Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-17 00:00:00

1.Позиція позивача. [PERSON] звернувся із даним позовом, яким заявив наступні вимоги: -Стягнути з відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь позивача 45 744 (сорок п`ять тисяч сімсот сорок чотири) гр. 48 коп. - вартість причиненої матеріальної шкоди; -Стягнути з відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь позивача понесені витрати по справі: судовий збір у розмірі 840,80 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 1000.00 грн. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначив, що він є власником транспортного засобу - автомобіля ВАЗ 21114, 2005 року випуску сірого кольору, кузов № [NUMBER] . державний номерний знак [NUMBER] на підставі права власності, згідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , зареєстрованого 06 листопада 2012 року підрозділом ТСЦ 1244. 09 жовтня 2018 року об 11:25 год. позивач рухався на вказаному автомобілі по пр. Т. Шевченка в сторону готелю Зоря в м. Кам`янське в лівій смузі для руху ближче до лівого краю. Попереду по правій смузі рухався автомобіль КІА Cerato, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Потім автомобіль КІА Cerato з правої смуги різко без включення покажчика повороту зробив маневр ліворуч та допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 21114. Тобто, водій [PERSON] не впевнився в безпечності свого маневру та допустив зіткнення з моїм автомобілем. Винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, згідно до Постанови Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 12 грудня 2018 року, визнано водія автомобіля КІА Cerato д.н.з. [NUMBER] [PERSON] , за ст. 124 КУпАП останнього визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, та призначено покарання у виді штрафу на користь держави в сумі 340 гривень. В результаті зіткнення автомобілів автомобілю позивача завдано механічні пошкодження. На час скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіль КІА Cerato д.н.з. [NUMBER] або власника автомобіля перед третіми особами, як пояснив водій [PERSON] на місці скоєння ДПТ та в судовому засіданні під час розгляду адміністративної справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України, застрахована не була. Після скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля КІА Cerato д.н.з. [NUMBER] у встановлені законом строки про дорожньо-транспортну пригоду було повідомлено відповідача - Моторне (транспортне) страхове бюро України. 25 жовтня 2018 року автомобіль позивача ВАЗ 21114 був оглянутий оцінювачем автотранспортних засобів приватним підприємцем [PERSON] , який для проведення оцінки вартості майнової шкоди був направлений відповідачем. Оцінювач оглянув мій автомобіль, склав протокол огляду транспортного засобу від 25 жовтня 2018 року та 13 листопада 2018 року склав звіт № 25-10-18Р про оцінку транспортного засобу легкового автомобіля ВАЗ 21114 реєстраційний номер [NUMBER] . Вартість матеріальних збитків, завданих позивачеві в результаті дорожньо-транспортної пригоди, згідно звіту № 25-10-18Р про оцінку транспортного засобу, проведеного 13 листопада 2018 року ПП [PERSON] , становить 45744,48 (сорок п`ять тисяч сімсот сорок чотири) гр. 48 коп. Цивільно-правова відповідальність позивача перед третіми особами на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди була застрахована 20 вересня 2018 року в ТДВ СК «Альфа- Гарант». Посилаючись на п. 1.7. ст. 1, п.22.1. ст. 22, п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», враховуючи, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля КІА Cerato державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] та власниці цього автомобіля [PERSON] на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована, а цивільно-правова відповідальність позивача перед третіми особами застрахована, майнову шкоду повинен відшкодувати відповідач - Моторне (транспортне) страхове бюро України. В січні 2019 року позивач звернувся до відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою про відшкодування майнової шкоди. Листом від 12 лютого 2019 року за № 3.1 -05/4508 відповідач відмовив позивачеві у відшкодуванні спричиненої майнової шкоди. Свою відмову мотивував тим. що на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника (водія) автомобіля КІА Cerato державний номерний знак [NUMBER] , була застрахована в Акціонерному товаристві «Страхова компанія «Мега-Гарант». Після цього позивач звернувся до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» з заявою про відшкодування позивачеві спричиненої майнової шкоди. Як повідомило AT «СК «МЕГА-ГАРНТ» (далі мовою оригіналу: «...ще 08 жовтня 2018 року (тобто до набрання зазначеним Полісом чинності) зазначений бланк був визнаний зіпсованим - бланк Полісу був «закреслений» і на ньому був зроблений надпис «ЗІПСОВАНИЙ». Причина, з якої Поліс [NUMBER] був визнаний зіпсованим, полягає в тому, що в полі «Марка, модель» розділу «7. Забезпечений транспортний засіб (ТЗ) була зазначена невірно модель автомобіля замість вірного запису «КІА CERATO» поле було заповнено помилковим записом «КІА YGERATO». На заміну полісу AM № 5232326 страхувальнику [PERSON] був виданий інший поліс АМ № 5232327. Однак строк дії полісу АМ № 5232327 був визначений по іншому - з 00 год.00 хв. 10.10.2018 по 09.10.2019 років. За таких обставин на момент ДТП, яка відбулася 09.10.2018 о 11-25 в місті Кам`янське по проспекту Шевченка, 41, за участю автомобіля КІА Cerato, реєстраційний номер [NUMBER] . під керуванням водія [PERSON] та автомобіля ВАЗ 21114, реєстраційний номер [NUMBER] , під Вашим керуванням, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля КІА Cerato, реєстраційний номер [NUMBER] , не була застрахована в AT «СК «МЕГА-ГАРАНТ». Відповідно, зазначена подія ДТП не може бути визнана страховим випадком за Полісом АМ№5232326»…». У зв`язку з тим, що на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП не була застрахована, майнову шкоду повинен відшкодувати відповідач - Моторне (транспортне) страхове бюро України. Винуватець ДПТ [PERSON] помер [INFO] . Тому позивач не притягує його до участі по справі в якості третьої особи. 