Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

28.03.2014 року Жидачівська районна державна адміністрація Львівської області звернулась до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про відібрання малолітніх дітей без позбавлення батьківських прав. В позовній заяві представник позивача вказав, що відповідачі є матір"ю та батьком малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO]. 20.03.2014 року за розпорядженням голови Жидачівської РДА було здійснено відібрання від батьків малолітніх дітей: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], оскільки відповідачі самоусунулись від виконання своїх батьківських обов'язків з приводу виховання своїх дітей, в приміщенні непридатні умови для проживання, антисанітарія, відсутні продукти харчування, діти недоглянуті, не забезпечені посезонним одягом, взуттям, засобами гігієни, що створює реальну загрозу життю та здоров'ю дітей. Просив відібрати дітей: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у [PERSON] та [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав. Представник позивача за довіреністю Турчак О.Є. у судовому засіданні позов підтримала на підставах, вказаних в ньому, та просила відібрати у відповідачів їхніх малолітніх дітей. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні участі не брала, оскільки згідно акту судово-психіатричної експертизи №323, виявляє стан після перенесеного гострого поліморфного психотичного розладу з симптомами шизофренії із залишковою симтоматикою та нерізковираженими хворобливими проявами, наявні у неї розлади істотно впливають на її здатність усвідомлюввати значення своїх дій та керувати ними. Через наявні у неї розлади потребує лікування. В.о.головного лікаря Ходорівської райлікарні Жигало В.С.-представник інтересів [PERSON] у судове засідання не з"явився, подав заяву про розгляд справи у її відсутності, не заперечуючи проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, про що подав суду відповідну письмову заяву. Прокурор Томашевська Н.Ю. в судовому засіданні позов підтримала, вважала за можливе відібрати малолітніх дітей: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у [PERSON] та [PERSON] без позбавлення її батьківських прав Суд, вислухавши сторони, думку прокурора, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги про відібрання дітей підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Відповідно до ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до вимог ч.1 ст.170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров»я і морального виховання. Підставою для відібрання дитини, згідно положень ст.164 СК України, є ухиляння батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоке поводження з дитиною; хронічний алкоголізм або наркоманія батьків; експлуатація дитини, примушення її до жебракування та бродяжництва; інші випадки, якщо залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров»я та морального виховання. Правовий сенс відібрання дитини за ст.170 СК України полягає в екстренності прийняття рішення на захист дитини, коли зволікання може призвести до тяжкої хвороби, каліцтва або її смерті. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є матір"ю та батьком [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO], що стверджується копіями свідоцтв про народження останніх(а.с.6,8,9) Згідно клопотання служби у справах дітей Жидачівської РДА Львівської області №138 від 20.03.2014 року, відповідачі самоусунулись від виконання своїх батьківських обов'язків, в приміщенні житлового будинку в с.Бориничі непридатні умови для проживання, антисанітарія, відсутні продукти харчування, діти недоглянуті, не забезпечені посезонним одягом, взуттям, засобами гігієни, що створює реальну загрозу життю та здоров'ю дітей. (а.с.26). 20.03.2014 року відбулося обстеження умов проживання родини [PERSON] за місцем проживання. Під час обстеження в будинку встановлено відсутні будь-які умови для проживання дітей: антисанітарія, відсутні продукти харчування, діти недоглянуті, не забезпечені посезонним одягом, взуттям, засобами гігієни, що створює реальну загрозу життю та здоров'ю дітей. Мати дітей відсутня вдома більше двох діб. (а.с.12). Згідно розпорядження Жидачівської районної державної адміністрації Львівської області "Про негайне відібрання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]." від 20.03.2014 року, було здійснено відібрання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у батьків [PERSON] та [PERSON].(а.с.27). Згідно висновку органу опіки та піклування Жидачівської районної державної адміністрації Львівської області від 26.03.2014 року №02-17/526 орган опіки та піклування вважає доцільним відібрати від відповідачів їх малолітніх дітей. Відповідно до ст.8 Закону України „Про охорону дитинства " від 26.04.2011 року, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки, або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частина 3 ст.11 вищевказаного Закону передбачає, що предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, ч.1,2 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" вказує, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя тощо. Таким чином, суд вважає, що відповідачі дійсно не в повному обсязі виконують свої обов'язки та мало уваги приділяють вихованню малолітніх дітей, не здійснюють за ними належний догляд та контроль, не піклуються про їхній духовний та фізичний розвиток, не в достатньому обсязі цікавиться їхнім здоров'ям, не проявляють до них батьківську увагу та турботу. Оцінюючи викладені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що відповідачі у справі [PERSON] та [PERSON] дійсно ухиляються від виконання своїх обов'язків по утриманню і вихованню малолітніх дітей та залишення дітей у них є небезпечним для життя останніх, здоров'я і морального виховання дітей. У цьому разі діти передаються другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам за їх бажанням або органові опіки та піклування. Приймаючи до уваги, що малолітні [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO] позбавлені належного батьківського піклування з боку своєї матері і батька, а залишення дітей у відповідачів є небезпечним для життя останніх, здоров'я і морального виховання, враховуючи, що інші особи не звернулися до суду із заявою про передачу дітей їм, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача щодо відібрання дітей у відповідачів [PERSON] та [PERSON]. При цьому, суд вважає, що відібрання дітей повинно відбутися без позбавлення відповідачів батьківських прав, так як вважає, що останні можуть змінити своє ставлення до своїх батьківських обов'язків. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, так як відповідачі на даний час не можуть забезпечити повне і всебічне виховання власних дітей та підтримання на належному рівні стану їх здоров'я й життєдіяльності, оскільки вони не проявляють до малолітніх дітей щонайменшої батьківської турботи та не приймають участі у їх вихованні і відібрання дітей без позбавлення батьківських прав у відповідачів є доцільним та відповідатиме найвищим інтересам дітей. Відповідно до ч.3 ст.170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дітей їхніми батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дітей. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідачів в рівних долях судові витрати. На підставі викладене,

Outcome: approved