Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про визнання незаконним блокування коштів на картковому рахунку [NUMBER], зобов'язання усунути перешкоди у користуванні власністю, зобов'язання розблокувати картковий рахунок і поновити обслуговування картки в банкоматах та в інтернет-системі «Приват24». В обґрунтування позову посилається на те, що є клієнтом ПАТ КБ «Приватбанк», в якому відкритий картковий рахунок [NUMBER]. У 2015 році працівники банку незаконно, без рішення суду та без достатніх правових підстав заблокував її особисті кошти на усіх картках близько 47 тис.грн. Про причини блокування коштів банк її не повідомив. Як їй стало відомо, у 2015 році до банку надійшла скарга клієнта якогось банку, не перевіривши обґрунтованість скарги, Приватбанк заблокував усі її грошові кошти на усіх картках, чим створив перешкоди у користуванні її власністю. Справа розглядається Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за територіальною підсудністю, визначеною відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про визначення територіальної підсудності» №2710/38-14 від 02.09.2014р. та ЗУ «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» (№1631-VII, 12.08.2014). Ухвалою суду від 14.07.2017 року було відкрито провадження у цій справі. У попереднє судове засідання сторони не з'явилися. Справа неодноразово призначалася до розгляду в судовому засіданні, в якому оголошувалися перерви для витребування доказів у справі. Тобто розгляд справи було розпочато за правилами ЦПК України в редакції від 18 березня 2004 року, але 15.12.217р. набрав чинності ЗУ № 2147-VIII від 03.10.2017 року, яким внесено зміни до цивільно-процесуального кодексу. Згідно з підпунктом 9 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією. За таких підстав, суд продовжує розгляд справи за правилами, що діють на час її розгляду в порядку загального позовного провадження. Позивач у судове засідання не з'явився, просить розглянути справу за її відсутності. Надіслала суду заяву про залишення без розгляду її позовних вимог в частині усунення перешкоди у користуванні її власністю та забезпечити їй безперешкодний доступ до її коштів на картках. Інші позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. В заяві вказує на те, що у січні 2018 року банк надав їй можливість в один день зняти усі свої кошти з карткового рахунку [NUMBER], чим вона скористалася. Але після цього її картковий рахунок так і залишився заблокованим, обслуговування в системі інтернет-банкінгу «Приват24» так і не було поновлено. Просить задовольнити позовні вимоги і зобов'язати відповідача розблокувати картковий рахунок і поновити обслуговування картки в банкоматах та в інтернет-системі «Приват24». Представник відповідача Ковалишкін В.В. в судове засідання повторно не з'явився. Надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. В судових засіданнях представник відповідача проти задоволення позову заперечував. В обґрунтування заперечень вказував на те, що 25.11.2015 року банк зупинив здійснення видаткових операцій за рахункам [PERSON] на підставі звернення [PERSON], яка повідомила банк про те, що те, що внаслідок шахрайських дій невідомих їй осіб, вона 20.11.2015 року перерахувала на дві різні карти грошові кошти у сумі 2400 грн. і 3600 грн., одна з яких є картою позивача [PERSON] Просила допомоги у поверненні цих коштів. Згодом з ідентичними заявами зверталися до банку громадян [PERSON] і [PERSON] Відповідач заявив клопотання про залучення вказаних осіб до участі у справі в якості третіх осіб. У своїй заяві від 15.02.2018р. відповідач також вказує на те, що банком 31.01.2018 року були розблоковані усі видаткові операції позивача. Позивач зняла усі залишки зі свого рахунку. На сьогодні банк розблокував позивачу доступ до програмного комплексу Приват24, на підтвердження чого надав скриншоти з Приват24. Проте банк вимагає від клієнта пройти процедуру ідентифікації, право на проведення якої має банк відповідно до ч.4,5,6 ст.64 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», так як є доволі обґрунтований ризик, що позивач при здійсненні банківських операцій, виступає не від власного імені: фінансовий телефон завжди відключений від мережі, всі звернення до банку адресуються лише шляхом надіслання листів через електронну пошту. Повідомлення про необхідність надання документів банк включив у всі дистанційні комплекси і банківські автомати, що використовуються для отримання клієнтами банківських послуг. У разі не проведення процедури ідентифікації банк має право припинити договірні відносини з позивачем. Просить суд прийняти одне з таких рішень: про закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України або про відмову у задоволенні позову. Ухвалою суду від 23.10.2017р., занесеною до журналу с/з, до участі у справі були залучені в якості третіх осіб [PERSON], [PERSON] і [PERSON] Треті особи [PERSON] і [PERSON] .