятин" 18.12.2020 та відразу ж її отримала, про що свідчить запис у книзі обліку трудових книжок та заява щодо видачі трудової книжки. Зміст запису у трудовій книжці [PERSON] відповідає змісту розпорядження міського голови Пирятинської міської ради від 06.11.2020 №73-к 10.11.2020. У КП „Готель „Пирятин" гостро стоїть проблема щодо відсутності бухгалтера, що унеможливило вчасно видати довідку про розрахункові виплати по заробітній платі при звільненні позивачці. Згідно зі ст. 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Вимога про здійснення розрахунку до КП „Готель „Пирятин" від [PERSON] не надходила. Також [PERSON] подала скаргу до Управління Держпраці у Полтавській області. Відповідно до направлення від 16.12.2020 №1459 здійснено перевірку фактів, викладених у скарзі. За результатами інспекційного відвідування складено акт та видано припис про усунення виявлених порушень. На виконання вимог припису про усунення виявлених порушень Управління Держпраці у Полтавській області від 28.12.2020 № ПЛ29211/157/АВ/П КП „Готель „Пирятин" 29.12.2020 направлено лист №59 (з повідомленням про отримання) [PERSON] щодо необхідності з`явитися 04.01.2021 о 10:00 до КП „Готель „Пирятин" для отримання допомоги по тимчасовій непрацездатності, розрахункових виплат по заробітній платі при звільненні та компенсації за невикористану відпустку. Проте 04.01.2021 в зазначений час [PERSON] до КП „Готель „Пирятин" не з`явилася. Повідомлення про отримання листа до комунального підприємства не надійшло. 05.01.2020 об 11 год [PERSON] прибула до КП „Готель „Пирятин" та отримала розрахункові виплати по заробітній платі при звільненні, компенсацію за невикористану відпустку та виплату допомоги по тимчасовій непрацездатності. На підставі викладеного КП «Готель «Пирятин» просив у задоволенні позову відмовити. Відповідач Рябоконь О.П. у своєму відзиві просив відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши наступне. Оспорювані розпорядження Пирятинської міської ради Полтавської області № 73-к від 06.11.2020 «Про звільнення директора КП «Готель «Пирятин» [PERSON] » та № 74-к «Про призначення директора КП «Готель «Пирятин» за формою та змістом відповідають вимогам чинного законодавства та підписані уповноваженою особою. Станом на час винесення цих розпоряджень [PERSON] не перебувала на лікарняному і, зазначаючи майбутню дату звільнення, їх видавник не міг прогнозувати подальшої тимчасової непрацездатності працівника (керівника). За суттю фактичних правовідносин, які склались між роботодавцем - Пирятинською міською радою та [PERSON] , остання була призначена на посаду директора КІІ «Готель «Пирятин» з укладенням строкового трудового договору. Відповідна заява [PERSON] та кореспондовані з нею розпорядження Пирятинської міської ради № 20-к від 04.03.2020 і наказ по КП «Готель «Пирятин» № 2 від 04.03.2020 містять чіткі граматичні та семантичні формулювання, які відносять спірні трудові відносини виключно до категорії тих, що оформлені саме строковим трудовим договором. Так, при укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події (наприклад, повернення па роботу працівниці з відпустки по вагітності, родах і догляду за дитиною; особи, яка звільнилась з роботи в зв`язку з призовом на дійсну строкову військову чи альтернативну службу, обранням народним депутатом чи на виборну посаду (або виконанням певного обсягу робіт). В даному випадку такою подією є вихід на роботу основного працівника - переможця конкурсу на посаду директора КП «Готель «Пирятин» [PERSON] . Саме вихід на роботу [PERSON] (фактична подія) відбувся 11.11.2020. В сенсі цивільно-правових (трудових/кадрових) наслідків для [PERSON] ця подія є єдиною юридично значимою обставиною, яка тягне за собою безумовне її звільнення, передбачене власною/особистою згодою, вираженою у відповідній заяві про прийняття на посаду. До способів захисту цивільних прав, обраних [PERSON] та виражених в прохальній частині позову, не відноситься зміна дати звільнення з 10.11.2020 на 23.11.2020 (перший робочий день після лікування). З відповідною заявою до КП «Готель «Пирятин» та/або Пирятинської міської ради позивачка не зверталась. На час виходу на роботу [PERSON] не існувало жодних рішень будь-яких органів (осіб), в тому числі судових рішень, які б ставили під сумнів чи визнавали нелегітимним його призначення. Правова оцінка розпоряджень Пирятинської міської ради Полтавської області № 73-к від 06.11.2020 «Про звільнення директора КП «Готель «Пирятин» [PERSON] » та № 74-к «Про призначення директора КП «Готель «Пирятин» в частині гіпотезованих позивачкою порушень порядку проведення та оформлення результатів