Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

До Ірпінського міського суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В позовній заяві зазначає, що [INFO] померла його мати [PERSON] .За життя, [INFO] , [PERSON] склала заповіт на ім`я [PERSON] . Після смерті матері відкрилась спадщина на належне матері майно, а саме на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] .Відповідно до Інформаційної довідки, наданої Комунальним підприємством Київської обласної ради «Північне бюро технічної інвентаризації» 29 листопада 2019 року за № 1-3973 на запит нотаріальної контори, згідно архівних даних БТІ станом на 31 грудня 2012 року право власності на об`єкт нерухомого майна - житловий будинок по [ADDRESS] зареєстровано в частках за: [PERSON] - 1/2 частина згідно мирової угоди, затвердженої ухвалою Ірпінського міського суду від 14.11.1978 року (дата реєстрації 09.01.1979 року); [PERSON] - 1/2 частина згідно дублікату свідоцтва про право на спадщину, виданого 15.12.2003 року Київським обласним державним нотаріальним архівом за реєстровим № 227 (замість втраченого оригіналу, виданого Першою Києво-Святошинською державною нотаріальною конторою 04.04.1956 року реєстровий №985 (дата реєстрації 16.12.2003 року). Зазначає про те, що назва вулиці змінена з вул. «Калініна» на вул. «Кулиняка» згідно рішення Ірпінської міської ради від 18.02.2016 року. Вказує про те, що з Довідки, наданої Комунальним підприємством Київської обласної ради «Північне бюро технічної інвентаризації», яка є невід`ємним документом Інформаційної довідки, про показники об`єкта нерухомого майна від 02 листопада 2019 року № 1-3972, вбачається, що відповідно до проведеної інвентаризації об`єкту нерухомого майна - житлового будинку по [ADDRESS] , має такі показники: загальна площа - 76,0 кв.м., житлова площа - 42,6 кв.м. Крім того, на земельній ділянці розташовані споруди № 1,2 . Стверджує, що прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] . Спадкова справа № 347/2019, заведена в Ірпінській міській державній нотаріальній конторі Київської області. Але при підготовці документів, необхідних для оформлення спадкових прав з`ясувалось, що оригінал мирової угоди, затвердженої ухвалою Ірпінського міського суду від 14.11.1978 року, втрачений. Одержати копію правовстановлюючого документа в Ірпінському міському суді Київської області неможливо через пожежу, яка сталася в суді. За відсутності оригіналу мирової угоди, затвердженої ухвалою Ірпінського міського суду від 14.11.1978 року, нотаріус відмовив позивачу у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Просить визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В судове засідання позивач не з`явився, до суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, вимоги підтримують та просять задовольнити. В судове засідання відповідач не з`явився, надав до суду заяву в якій зазначив, що визнає позовні вимоги в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, копію спадкової справи № 347/2019, заведеної в Ірпінській міській державній нотаріальній конторі Київської області,суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, що стверджується копією свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] . Відповідно до Інформаційної довідки, наданої Комунальним підприємством Київської обласної ради «Північне бюро технічної інвентаризації» 29 листопада 2019 року за № 1-3973 на запит нотаріальної контори, згідно архівних даних БТІ станом на 31 грудня 2012 року право власності на об`єкт нерухомого майна - житловий будинок по [ADDRESS] зареєстровано в частках за: [PERSON] - 1/2 частина згідно мирової угоди, затвердженої ухвалою Ірпінського міського суду від 14.11.1978 року (дата реєстрації 09.01.1979 року); [PERSON] - 1/2 частина згідно дублікату свідоцтва про право на спадщину, виданого 15.12.2003 року Київським обласним державним нотаріальним архівом за реєстровим № 227 (замість втраченого оригіналу, виданого Першою Києво-Святошинською державною нотаріальною конторою 04.04.1956 року реєстровий №985 (дата реєстрації 16.12.2003 року). За життя, 27 січня 1981 року [PERSON] склала заповіт на ім`я [PERSON] , що підтверджується копією дубліката, що має силу оригіналу заповіту, виданого державним нотаріусом Київського обласного державного нотаріального архіву Петченко Ю.А.Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] . 12.09.2019 [PERSON] звернувся до Ірпінської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Згідно відповіді на запит [PERSON] від 30.09.2020, Ірпінський міський суд Київської області повідомив про те, що надати копію ухвали суду від 14.11.1978 року про затвердженої мирової угоди, на підставі якої за [PERSON] була зареєстрована 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS] немає можливості, оскільки, справа знищена внаслідок пожежі, про що свідчить довідка від 16.03.2005. На підставі викладеного, державним нотаріусом Ірпінської міської державної нотаріальної контори Пласконь А.Ю., [PERSON] було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на Ѕ частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що залишилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Відповідно до правил ст. 524 ЦК УРСР в ред. 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до правил ст. 525 ЦК УРСР в ред. 1963 року, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до правил ст. 534 ЦК УРСР в ред. 1963 року, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським Згідно ст. 392 ЦК України, передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Зазначене викладене у Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13. Зазначена вимога передбачена нормами чинного законодавства, а саме ст. 182 ЦК України, п. 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зареєстрованого в Мін`юсті 22.02.2012 року за N 282/20595. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року № 7, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Нормою ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. При цьому положеннями ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону передбачено, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року N 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року N 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за N 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] щодо визнання за ним права власності в порядку спадкування за заповітом на Ѕ частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що залишилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі викладеного,

Outcome: approved