Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до Маріупольської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування з тих підстав, що квартира [ADDRESS] належала на підставі свідоцтва на право власності на житло від 03.04.1995 р. видане державним підприємством з ремонту та експлуатації жил фонду «Жилищник» зареєстрованим [NUMBER] [PERSON] яка є їх матір'ю. [INFO]. їх мати [PERSON] померла, після її смерті відкрилася спадщина за законом на вищезазначену квартиру, однак за життя [PERSON] вказане свідоцтво у встановлений законом порядок не зареєструвала. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом у вигляді квартири [ADDRESS] яку вони прийняли по ? частки оскільки звернулися до Приватного нотаріуса Лашиної Н.Г. із відповідними заявами у встановлений законом строк, однак нотаріусом їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з причини відсутності державної реєстрації права власності спадкодавця [PERSON] Просили визнати право власності на спірну квартиру в порядку спадкування за законом по ? частки за кожним. Позивач [PERSON] який також є представником за довіреністю позивача [PERSON] та представник позивача [PERSON] [PERSON] в судове засідання не з'явилися, просили розглянути справу за їх відсутності, наполягали на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з'явився, але від нього надійшла письмова заява в якій він просив справу розглянути за його відсутності, не заперечував проти задоволення позову. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з урахуванням вимог ст. 174 ЦПК України, оскільки визнаний відповідачем в повному обсязі. Судом встановлено, [PERSON] передано у власність відповідно до ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду" квартиру [ADDRESS], загальною площею 48,7 кв.м., про що свідчить копія свідоцтва про право власності на житло від 03.01.1995 р. видане державним підприємством по ремонту та експлуатації жилфонду «Житловик». Право власності записане в реєстраційну книгу за [NUMBER] (а.с. 14). Квартира складається з двох кімнат, житловою площею 27,1 м.кв. у тому числі перша кімната 11,9 м.кв., друга кімната 15,2 м.кв., кухня 7,6 м.кв., ванна кімната 2,9 м.кв., вбиральні 1,1 м.кв., коридору 7,2 м.кв., вбудованої шкафи 1 м.кв., лоджією 1,8 м.кв. Загальна площа складає 48,7 м.кв. (а.с.20-22). Як вбачається з особового рахунку ККП КК «Приморська» [NUMBER] [PERSON] зареєстрована в спірній квартирі з 21.01.1987 року по день смерті(а.с. 53). Проте як вбачається з свідоцтва про право власності на житло від 03.01.1995 р. виданого державним підприємством по ремонту та експлуатації жилфонду «Житловик» записане в реєстраційну книгу за [NUMBER] на ньому відсутній відповідний штамп про реєстрацію права власності в Міському комунальному підприємстві «Маріупольське бюро технічної інвентаризації», таким чином [PERSON] на [ADDRESS] право власності не зареєструвала. Відповідно до ст.128 ЦК України 1963р. право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речей набувачеві. Згідно ч.5 ст.8 ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду" передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Згідно ст.12 ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду" власник приватизованого житла має право розпорядитися квартирою (будинком), кімнатою (кімнатами) у гуртожитку на свій розсуд: продати, подарувати, заповісти, здати в оренду, обміняти, закласти, укладати інші угоди, не заборонені законом. Порядок здійснення цих прав власником житла регулюється цивільним законодавством України. Таким чином, [PERSON] набула у власність квартиру [NUMBER], розташовану будинку [ADDRESS] в цілому. Як вбачається зі свідоцтво про смерть серія [NUMBER] видане Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції [INFO]. [PERSON] померла [INFO]. про що [INFO]. зроблено відповідний актовий запис № 1767 (а.с. 15). 13.05.2015р. в установлений законом строк позивачі, які є рідні син та донька звернулися із заявами №92, 93 до приватного нотаріуса Лашиної Н.Г. про прийняття спадщини після смерті [PERSON](а.с. 50, 51). З спадкової справи №41/2015, що відкрита приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Лашиною Н.Г. вбачається, що інші спадкоємці, які бажають прийняти спадщину після смерті [PERSON] відсутні. (а.с. 50-77). 02.06.2015 р. позивачі звернулися із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну квартиру та інше майно (а.с. 65, 66). Постановами від 02.06.2015 р. приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу відмовив позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну квартиру оскільки на Свідоцтві про право власності на житло, видане ДП «Житловик» 03.04.1995 року за реєстрованим [NUMBER] не проставлений відповідний штамп про реєстрацію права власності в Міському комунальному підприємстві «Маріупольське бюро технічної інвентаризації». Документи, що підтверджують реєстрацію зазначеного документу у Реєстрі прав власності на нерухоме майно та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно також відсутні (а.с. 75, 76). З абз. 3 п.23 Постанови ПВСУ №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином приймаючи до уваги, що представник відповідач проти задоволення позову не заперечував, суд вважає позовні вимоги [PERSON], [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], що померла [INFO].у вигляді ? частки спірної квартири за кожним обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню на підставі ст. 392, 1216, 1218, 1223, 1268-1270, 1296-1298 ЦК України.

Outcome: approved