конкурсу теоретично може/могла бути здійснена виключно за межами даного цивільного провадження. Проте, такі порушення, якщо б вони і мали місце, жодним чином не стосуються трудових прав [PERSON] . Оспорювання розпоряджень органу місцевого самоврядування відбувається в рамках адміністративного судочинства. Накази (кадрові), видані безпосередньо керівником підприємства на виконання відповідних розпоряджень засновника, можуть бути скасовані лише після набрання законної сили рішенням суду про скасування (визнання недійсними) таких розпоряджень. Помилковою також є точка зору позивачки, що відповідно до частини третьої статті 40 Кодексу, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Зазначена норма розміщена в статті 40 КЗпП України, яка регулює питання і встановлює підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Із змісту статті 36 КЗпП України, яка встановлює всі можливі в трудовому законодавстві підстави припинення трудового договору, вбачається розмежування різних підстав припинення трудового договору. Пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України виділено самостійну підставу припинення трудового договору закінчення строку. Таким чином, встановлена статтею 40 КЗпП України заборона на звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності чи перебування у відпустці поширюється лише на випадки звільнення з підстав, передбачених статтями 40 і 41 КЗпП України. Всі інші підстави припинення трудового договору не відносяться до підстав припинення трудового договору саме з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Відповідна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 26 грудня 2012 року (справа №6-156ц-12) та постанові Верховного Суду від 27 березня 2020 (справа № 752/1727/16), які є обов`язковими для виконання всіма судам України, отже, посилання позивачки на неможливість її звільнення у період тимчасової непрацездатності є необгрунтованими, так як не стосуються звільнення за ініціативою власника чи уповноваженого органу, з підстав передбачених статтями 40 та 41 Кодексу, та є окремою підставою, а саме з підстав, передбачених законом та самим строковим договором. Крім іншого Рябоконь О.П. уважає, що він не може бути відповідачем у даній справі. Так, не оспорюючи передбачене процесуальним законодавством право позивачки самостійно визначати суб`єктний склад учасників судового провадження, вважає, що жодних підстав для задоволення позову відносно нього немає. Вказає, що видавником спірних розпоряджень є орган владних повноважень (орган місцевого самоврядування/посадова особа), оцінка дій якого відбувається в рамках публічно-правових відносин. Згідно п.4 ч.3 ст.175 ЦПК України зміст позовних вимог включає в себе: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів зміст позовних вимог щодо кожного з них. Проте позов не містить жодних таких вимог щодо відповідача Рябоконя О.П . Загалом, позов не може бути задоволений як в цілому, так і щодо нього, зокрема. Відповідач Пирятинська міська рада у своєму відзиві по суті викладених у позовній заяві фактів зазначила наступне. Предметом розгляду по даній справі є оскарження факту звільнення [PERSON] з посади директора. Розпорядження міського голови від 06.11.2020 № 74-к „Про призначення директора КП „Готель „Пирятин" [PERSON]" не є предметом трудового спору, а тому не може бути оскаржене в даній справі, а підлягає оскарженню в порядку адміністративного судочинства, як оскарження рішень та дій суб`єктів владних повноважень. Відповідно до поданої заяви із зазначенням строку трудового договору [PERSON] була прийнята на роботу за строковим трудовим договором на посаду директора КП „Готель „Пирятин" з 05.03.2020 до дати виходу основного працівника (строк, протягом якого працював працівник, був обумовлений настанням певної події). Строковий трудовий договір укладено із дотриманням вимог пункту 2 частини 1 статті 23 КЗпП України - строк, протягом якого працював працівник, був обумовлений настанням певної події. Переможець конкурсу був визначений конкурсною комісією, що відображено в протоколі № 2 від 08.07.2020. Відповідно до Положення про конкурсний відбір кандидатур на посади керівників підприємств, що належать до комунальної власності Пирятинської міської ради, затвердженого рішенням п`ятдесят першої сесії міської ради сьомого скликання від 04.04.2019 № 149, виконавчим комітетом міської ради було проведено конкурсний відбір на посаду КП „Готель „Пирятин", переможцем якого визначено [PERSON] . Вищезазначеним Положенням передбачено затвердження кандидатури переможця конкурсу на сесії міської ради. Протягом липня-жовтня 2020 року це питання