в судове засідання не з'явилися. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Третя особа [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі. В письмових поясненнях зазначила, що дійсно у 2015 році відносно неї було вчинено шахрайські дії невідомими особами, які по телефону повідомили про те, що вона виграла автомобіль і запропонували перерахувати кошти на сплату воєнного збору 3000 грн. і внеску у сумі 2600 грн. Після здійснення дзвінка до Приватбанку вона зрозуміла, що її ошукали. Кошти у сумі 2600 грн. їй було повернуто, а 3000 грн. -ні. Розгляд цієї справи було розпочато за правилами ЦПК України, що діяли до 15.12.2017 року. Відповідно до Законом України №2147-УІІІ від 03.10.2017 року були внесені зміни до Цивільного процесуального кодексу України, які набрали чинності 15.12.2017 року. Згідно з підпунктом 9 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією. За таких підстав, суд продовжив розгляд справи за правилами, що діють на час її розгляду, в порядку загального позовного провадження. Відповідно до ст.ст.223,247 ЦПК України розглядає справу за відсутності позивача і відповідача, згідно їх заяв, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши надані суду докази у їх сукупності, суд встановив таке. Між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено угоду №SAMDNS0000013975546 від 23.05.2007р., згідно якої останній відкрито поточний рахунок № [NUMBER]. 30.05.2015 року [PERSON] подала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанк (а.с.63). У цій заяві [PERSON] надала свою згоду на те, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування основними умовами обслуговування і кредитування, що розміщені у рекламному буклеті, становлять між нею і банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до пункту 1.1.3.2.2. Умов та Правил (а.с.63) надання банківських послуг банк має право призупинити або припинити права клієнта використовувати платіжну картку в разі порушення клієнтом умов використання платіжної картки, що не припиняє зобов'язань клієнта і Банку, які виникли до або під час призупинення або припинення зазначеного права. Пункт 1.1.3.2.14 банк має право відмовитися від здійснення видаткових операцій за рахунком клієнта у випадку виникнення вмотивованих підозр щодо використання банку для проведення незаконних операцій. Відповідач визнав той факт, що картковий рахунок позивача був заблокований банком 25 листопада 2015 року. Як вказує відповідач, картковий рахунок був заблокований на підставі звернення [PERSON] про начебто вчинені відносно неї шахрайські дії, внаслідок яких, нею були перераховані кошти, у тому числі і на рахунок позивача. Згідно зі ст. 7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні та кореспондентські рахунки. За ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно зі ст. 628, 629 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими для виконання сторонами. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину та зазначено що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо вії не визнаний судом недійсним. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі судового рішення. Згідно зі ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Відповідно до ст. 1067 ЦК України договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Приписами ст. 1068 ЦК України встановлено, що банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Згідно зі ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Положеннями статті 17 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму" передбачено, що суб'єкт первинного фінансового моніторингу має право зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), яка (які) містить (містять) ознаки, передбачені статтями 15 та/або 16 цього Закону, та/або фінансові операції із зарахування чи списання коштів, що відбувається в результаті дій, які містять ознаки вчинення злочину, визначеного Кримінальним кодексом України, та зобов'язаний зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), якщо її учасником або вигодоодержувачем за ними є особа, яку включено до переліку осіб, пов'язаних з провадженням терористичної діяльності або щодо яких застосовано міжнародні санкції (якщо види та умови застосування санкцій передбачають зупинення або заборону фінансових операцій), і в день зупинення повідомити спеціально уповноваженому органу в установленому законодавством порядку про таку (такі) фінансову (фінансові) операцію (операції), її (їх) учасників та про залишок коштів на рахунку (рахунках) клієнта, відкритому (відкритих) суб'єктом первинного фінансового моніторингу, який зупинив здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), та у разі зарахування коштів на транзитні рахунки суб'єкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на таких рахунках в межах зарахованих сум. Таке зупинення фінансових операцій здійснюється на два робочих дні з дня зупинення (включно). Спеціально уповноважений орган може прийняти рішення про подальше зупинення фінансової (фінансових) операції (операцій), здійснене відповідно до частини першої цієї статті, на строк до п'яти робочих днів, про що зобов'язаний негайно повідомити суб'єкту первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України. Таким чином, правомірність блокування карткового рахунку можлива лише у випадку подальшого вчинення банком дій, визначених Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму". Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що банк зупинив здійснення видаткових операцій за рахункам [PERSON] на підставі звернення [PERSON], яка повідомила банк про те, що внаслідок шахрайських дій невідомих їй осіб, вона 20.11.2015 року перерахувала на дві різні карти грошові кошти у сумі 2400 грн. і 3600 грн., одна з яких є картою позивача [PERSON] З ідентичними заявами до банку звернулися громадяни [PERSON] і [PERSON] З наданого позивачем листа Управління інформаційної підтримки та координації поліції «102» ГУНП в Донецькій області від 14.07.2017р. (а.с.27) видно, що кримінальних проваджень у відношенні [PERSON], пов'язаних з шахрайськими операціями по банківським карткам «Приватбанк» не зареєстровано. Кобеляцький ВП ГУНП в Полтавській області повідомив суд, що в 2015-2016 рр. до Кобеляцького ВП звернення від [PERSON] з приводу шахрайських дій, вчинених відносно неї, не надходило ( лист від 08.11.2017р. - а.с.234). Отже, з'ясовано, що з 2015 року по теперішній час ніяких кримінальних проваджень за цими обставинами порушено не було, треті особи заяв до поліції не подали, претензій до позивача не пред'явили, банком жодної перевірки щодо вчинення будь-яких порушень їх клієнтом в особі позивача проведено не було та не сповіщено будь-які компетентні та спеціальні органи щодо перевірки незаконності дій [PERSON] Тому посилання банку на вимоги п. 1.1.3.2.14 Умов та Правил надання банківських послуг, якими передбачено, що банк має право відмовитися від здійснення видаткових операцій за рахунком клієнта у випадку виникнення вмотивованих підозр щодо використання банку для проведення незаконних операцій, як на підставу для блокування картки позивача є необґрунтованими. Відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження дотримання банком зазначених вище вимог Законів, та ним не підтверджено належними доказами, яку саме незаконну операцію було здійснено позивачем та на підставі чого заблоковано її банківський рахунок, оскільки вказані ПАТ КБ "ПриватБанк" причини припинення операцій за картковим рахункам позивача не є вмотивованою підозрою, за якою можливо блокування рахунка клієнта безстроково. При цьому, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів звернення із заявою до правоохоронних органів про незаконні дії позивача під час блокування рахунків у строки, передбачені законом. За таких підстав, вимоги позивача щодо визнання незаконним блокування відповідачем її карткового рахунку ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню. Разом з цим, з письмових заяв як позивача, так і відповідача судом встановлено, що 31.01.2018 року банк розблокував усі видаткові операції позивача. [PERSON] зняла усі кошти, що знаходилися на її рахунку. Також банком був розблокований доступ до програмного комплексу Приват24, на підтвердження чого банком надано суду скриншот, з якого вбачається, що з картки і на картку позивача здійснювалися перекази грошових коштів. Але банк вимагає від позивача пройти процедуру ідентифікації. У зв'язку з цим, позивачем подано суду заяву про залишення її позовних вимог в частині усунення перешкоди у користуванні її власністю та забезпечення їй безперешкодного доступу до її коштів на картках. Інші позовні вимоги вона підтримує в повному обсязі. Вказана заява позивача не може бути задоволена судом, оскільки відповідно до пункту 5 частини 1 статті 257 ЦПК України, заява про залишення позову без розгляду може бути подана позивачем тільки до початку розгляду справи по суті. Розгляд справи по суті було розпочато судом 23.10.2017 року. Заяви про відмову від позову в цій частині позивач суду не подавала. За таких підстав, суд має відмовити позивачу у задоволенні її позовних вимог в частині зобов'язання відповідача усунути перешкоди у користуванні її власністю, розблокування її особистих коштів на картковому рахунку та забезпечення їй безперешкодного доступу до її коштів на картках, поновивши обслуговування її картки в банкоматах в інтернет-системі Приват24, за відсутністю спору з цих питань між сторонами. З відповідача на користь позивача, відповідно до ст..141 ЦПК України, підлягає стягненню судовий збір з вимоги немайнового характеру у розмірі 640,00 грн.

Outcome: partial