Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], звернулась 04 липня 2018 року в суд з цим позовом, та просила винести рішення суду, яким визначити їй додатковий строк достатній для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року. Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] року померла її мати [PERSON]. Після поховання та проведення поминальних обідів вона не встигла подати заяву до нотаріуса про прийняття спадщини, оскільки після поховання матері у неї стався гіпертонічний криз і вона перебувала на амбулаторному лікуванні. Від спадкового майна вона не відмовлялась. Вважає, що наведена вище причина пропуску строку прийняття спадщини є поважною. Позивачка у підготовче судове засідання не з'явилась. Надала заяву в якій просила справу розглянути у її відсутність та задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у підготовче судове засідання не з'явився. Надав заяву в якій просив справу розглянути у відсутність представника сільради. Проти заявлених вимог не заперечував. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1269 ЦК України, заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Як вбачається з матеріалів, справи [INFO] року у віці 94 років в [ADDRESS] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим повторно 13 грудня 2016 року. Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно, зокрема, на земельну ділянку площею 2,3676га, розташованої на території Липецько сільської ради Подільського району Одеської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого головою Котовської райдержадміністрації 2 березня 2004 року. [PERSON] заповіт не складала, тому успадкування спадщини яка відкрилась після її смерті, має здійснюватися за законом. Термін на право подачі заяви до нотаріуса про прийняття спадщини після цього спадкодавця збіг 01.03.2009 року. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON] у шестимісячний строк заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подала, оскільки перебувала на лікуванні (а.с. 17). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцю з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними. В п. 24 Постанови № 7 від 30 травня 2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування" Пленум Верховного Суду України дав розяснення, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Стаття 17 Закону України "Про виконання рішення застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі "Ільхан проти Туреччини" від 27 червня 2000 року зазначив, що при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вказане, в сукупності з тим, що спадщина до цього часу ніким не прийнята, відумерлою у встановленому законом порядку не визнана, відповідач не заперечує проти задоволення позову, що з урахуванням практики Європейського суду з прав людини та положень ст. 263 ЦПК України дає підстави суду дійти висновку, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини і їй слід визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Питання розподілу судових витрат між сторонами у справі судом не вирішується, оскільки таких вимог вони не заявляли.

Outcome: approved