тричі виносилося на розгляд сесії міської ради, але сесією не було прийнято рішення щодо погодження кандидатури. В той же час депутатами не було аргументовано причини утримання чи заперечення щодо прийняття рішення. На адресу виконкому міської ради надійшла заява [PERSON] від 04.11.2020 щодо призначення на посаду директора КП „Готель „Пирятин" як переможця конкурсного відбору. Пунктом 5 постанови Кабінету Міністрів України від 19.03.1993 № 203 „Про застосування контрактної форми трудового договору" встановлено, що контракт з керівником підприємства укладається за попереднім погодженням з уповноваженим органом (в даному випадку - з сесією міської ради). Розгляд контракту і прийняття рішення про погодження здійснюється у місячний строк з дня подання відповідних матеріалів. У разі порушення зазначеного строку приймається рішення з цього питання без такого погодження. Відповідно до пункту 10 частини 4 статті 42 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що міський голова призначає на посади та звільняє з посад керівників підприємств, що належать до комунальної власності відповідної територіальної громади. Так як засновником КП „Готель „Пирятин" є Пирятинська міська рада, то повноваження щодо прийому та звільнення з роботи керівника підприємства надано законом міському голові, який і здійснив звільнення з посади директора підприємства [PERSON] та призначення [PERSON] . Позивачка була запрошена для ознайомлення із розпорядженням міського голови про звільнення із займаної посади, проте відмовилась від подальшої розмови та підпису у розпорядженні, про що було складено відповідний акт від 09.11.2020. На підставі викладеного, на умовах, встановлених зазначеною постановою КМУ від 19.03.1993 № 203, переможець конкурсного відбору [PERSON] був призначений за контрактом на посаду директора КП „Готель „Пирятин" з 11.11.2020 без прийняття рішення сесії міської ради на умовах, визначених конкурсною комісією на підставі розпорядження міського голови від 06.11.2020 № 74-к, а [PERSON] звільнена з посади директора з 10.11.2020 у зв`язку з виходом на роботу основного працівника. Посилання позивачки на постанову Верховного суду від 18.11.2020 по справі № 367/2924/19 є некоректним, так як предметом розгляду по справі є порядок звільнення вагітної жінки (регулюється окремими нормами законодавства). На адресу Пирятинського ВП ГУНП у Полтавській області та Управління Держпраці у Полтавській області надходили звернення [PERSON] щодо правомірності звільнення [PERSON] . За результатами перевірки ці органи порушень законодавства по даному питанню не виявили. Результати перевірки позивачкою не оскаржувались, що означає її погодження з результатами перевірки уповноваженими контролюючими органами. На підставі викладеного, на умовах, встановлених зазначеною постановою КМУ від 19.03.1993 № 203, переможець конкурсного відбору [PERSON] був призначений за контрактом на посаду директора КП „Готель „Пирятин" з 11.11.2020 без прийняття рішення сесії міської ради на умовах, визначених конкурсною комісією на підставі розпорядження міського голови від 06.11.2020 № 74-к, а [PERSON] звільнена з посади директора з 10.11.2020 в зв`язку з виходом на роботу основного працівника. У рішенні Конституційного суду України від 04.09.2019 № 6-р (ІІ)/2019 визнано конституційними положення частини третьої статті 40 Кодексу законів про працю України - підстави звільнення з ініціативи роботодавця. У той же час предметом спору є звільнення за закінченням строку трудового договору, яке підпадає під дію статті 36 Кодексу законів про працю України і не може трактуватись, як звільнення з ініціативи роботодавця, бо припинення трудового договору по закінченні строку не потребує заяви чи якогось волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового трудового договору він вже виразив, коли писав заяву про прийняття на роботу за строковим трудовим договором. Одночасно він виразив і волю на припинення такого трудового договору по закінченні строку, на який він був укладений. Верховний Суд у справі № 752/1727/16-ц від 27.03.2020 зазначив, що встановлена статтею 40 Кодексу законів про працю України заборона на звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності чи перебування у відпустці поширюється лише на випадки звільнення з підстав, передбачених статтями 40 і 41 Кодексу законів про працю України. Всі інші підстави припинення трудового договору не відносяться до підстав припинення трудового договору саме з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Така ж позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 26.12.2012 (справа № 6-156ц-12). Враховуючи вищевикладене відповідач просив відмовити в позові в повному обсязі. Крім того позивачка надала відповіді на відзиви відповідачів, а відповідачі - заперечення. ІІІ. Позиції учасників справи, висловлені у судовому засіданні, та показання свідків У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Фесенко Ю.О. позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі. Також [PERSON] пояснила, що 06 листопада 2020 року, знаходячись у кабінеті міського голови Рябоконя О.П., у присутності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] їй повідомили, що надійшла заява від [PERSON] про те, що він має намір стати директором готелю за конкурсом, однак ніякого розпорядження про її звільнення їй не зачитували. Положення про конкурсний відбір вона не оскаржувала та у конкурсі на посаду директора готелю участі не приймала. Трудову книжку їй видали 18.12.2020, а розрахункові кошти при звільнення вони отримала з затримкою 05.01.2021. Представники відповідачів Пирятинської міської ради [PERSON]., КП «Готель «Пирятин» [PERSON]. у судовому засіданні підтримали свої позиції, висловлені у відзивах на позовну заяву, просили у задоволенні позову відмовити. Відповідач Рябоконь О.П. пояснив, що уважає звільнення позивачки законним, оскільки остання була прийнята на роботу по строковому трудовому договору. [PERSON] був призначений на посаду директора КП «Готель «Пирятин» як такий, що став переможцем конкурсу на посаду директора готелю. Просив у задоволенні позову відмовити. Судом в порядку ст.90, 230 ЦПК України для встановлення фактичних даних були допитані свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Свідок [PERSON] , яка являється начальником відділу персоналу та організаційної роботи Пирятинської міської ради, у судовому засіданні пояснила, що у зв`язку з відбором кандидатур на посади керівників комунальних підприємств, зокрема КП «Готель Пирятин», 05 березня 2020 року [PERSON] було прийнято на посаду директора КП «Готель Пирятин» за строковим трудовим договором. У своїй заяві [PERSON] просила укласти строковий договір до дати призначення основного працівника за результатами конкурсу. Тобто позивачку було прийнято на роботу з 05 березня 2020 року по дату виходу основного працівника - переможця конкурсу. У подальшому до них звернувся з заявою [PERSON] з проханням призначити його на посаду керівника готелю, як переможця конкурсу. 06 листопада 2020 року розпорядженням міського голови [PERSON] було прийнято на посаду директора КП «Готель Пирятин». 10 листопада 2020 року розпорядженням міського голови [PERSON] була звільнена з посади директора КП «Готель Пирятин». 09 листопада 2020 року позивачка була запрошена у кабінет міського голови для ознайомлення з розпорядженням про звільнення. Їй було зачитано розпорядження, на що вона відповіла, що почула і відразу покинула приміщення. ЇЇ по телефону просили повернутися, але вона не повернулася, повідомила, що прийде зранку наступного дня, однак не прийшла. Відповідно, 10 листопада 2020 року вона була звільнена з посади. З 11 листопада 2020 року [PERSON] приступив до виконання обов`язків директора готелю. При зачитуванні наказу про звільнення [PERSON] були присутні: вона, начальник юридичного відділу [PERSON]., заступник міського голови [PERSON]. та керуюча справами виконкому [PERSON]., які розписалися в акті про відмову від підпису [PERSON] . Окрім цього, був присутній тодішній голова Рябоконь О.П. , який не підписувався в акті. Ознайомлення з наказом відбувалося в другій половині дня, в робочий час. Час зустрічі був узгоджений з [PERSON] . Напередодні вона телефонувала до [PERSON] і узгоджувала з нею час, місце зустрічі і мету зустрічі. Також інспектор праці перевіряла дотримання трудового законодавства при звільнення [PERSON] , були витребувані всі документи, які пов`язані зі звільненням [PERSON] : положення про конкурс на посади керівників комунальних підприємств, заяву [PERSON] , розпорядження про його призначення на посаду, заяву [PERSON] на призначення її по строковому договору, розпорядження про її призначення, розпорядження про звільнення, акт про відмову від підпису. Інспектором праці жодних недоліків чи порушень виявлено не було. Приписи на міську раду не виносилися. Інспекція праці перевіряла окремо міську раду і окремо КП «Готель Пирятин». Записи в трудовій книжці [PERSON] робляться від імені директора готелю, а не від імені міської ради, оскільки КП «Готель Пирятин» являється окремою юридичною особою. Згідно законодавства трудові книжки зберігаються на підприємстві і керівник підприємства відповідає за них. Міська рада є вищим органом управління. Дата наказу про звільнення може не збігатися з датою фактичного звільнення. Такий наказ може бути винесений в переддень звільнення. Свідок [PERSON] , який являється директором НПП «Пирятинський», у судовому засіданні пояснив, що, працюючи заступником голови Пирятинської міської ради, він був головою конкурсної комісії з відбору керівників комунальних підприємств. На засіданні конкурсної комісії був визначений переможець [PERSON] . Тричі виносилася дана кандидатура на сесію міської ради, але не вистачало голосів депутатів. На початку листопада 2020 року [PERSON] звернувся із заявою до голови міської ради з проханням призначити його директором готелю. 