Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою до ПАТ "Укрсиббанк", третя особа: [PERSON], у якій просить суд визнати таким, що припинений договір поруки №204592 від 19.05.2008 р., укладений між позивачем та відповідачем. В обґрунтування позову зазначила, що 19.05.2008 р. між мною [PERSON] та ПАТ "Укрсиббанк" було укладено договір поруки № 204592, згідно якого позивач зобов'язалась нести солідарну відповідальність за виконання [PERSON] умов кредитного договору № 11347755000 від 19.05.2008 р. укладеним між ним та ПАТ "Укрсиббанк". Відповідно до умов вказаного кредитного договору' [PERSON] було надано кредитні кошти у розмірі 175 000 доларів США, з кінцевим строком повернення 19.05.2038 року, із процентною ставкою 13 % річних. Позивачу стало відомо про те що, 11.03.2009 р. між ПАТ "Укрсиббанк" та [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору № 11347755000 від 19.05.2008 р. Крім того нібито між позивачем та ПАТ "Укрсиббанк" було укладено додаткову угоду №1 до договору поруки №204592 від 19.05.2008 р., відповідно до якої позивач надав свою згоду на заміну основного зобов'язання, а саме заміну порядку повернення кредиту, так звані "кредитні канікули". Відповідно до додаткової угоди №1 від 11.03.2009 р. до кредитного договору №11347755000 від 19.05.2008 р., а саме "графіку погашення кредиту", були внесені відповідні зміни до порядку повернення кредиту. В період з 19.02.2009 р. по 19.03.2010 р. [PERSON] мав сплачувати лише відсотки за кредитом, із розрахунку 13% річних (п. 1.3.1. кредитного договору) на залишок по кредиту у розмірі 170 625.01 доларів США. Отже, відповідно до умов вказаної додаткової угоди до кредитного договору, загальний розмір зобов'язань було збільшено за рахунок надання відстрочки по виплаті "тіла" кредиту, адже виплата за вказаний період (з 19.02.2009 р. по 19.03.2010 р.) лише відсотків, призведе до збільшення сукупної вартості сплачених відсотків, що не відповідає умовам укладеної з позивачем договору поруки. Що в свою чергу збільшило обсяг відповідальності позивача як поручителя без відповідної на те згоди. Також, зазначає, що позивач, як поручитель, згідно договору поруки № 204592 від 19.05.2008 р., не надавала згоду на внесення вищевказаних змін до кредитного договору №11347755000 від 19.05.2008 р., ніяких додаткових угод до вказаного кредитного договору не підписувала, а тому вважає договір поруки №204592 від 19.05.2008 р. припиненим на підставі ст. 559 Цивільного кодексу України. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Пояснив, що позивач додаткової угоди не підписувала, а у зв'язку укладанням [PERSON] додаткової угоди загальна сума зобов'язання збільшилась. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні. Пояснила, що додаткова угода до кредитного договору була підписана позивачем, а загальна сума та строки кредитного договору збільшені не були. У судове засідання третя особа року не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. 19.05.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11347755000. Згідно до вказаного договору, зокрема, п.1.1 Банк зобов'язується надати Позичальнику кредитні кошти в іноземні валюті, в сумі 175000,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 883750,00 грн. за курсом НБУ на день укладання договору, а Позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному договорі. Також, 19.05.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та [PERSON] укладено договір поруки №204592. Згідно п. 1.1 вказаного Договору поруки [PERSON] зобов'язалась відповідати за невиконання [PERSON] усіх його зобов'язань перед Кредитором, що виникли з Договору про надання споживчого кредиту №11347755000 від 19.05.2008 року. Вказаний договір поруки підписаний позивачем особисто, що не заперечувалося у судовому засіданні її представником, без будь-яких застережень. Також, 11.03.2009 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та [PERSON] укладено Додаткову угоду №1 до Договору про надання споживчого кредиту №11347755000 від 19.05.2008 року, згідно до якої сторони домовились про зміну графіка погашення кредиту за договором. На виконання ухвали суду про витребування доказів від 18.09.2014 року представником ПАТ "УкрСиббанк" до суду був направлений оригінал Додаткової угоди №1 від 11.03.2009 року до Договору поруки №204592 від 19.05.2008 року. Вказана угода укладена між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та [PERSON] Відповідно до п.1 зазначеної Додаткової угоди, Поручитель надав свою згоду на зміну основного зобов'язання, що забезпечується договором, а саме - графіку погашення кредиту. Всі інші умови Кредитного договору залишились без змін. Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори) (ст. 202 Цивільного кодексу України). Згідно ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин) (ч. 2 ст. 214 ЦК України). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 214 ЦК України). Статтею 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 553, ч-1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. За змістом указаних норм матеріального права поручитель хоча й пов'язаний із боржником певними зобов'язальними відносинами, є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. Поручитель, зокрема, має право висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч. 2 ст. 555 цього Кодексу). За положеннями ч. і ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов 'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміні процентної ставки в бік збільшення тощо. Ухвалою суду від 29.10.2014 року у відповідача були витребувані ПАТ "УкрСиббанк" оригінал Додатку №1 до Договору про надання споживчого кредиту №11347755000 від 19.05.2008 року "Графік погашення кредиту" та оригінал Додатку №1 "Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту" до додаткової угоди №1 від 11.03.2009 року до договору про надання споживчого кредиту №11347755000 від 19.05.2008 року. Дослідивши вказані графіки погашення кредиту, встановлено, що строк виконання зобов'язання за договором про надання споживчого кредиту №11347755000 від 19.05.2008 року у Додатку №1 до Договору про надання споживчого кредиту №11347755000 від 19.05.2008 року "Графік погашення кредиту" зазначено з 19.05.2008 року по 19.05.2038 року, сума основного зобов'язання становить 175000,00 долларів США. У Додатку №1 до Договору про надання споживчого кредиту №11347755000 від 19.05.2008 року "Графік погашення кредиту", також зазначено, що строк виконання зобов'язання становить з 19.05.2008 року по 19.05.2038 року, сума основного зобов'язання становить 175000,00 долларів США. Окрім того, уклавши 11.03.2009 року Додаткову угоду №1 до Договору про надання споживчого кредиту №11347755000 від 19.05.2008 року, сторони домовились про зміну тільки графіка погашення кредиту за договором, відсоткова ставка за договором про надання споживчого кредиту підвищена не була. Таким чином, хоча і вбчається, що не було підвищено розміру процентів та збільшено періоду, за який нараховуються проценти, основна сума зобов'язання змінена в бік збільшення не була, однак, посилання позивача та її представника, на ту обставину, що позивач не підписувала додаткової угоди до договору поруки не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а також з урахуванням того, що клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи для встановлення того, що позивач дійсно не підписувала вказану додаткову угоду заявлено не було, тоді як таке право представнику позивача було роз'яснено в судовому засіданні, доказів на підтвердження зазначеної обставини суду надано не було, суд вважає правильним відмовити у задоволенні вказаного позову. Також, представнику позивача було роз'яснено право уточнення позовних вимог, однак, таким правом представник не скористався. Згідно з нормами ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч.2 ст.59 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. Відповідно до ст.64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Оскільки ані позивачем, ані її представником доказів того, що додаткова угода до договору поруки позивачем не підписувалася, передбачені законом підстави для визнання недійсним договору поруки відсутні, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed