Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

[PERSON], яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON], звернулась до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] за договором про сплату аліментів на дитину від 30.03.2007р., посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за №1057, кошти в розмірі 863244,00 грн. за період з 01.12.2010 р. по 30.11.2013 р., що станом на 25.12.2013р., складає 108000 дол. США, що еквівалентно 863244,00 грн., де 90000,00 дол. США, що еквівалентно - 719370,00 грн. - розмір аліментів, відповідно до п. 1.6. Договору, 18000,00 дол. США, що еквівалентно - 143874,00 грн. - виплати на відпочинок дитини, відповідно до п.2.2.3. Договору. У судовому засіданні [PERSON], її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі на підставі викладених у позові обставин та просили суд їх задовольнити, пояснивши, що 30.03.2007 р. був укладений договір про сплату аліментів на дитину, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 1057, з 30 березня 2007 року і до цього часу відповідач не виконує умов даного Договору в повній мірі, в зв'язку з чим порушує умови Договору, законні права та інтереси неповнолітньої дитини. У судовому засіданні [PERSON], його представник проти позовних вимог заперечували у повному обсязі, зазначивши, що відповідачем сплачуються аліменти і виплати на відпочинок дитини, додатково пояснивши, що [PERSON] 05 липня 2010 року закрила рахунок, односторонньо змінила умови Договору про сплату аліментів на дитину, посвідченого 30.03.2007 року за № 1057, створила штучні умови для неможливості його виконання, додатково зазначивши, що з приводу внесення змін до даного Договору та стягнення аліментів з [PERSON] на підставі виконавчого напису нотаріуса, не зверталася, оскільки гроші вона з дитиною отримували від нього, але не на рахунок [PERSON], що її влаштовувало весь час дії Договору. У судове засідання третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] не з'явилась, звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутністю, надавши письмові пояснення, зазначивши, що при наявності спору між кредитором та боржником неможливо підтвердити безспірність заборгованості, як того вимагає ст. 88 Закону України "Про нотаріат", нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. У судове засідання третя особа Служба у справах дітей Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації не з'явилась, звернулась до суду з заявою про розгляд справи за відсутністю представника. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши надані сторонами письмові докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 23.08.1996р. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11 травня 2007 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 23.08.1996р., відділом РАЦС Ватутінського району м. Києва, актовий запис № 945, було розірвано (а.с. 7). Від вказаного шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 25 вересня 1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Ватутінського району, запис № 1521 (а.с. 11). 30.03.2007р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір про сплату аліментів на дитину, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 1057. 11.07.2013р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], був виданий дублікат Договору про сплату аліментів на дитину замість втраченого, зареєстрований в реєстрі за № 1093 (а.с. 12, 13). Договір про сплату аліментів на дитину від 30.03.2007р. уклали: громадянин [PERSON], який мешкає за адресою: [ADDRESS], працює на посаді директора TOB „Пік-Відео", іменований далі "Сторона-І", з однієї сторони, та громадянка [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], іменована далі „Сторона-2". Відповідно п. 1.2. Договору про сплату аліментів на дитину сторони даного Договору вирішили розірвати шлюб і, відповідно до умов цього Договору дійшли згоди про те, що після розірвання шлюбу у встановленому законом порядку дитина проживатиме з Стороною-2 - [PERSON] Прізвище [PERSON] після реєстрації шлюбу 26 січня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві - "[PERSON]" (а.с. 6). У судовому засіданні встановлено, що неповнолітній [PERSON], [INFO], зареєстрований за місцем реєстрації його батька -[PERSON], за адресою: [ADDRESS], що не заперечувалось з боку [PERSON] Відповідно п. 1.3. даного Договору цей Договір визначає яку участь у забезпеченні умов життя дитини братиме Сторона-1 - [PERSON], умови здійснення ним права на особисте виховання Дитини, а також розмір, порядок та строки сплати ним аліментів на Дитину. Відповідно п. 1.6. даного Договору за домовленістю Сторін за Договором, частка заробітку (доходу) Сторони-1 - [PERSON], яка буде виплачуватися, як аліменти на дитину, становитиме щомісячну суму у розмірі 12625,00 гривень, що еквівалентно 2500,00 доларів США за курсом НБУ на дату платежу, з урахуванням вимог ч. 2 статті 182 Сімейного кодексу України. Аліменти на дитину виплачуються Стороною-1 до досягнення дитиною повноліття. Щомісячна сума аліментів розраховується згідно Довідки №13-И від 27.03.2007 року про підтвердження посади та доходу Сторони-1, виданої TOB „Пік-Відео", та довідки № 227/10/17/-146 від 19.03.2007 року виданої державною податковою інспекцію про обсяг виручки Сторони -1 за 2006 рік, який склав 282000,00 гривень. Згідно п. 2.2.1 даного Договору обов'язки Сторони-1 - [PERSON]: кожного місяця до 05 числа сплачувати аліменти в розмірі визначеному п. 1.6 цього Договору, до моменту досягнення дитиною повноліття. Крім того, згідно п. 2.2.3. Сторона-1 - [PERSON] зобов'язаний один раз на рік на відпочинок дитини виплачувати 30300,00 грн., що еквівалентно 6000 дол. США, за курсом НБУ на дату платежу. П. 3.1. даного Договору встановлює порядок сплати відповідачем аліментів, а саме: аліменти і виплати на відпочинок дитини сплачується шляхом перерахування на картковий рахунок [NUMBER], відкритий на ім'я Сторони-2 - [PERSON] у Київському ГРУ "Приват Банку", МФО 321842, ЗКПО 14359302. Згідно п. 2.3.3. обов'язком Сторони-2 - [PERSON] є розпоряджатися аліментами за їх цільовим призначенням, виключно на утримання дитини. Відповідно п. 2.4.5. Сторона-2 - [PERSON] має право володіти, користуватись і розпоряджатись аліментами за їх цільовим призначенням. Дитина, у випадку досягнення нею 14 років має право брати участь у розпорядженні аліментами, які одержані на її утримання. Згідно п. 4.3. даного Договору в разі невиконання Стороною-1 обов'язку по сплаті аліментів аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Згідно п. 4.5. Договору, у ньому міститься весь обсяг домовленостей між Сторонами щодо предмету Договору. Судом встановлено, громадянка [PERSON], як законний представник [PERSON], [INFO], з приводу невиконання гр. [PERSON] обов'язку по сплаті аліментів згідно договору про сплату аліментів на дитину, посвідченого 30.03.2007 року за № 1057, для стягнення аліментів з [PERSON] на підставі виконавчого напису нотаріуса, не зверталася. Громадянка [PERSON], як законний представник [PERSON], [INFO], з приводу внесення змін до договору про сплату аліментів на дитину, посвідченого 30.03.2007 року за № 1057, а також подання відповідної заяви про внесення змін до договору про сплату аліментів на дитину, посвідченого 30.03.2007 року за № 1057, не зверталася, що підтверджується копією відповіді приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с. 60). Cуд звертає увагу на те, що даний Договір укладений у 2007 році, а з відповідним позовом [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON], звернулася до суду 25 грудня 2013 року. На думку суду зазначене свідчить про те, що протягом шести з половиною років не було підстав для звернення з позовом до відповідача з вимогою про стягнення аліментів та коштів на відпочинок, оскільки жодних претензій у сторін за Договором один до одного не було. Відповідно Довідки №08.7.0.0.0/ 131225102953 від 25.12.2013 року наданої клієнту [PERSON], ПП ЄДРПОУ/ДРФО [NUMBER], Київська філія, код банку 321842, закрито рахунок: [NUMBER], валюта UAH, закритий 05.07.2010р. ( а.с. 14). У позовній заяві [PERSON] зазначає, що відповідач не перераховує аліменти на картковий рахунок [NUMBER], відкритий на ім'я позивача в Київському ГРУ "Приват Банку", МФО 321842, ЗКПО 14359302, тому вважає, що відповідач не виконує умов Договору в повній мірі, в зв'язку з чим порушує умови Договору. Але, [PERSON] надала Довідку Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», що даний рахунок закритий 05.07.2010 року, що свідчить про те, що перерахувати аліменти на даний рахунок у порядку п. 3.1. Договору, визначеному Сторонами, не є можливим, а тому не можна стверджувати, що відповідач не виконує умови Договору, оскільки істотна умова для перерахування аліментів у встановленому п. 3.1. Договору порядку, у вигляді відкритого рахунку [NUMBER] за період з 01.12.2010 р. по 30.11.2013 р. на ім'я [PERSON], як Сторони-2, відсутня, що підтверджується копією Довідки (а.с. 14). Суд вважає, що зазначене свідчить про те, що у даному випадку відповідач був позбавлений можливості виконувати умови п. 3.1. Договору, які не були забезпечені з боку [PERSON], як клієнта "ПРИВАТБАНКА", оскільки відповідно ПОСТАНОВИ ПРАВЛІННЯ НАЦІОНАЛЬНОГО БАНКУ УКРАЇНИ від 2.11.2003 № 492, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 р. за № 1172/8493 "Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах", а саме п. 1.5. Інструкції, умови відкриття рахунку та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом, і не повинні суперечити вимогам цієї Інструкції. Тобто права та обов'язки щодо рахунка [NUMBER] належать виключно клієнту [PERSON] та передбачені відповідним договором між нею та банком. Відповідач, який у свою чергу не був зобов'язаний забезпечувати відкриття, використання та функціонування цього рахунку, відкритого на ім'я [PERSON], так як, не має на це права, був таким чином позбавлений можливості сплачувати аліменти і виплати на відпочинок дитини у встановленому п. 3.1. Договору порядку, що підтверджується даними, які містяться у Довідці про закриття 05.07.2010 року рахунку [NUMBER] клієнта [PERSON] (а.с. 14). У судовому засіданні [PERSON] пояснив, що усвідомлює свій обов'язок по утриманню дитини, не припиняв після розірвання шлюбу утримувати її, дуже любить сина, має бажання та намір утримувати його у подальшому з урахуванням свого матеріального становища, зазначивши, що протягом всіх років постійно виплачував аліменти на утримання дитини добровільно, претензій з боку [PERSON] до нього не було, проте розмір фактично виплачених аліментів не навів та не обґрунтував, пославшись на те, що [PERSON] знає про всі ці кошти, які вона та дитина отримували від нього, у тому числі, які витрачались на закордонні поїздки дитини, на що [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона також не пам'ятає їх загальний розмір. Відповідач також пояснив, що оплачував аліменти та відпочинок дитини, у тому числі за кордоном, при цьому дитина тимчасово проживала у відповідача певний період під час конфлікту з вітчимом, перебувала на його повному утриманні в цей період, оплачував відпочинок дитини в Іспанії протягом трьох місяців у минулому році, брав участь у додаткових витратах на дитину, що викликані розвитком здібностей дитини, що не заперечувалось з боку [PERSON] у судовому засіданні. При цьому зазначив, що на його думку, кошти витрачались не тільки на утримання дитини, а на утримання всієї сім'ї [PERSON], проти чого відповідач заперечує та не бажає утримувати її сім'ю. Таким чином, суд позбавлений можливості визначити дійсний розмір зобов'язань за Договором, оскільки сторони Договору не пам'ятають розміру всіх сплачених відповідачем аліментів та витрат на відпочинок дитини за спірний період. У судовому засіданні сторони Договору не заперечували того факту, що відповідач не перераховував аліменти на картковий рахунок, відкритий на ім'я [PERSON], вказаний в Договорі про сплату аліментів на дитину, оскільки фактично встановили інший порядок сплати аліментів та витрат на відпочинок. Заслухавши пояснення сторін, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. У разі невиконання одним із батьків свого обов'язку за договором аліменти з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. В силу вимог ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. З договору про сплату аліментів на дитину від 30 березня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого за №1057 вбачається, що він підписаний сторонами без будь-яких застережень та зауважень, що свідчить про вільне волевиявлення сторін при його укладанні. У даному договорі встановлені всі істотні умови для такого виду договорів, відповідно до вимог чинного на той час законодавства та інших нормативно-правових актів. Укладаючи даний Договір про сплату аліментів на дитину сторони дійшли згоди щодо укладання договору на зазначених у ньому умовах, а відтак, з власної ініціативи визначили для себе правила подальшої поведінки. Частинами 1 та 2 статті 651 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо іншого не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України під порушенням зобов'язання передбачено його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ч. 4 ст. 612 ЦК України прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Згідно ч. 1 ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Суд вважає, що у даному випадку, боржник не повинен нести відповідальність, оскільки порушення зобов'язання є наслідком прострочення кредитора, який у період з 01.12.2010р. по 30.11.2013р. не вчинив дій щодо забезпечення функціонування відкритого рахунка, що встановлено Договором, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку, тому позовні вимоги є передчасними. Зокрема прострочення боржника і відповідальність за прострочення не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Згідно ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Згідно ч. 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Стаття 614 ЦК України передбачає таку окрему підставу (умову) відповідальності за порушення зобов'язання, як вина, та підкреслює, що особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Виходячи з засад ст. 509 ЦК України, встановивши прострочення кредитора, внаслідок якого, прострочення боржника не настає, тому що зобов'язання не може бути виконане у встановленому Договором порядку, вважаючи достатніми вжиті заходи відповідача з метою належного виконання зобов'язання, доведення відповідачем відсутності його вини, суд не встановив вини відповідача за порушення зобов'язання. Отже, якщо інше не встановлено договором або законом, відповідальність за порушення зобов'язання настає за наявності вини порушника. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, а частинами 1, 4 ст.60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищенаведене , суд вважає, що такі дії у зобов'язанні за Договором з боку [PERSON], щодо закриття рахунка [NUMBER], є односторонньою зміною його умов в частині п. 3.1. Договору, які не грунтуються на засадах добросовісності, розумності та справедливості, порушують недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання, передбачену ст. 525 ЦК України та загальні умови виконання зобов'язання, передбачені ст. 526 ЦК України, тому є невиконанням свого обов'язку як кредитора - прийняти виконання зобов'язання, у порядку, встановленому договором, передбаченого ч. 1 ст. 527 ЦК України, та [PERSON], згідно ч. 1 ст. 613 ЦК України, є кредитором, який прострочив. За наведених обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON], про стягнення коштів по договору про сплату аліментів на дитину.

Outcome: dismissed