06 листопада 2020 року було прийнято розпорядження міського голови про звільнення [PERSON] з посади в.о. директора КП «Готель Пирятин», згідно якого з 10 листопада 2020 року [PERSON] звільнялася, а з 11 листопада 2020 року [PERSON] приймався на посаду директора. Начальник кадрової служби запросила [PERSON] до міського голови, також були присутні: начальник юридичного відділу [PERSON]., начальник кадрової служби [PERSON] , керуюча справами виконкому [PERSON] та міський голова Рябоконь О.П . Позивачка відмовилася від підпису в наказі про її звільнення, про що був складений відповідний акт. [PERSON] була присутня при оголошенні розпорядження про її звільнення. Розпорядження зачитувала [PERSON] . Це відбувалося в кабінеті голови після обіду. Після призначення [PERSON] директором виникли проблеми з доступом в кабінет, оскільки [PERSON] перебувала на лікарняному. Була створена спеціальна комісія по доступу до кабінету та до документів готелю. Свідок [PERSON] , яка працює інспектором праці, у судовому засіданні пояснила, що до них звернулася [PERSON] з приводу того, як вона вважала, що її незаконно звільнили з посади директора КП «Готель Пирятин». На основі її звернення була проведена перевірка міської ради, КП «Готель Пирятин» та заведена справа. Дана справа на даний час знаходиться в архіві управління держпраці. Нею був перевірений весь пакет документів, що стосувався звільнення [PERSON] . При цьому, жодних порушень трудового законодавства щодо звільнення [PERSON] виявлено не було. Були виявлені порушення лише у виплатах при звільненні. Дата запису в другій колонці трудової книжки може відрізнятися від дати наказу про звільнення про прийняття на роботу, що зазначається в четвертій колонці трудової книжки, і це не буде порушенням трудового законодавства. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом [PERSON] з 01.05.2002 по 28.02.2020 перебувала на посаді директора КП «Готель «Пирятин» за контрактом, що підтверджено записами в її трудовій книжці (т.1 а.с.14-17). 04.03.2020 [PERSON] власноруч написала заяву про прийняття її на роботу на посаду директора КП «Готель «Пирятин» за строковим трудовим договором на період проведення конкурсу з 05 березня 2020 року до дати виходу на роботу основного працівника - переможця конкурсу (т.1 а.с.68). Розпорядженням міського голови від 04.03.2020 №20-к «Про тимчасове виконання обов`язків директора комунального підприємства «Готель «Пирятин» прийнято [PERSON] на роботу на посаду директора КП «Готель «Пирятин» за строковим трудовим договором на період проведення конкурсного відбору кандидатур на посаду керівника КП «Готель «Пирятин» з 05.03.2020 до дати виходу на роботу основного працівника - переможця конкурсу з посадовим окладом відповідно до штатного розпису підприємства (т.1 а.с.69). Розпорядженням міського голови від 06.11.2020 №73-к «Про звільнення директора КП «Готель «Пирятин» звільнено [PERSON] 10.11.2020 з посади директора КП «Готель «Пирятин» відповідно до пункту 2 статті 36 КЗпП України (т.1 а.с.71). Згідно акту про відмову від підпису від 09.11.2020 комісія у складі: заступника міського голови [PERSON] М.В., керуючої справами виконкому міської ради [PERSON]., начальника юридичного відділу [PERSON] Р.Ю., начальника відділу персоналу та організації роботи виконкому [PERSON]., встановила, що директор КП «Готель «Пирятин» [PERSON] , заслухавши інформування міського голови Рябоконя О.П. про її звільнення, відмовилась поставити підпис у розпорядження від 06.11.2020 №73-к «Про звільнення директора КП «Готель «Пирятин» [PERSON] » (т.1 а.с.73). Відповідно до копії листка непрацездатності від 20.11.2020 серії АДЯ №337902 [PERSON] перебувала на лікарняному з 10 листопада 2020 року до 20 листопада 2020 року (т.1 а.с.27-28). Розпорядженням міського голови від 06.11.2020 №74-к «Про призначення директора КП «Готель «Пирятин» [PERSON] » призначено [PERSON] на посаду директора КП «Готель «Пирятин» 11 листопада 2020 року та з ним укладено контракт строком на три роки (т.1 а.с.74). У констатуючій частині наказу зазначено підстави призначення [PERSON] на посаду директора КП «Готель «Пирятин» як переможця конкурсу на посаду керівника комунального підприємства. Вказані накази про звільнення [PERSON] №73-к від 06.11.2020 та про призначення [PERSON] №74-к від 06.11.2020 зареєстровані 06.11.2020 у журналі реєстрації наказів за відповідними номерами 73 та 74, що підтверджено копією журналу (т.2 а.с.32), оригінал якого оглядався в судовому засіданні 06.08.2021. Конкурс на посаду керівника КП «Готель «Пирятин» був проведений на підставі Положення про конкурсний відбір кандидатур на посади керівників підприємств, що належать до комунальної власності Пирятинської міської ради, затвердженого рішенням п`ятдесят першої сесії сьомого скликання від 04.04.2019 №149 (далі - Положення) (т.2 а.с.27-31). Вказані Положення та рішення сесії ніким не оскаржувались та були чинними на момент проведення конкурсу на посаду керівника КП «Готель «Пирятин». Пунктом 10 статті 7 Положення встановлено, що за результатами дослідження конкурсних пропозицій та проведення співбесід конкурсна комісія шляхом голосування відбирає з числа учасників одного переможця конкурсу на керівну посаду, який згідно з обгрунтованим у письмовому вигляді рішенням конкурсної комісії відповідає вимогам цього Положення, вносить подання міському голові щодо призначення переможця на керівну посаду. У статті 8 Положення зазначено, що визначена конкурсною комісією кандидатура подається на розгляд сесії міської ради. Міським головою за рішенням сесії міської ради на підставі результатів конкурсу на посаду керівника комунального підприємства, відповідно до законодавства України, укладається контракт на строк, рекомендований конкурсною комісією, але не більше трьох років. У разі відхилення міським головою визначеної конкурсною комісією кандидатури на керівну посаду конкурсна комісія протягом 10 робочих днів з дня відхилення кандидатури оголошує проведення нового конкурсу. 08 липня 2020 року на засіданні конкурсної комісії з відбору кандидатур на заміщення посади керівника КП «Готель «Пирятин» комісія одноголосно вирішила обрати переможцем конкурсного відбору кандидатур на заміщення вакантної посади керівника КП «Готель «Пирятин» [PERSON] , який за результатом співбесіди проявив професійні якості та кваліфікацію, достатні для їх застосування при виконанні своїх посадових обов`язків та представив детальний першочерговий план розвитку підприємства на найближчі роки (т.1 а.с.119-122). На пленарних засіданнях сімдесят третьої сесії міської ради сьомого скликання 19.08.2020 та сімдесят п`ятої сесії міської ради сього скликання 24.09.2020 депутатами міської ради двічі розглядалось питання про призначення директора КП «Готель «Пирятин» (т.1 а.с.169-188). За результатами розгляду рішення не прийнято (т.1 а.с.175-176, 178, 186, 188). Згідно матеріалів інспекційного відвідування (позапланового) на предмет додержання вимог законодавства про працю у діяльності виконкому Пирятинської міської ради щодо правомірності звільнення [PERSON] порушень вимог законодавства не виявлено (т.1 а.с.75-84). Згідно матеріалів інспекційного відвідування (позапланового) на предмет додержання вимог законодавства про працю у діяльності КП «Готель «Пирятин» щодо оплати праці [PERSON] та загальнообов`язкового державного соціального страхування (т.1 а.с.52-62) інспектором праці Управління Держпраці у Полтавській області Карпенко І.А. були виявлені: порушення вимог ст.116 КЗпП щодо строків виплати належних коштів при звільненні та порушення строків подачі заяви-розрахунку до робочого органу виконавчої дирекції Фонду, за що директору КП «Готель «Пирятин» [PERSON]. було винесено припис. V. Правові норми, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений статтею 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Згідно з частиною першою статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. У відповідності до положень статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Підставою для укладення строкового трудового договору є заява працівника про прийняття на роботу, в якій вказуються обставини, або причини, що обумовлюють працівника найматися на роботу за строковим трудовим договором, а також строк, протягом якого він працюватиме, який встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події. Строковий трудовий договір може укладатися, в тому числі, тоді, коли робота сама по собі не є строковою, але працівник не може бути прийнятий на неї безстроково з урахуванням певних обставин. Як правило, в такому випадку неможливо одразу визначити строк трудового договору, тому як у заяві працівника про прийняття на роботу так і в наказі про прийняття на роботу зазначається, що працівник приймається за строковим трудовим договором, а сам строк прив`язується до певної події. Суд зазначає, що укладення строкового трудового договору можливе лише за погодженням сторін, без згоди працівника укладення такого договору є неможливим. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 24 КЗпП України укладення трудового договору оформлюється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Підставами припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна зі сторін не поставила вимогу про їх припинення (пункт 2 частини першої статті 36 КЗпП України). У пункті десятому частини четвертої статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» міський голова призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім випадків, передбачених частиною другою статті 21 Закону України "Про культуру" VI. Висновки суду Щодо звільнення [PERSON] та призначення [PERSON] . Із встановлених обставин справи убачається, що позивачку прийнято на роботу на посаду директора КП «Готель «Пирятин» за строковим трудовим договором на період проведення конкурсного відбору кандидатур на посаду керівника КП «Готель «Пирятин» з 05.03.2020 до дати виходу на роботу основного працівника - переможця конкурсу з посадовим окладом відповідно до штатного розпису підприємства. Отже, між позивачкою та відповідачем Пирятинською міською радою було укладено строковий трудовий договір, строк якого закінчувався з моменту прийняття відповідного рішення про прийняття на роботу переможця конкурсу. Строковий трудовий договір з позивачкою укладено за її бажанням та з урахуванням її інтересів і на зазначений нею у заяві строк. Позивачка погодилась із строковим трудовим договором, що підтверджується власноруч написаною нею заявою, і не оскаржувала до суду строковість укладеного нею трудового договору. При цьому доводи представника позивачки - адвоката Фесенко Ю.О. в тій частині, що між [PERSON] та Пирятинською міською радою відсутній будь-який строковий трудовий договір не заслуговують на увагу та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, а саме: заявою [PERSON] про її прийняття на роботу за строковим трудовим договором на період проведення конкурсу з 05.03.2020 до дати виходу на роботу основного працівника - переможця конкурсу від 04.03.2020 та розпорядженням міського голови від 04.03.2020 «Про тимчасове виконання обов`язків директора КП «Готель «Пирятин», що відмовідає нормам ст.24 КЗпП України, де зазначено, що укладення трудового договору оформляється наказом або розпорядженням роботодавця, складеним, зазвичай, на підставі поданої працівником заяви. Надавши згоду на прийняття на роботу за строковим трудовим договором на період проведення конкурсного відбору до дати виходу на роботу основного працівника - переможця конкурсу, [PERSON] мала усвідомлювати, що вона виконуватиме такі обов`язки лише певний період часу до вирішення питання призначення особи, яка стала переможцем конкурсу, а відтак може бути звільнена від їх виконання на підставі розпорядження уповноваженої особи. Як свідчать результати проведеного конкурсного відбору переможцем конкурсу на посаду директора КП «Готель Пирятин» став [PERSON] . Суд уважає, що призначення [PERSON] на посаду директора готеля відбулось на законних підставах. Так, представницький орган місцевого самоврядування, тобто депутати, які відповідно до закону наділені правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення, на п`ятдесят першій сесії сьомого скликання 04.04.2019 прийняли рішення №149, яким затвердили Положення про конкурсний відбір кандидатур на посади керівників підприємств, що належать до комунальної власності Пирятинської міської ради. Вказані рішення сесії та Положення на момент проведення конкурсу та призначення [PERSON] директором КП «Готель «Пирятин» не змінені, не скасовані та були чинними. Крім того [PERSON] правомірно призначений розпорядженням міського голови №74 від 06.11.2020 без відповідного погодження його кандидатури депутатами міської ради, оскільки саме до виключної компетенції міського голови віднесено питання призначення на посаду та звільнення з посади керівників підприємств, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад (п.10 ч.4 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» депутати не наділені повноваженнями погоджувати кандидатури кандидатів на посади керівників комунальних підприємств та/або рекомендувати міському голові кандидатуру на таку посаду. Тому з огляду на викладене є безпідставними аргументи позивачки та її представника в тій частині, що [PERSON] не мав права одноосібно, без затвердження депутатами результатів конкурсу на сесії Пирятинської міської ради, призначати [PERSON] на посаду диктора готелю. З урахуванням викладеного суд уважає, що міський голова під час звільнення позивачки з роботи діяв відповідно до наведених законодавчих норм, оскільки у зв`язку із закінченням конкурсної процедури та призначенням переможця конкурсу на посаду директора КП «Готель «Пирятин» дія строкового трудового договору, укладеного з позивачкою на цей період, закінчилась. Крім того суд зазначає, що не заслуговують на увагу доводи позивачки в тій частині, що новопризначений директор КП "Готель "Пирятин" [PERSON] не міг видати наказ про її звільнення з 10.11.2020, оскільки відомості до державного реєстру юридичних осіб про зміну керівника були внесені лише 13.11.2020, з огляду на наступне. Так, відповідно до п.7 ч.1 ст.1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань - єдина державна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадські формування, що не мають статусу юридичної особи. Згідно ч.1 ст.7 вказаного Закону Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру. Згідно норм діючого законодавства легітимність прийнятих новопризначеним керівником підприємства рішень з кадрових питань не залежить від дати внесення відомостей про зміну керівника до реєстру юридичних осіб. Підсумовуючи все вищевикладене суд дійшов висновку, що позивачка звільнена у зв`язку із закінченням строкового трудового договору відповідно до вимог трудового законодавства, тому відсутні підстави для її поновлення. При цьому суд уважає, що у графі 2 "Дата" трудової книжки [PERSON] невірно вказана дата її звільнення як 18.12.2020, оскільки у графі 2 "Дата" повинна бути зазначена дата останнього дня роботи позивачки, а не дата видачі їй трудової книжки. Так, відповідно до п. 2.4. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України N 58 від 29.07.93р. усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Однак це не є підставою для поновлення на роботі [PERSON] . Така помилка може бути виправлена відповідно до положень 2.4. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. Щодо звільнення позивачки під час перебування на лікарняному Відповідно до частини третьої статті 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Рішенням Конституційного Суду України від 04 вересня 2019 року N 6-р (II)/2019 у справі за конституційною скаргою [PERSON] щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 40 Кодексу законів про працю визнано такими, що відповідають Конституції України (є конституційними), положення частини третьої статті 40 Кодексу законів про працю України. Конституційний Суд України зазначив, що положеннями частини третьої статті 40 Кодексу закріплені гарантії захисту працівника від незаконного звільнення, що є спеціальними вимогами законодавства, які мають бути реалізовані роботодавцем для дотримання трудового законодавства. Однією з таких гарантій є, зокрема, сформульована у законодавстві заборона роботодавцю звільняти працівника, який працює за трудовим договором і на момент звільнення є тимчасово непрацездатним або перебуває у відпустці. Отже, нерозповсюдження такої вимоги на трудові правовідносини за контрактом є порушенням гарантій захисту працівників від незаконного звільнення та ставить їх у нерівні умови порівняно з працівниками інших категорій. Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення частини третьої статті 40 КЗпП України є такими, що поширюються на всі трудові правовідносини. Із доказів, що містяться в матеріалах справи, убачається, що звільнення позивачки 10.11.2020 відбулось у той час, коли остання була непрацездатна (перебувала на лікарняному з 10.11.2020 по 20.11.2020), що є порушенням вимог частини третьої статті 40 КЗпП України. Проте наслідком звільнення працівника у період його непрацездатності є зміна дати звільнення, а не поновлення на роботі. Отже враховуючи викладене а також те, що відсутні підстави для поновлення позивачки на роботі, тому порушення її прав, а саме звільнення у день перебування на лікарняному може бути усунуто судом шляхом зміни дати звільнення, тобто визначення дати припинення трудових відносин у перший день після закінчення періоду непрацездатності (21.11.2020). Таким чином позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню шляхом зміни дати звільнення позивачки з 10 листопада 2020 року на 21 листопада 2020 року. Такий спосіб захисту порушених прав позивачки в даній справі не являється виходом за межі позовних вимог. В іншій частині позов [PERSON] задоволенню не підлягає.

Outcome: partial