2.Позиція відповідача. Моторне (транспортне) страхове бюро України, позовні вимоги заявлені [PERSON] не визнало та подало заперечення на позов. На думку відповідача, заявлені вимоги не узгоджуються з нормами матеріального і процесуального права, що регулюють спірні правовідносини між сторонами спору. Спірні правовідносини, які виникли в даному випадку між Відповідачем та Позивачем регулюються спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та нормами ЦК України. Право кредитора (потерпілого) на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов`язань не є безумовним. Спеціальний Закон № 1961-IV, містить імперативні норми, що для прийняття страховиком (МТСБУ) рішення щодо виплати страхового відшкодування (регламентної виплат) або відмови в виплаті страхового відшкодування (регламентної виплати) (ст.36 Закону №1961-IV), потрібно подання (направлення ) потерпілою особою (або іншими особами, передбачені законодавством) до страховика (МТСБУ) - якщо шкода заподіяна майну потерпшого -повідомлення про ДТП, заяви на отримання страхового відшкодування (виплати) (п.33.1 ст.33,п.35.1 ст.35 Закону №1961-IV), надання необхідних для цього розгляду документів (п.35.2 ст.35 Закону №1961-IV), в строки встановлені цим Законом (ст.37.1.4 ст.37 Закону №1961 -IV), при цьому розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою, має бути максимально наближеним до встановленого ліміту відповідальності страховика (страхової суми) і може бути зменшений лише на розмір франшизи, величину ВТВ транспортного засобу, розмір відповідного податку - ПДВ, фізичного зносу замінюваних при відновлювальному ремонті запчастин пошкодженого в ДТП транспортного засобу (ст.9,22-31,32,36Закону№1961 -IV). Відповідно до п. 21.4 ст. 21 Закону № 1961-IV, у разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом. Відповідно до п.39.1., п.39.2.1 ст.39 Закону № 1961-IV МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам;є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до нього Закону, законодавства України та свого Статуту. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодування на умовах, передбачених цим Законом . Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Закону № 1961-IV відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України (254к/96-ВР). Цивільним кодексом України (435-15), Законом України «Про страхування» (85/96-ВР), цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Відповідно до п.41.1 ст.41 Закону № 1961-IV, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у пазі її заподіяння, зокрема: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі; б) невстановленим транспортним засобом, крім шкоди, яка заподіяна майну та навколишньому природному середовищу. 3.Позиція третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Акціонерне товариство «Страхова компанія «Мега-гарант». АТ «Страхова компанія «Мега-гарант» подало пояснення на позовні вимоги, та заперечення щодо позиції відповідача по справі. АТ «Страхова компанія «Мега-гарант» не оспорює факт укладання 08.10.2018 року між AT «СК «МЕГА-ГАРАНТ» та громадянкою [PERSON] договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та видано Поліс АМ№5232326, згідно з яким застрахована її цивільно-правова відповідальність як власника автомобіля КІА Cherato, реєстраційний номер [NUMBER] . Строк дії Полісу АМ№5232326 - з 00 год. 00 хв. 09.10.2018 по 08.10.2019 включно. Відповідно до примітки до поля «Строк дії» Поліс набирає чинності з початку зазначеного строку його дії, тобто з 00 год. 00 хв. 09.10.2018. Проте на думку АТ «Страхова компанія «Мега-гарант», Поліс № АМ№5232326 був визнаний зіпсованим, у зв`язку з тим, що в полі «Марка, модель» розділу «7. Забезпечений транспортний засіб (ТЗ)» була зазначена невірна модель автомобіля - замість вірної моделі автомобіля «КІА CERATO» поле було помилково було заповнено «КІА YGERATO» та на ньому було зроблено напис "ЗІПСОВАНИЙ" і його закреслено, що є підставою для ствердження щодо відсутності підстав для виплати цивільно-правової відповідальності АТ «Страхова компанія «Мега-гарант». В обґрунтування своєї позиції АТ «Страхова компанія «Мега-гарант» зазначено: Що АТ «Страхова компанія «Мега-гарант» розрізняє момент укладання договору ОСЦПВВНТЗ і момент набрання ним чинності. Якщо момент набрання таким договором чинності визначено самим цим договором (набуває чинності з моменту початку зазначеного строку його дії, визначеного в Розділі 3 страхового полісу), то статусу укладеного такий договір набуває в момент підписання його сторонами та посвідчення підпису уповноваженої особи страховика печаткою цього страховика. Отже, на думку МТСБУ, це є два різні моменти часу. У випадку, що розглядається, моментом укладання Полісу АМ№5232326, є 08.10.2018 (момент часу, коли фактично відбулося його підписання), а моментом набрання ним чинності є 00 год. 00 хв. 09.10.2018. AT «СК «МЕГА-ГАРАНТ» також дотримується позиції, що моментом набрання чинності договором ОСЦПВВНТЗ є початок зазначеного строку його дії, визначений в Розділі 3 страхового полісу. При цьому, AT «СК «МЕГА-ГАРАНТ» не погоджується із позицією МТСБУ про те, що такий договір набуває статусу укладеного в момент підписання його сторонами та посвідчення підпису уповноваженої особи страховика печаткою цього страховика. З нашої точки зору, момент укладання договору ОСЦПВВНТЗ і момент набрання ним чинності - це є один і той самий момент часу і у випадку, що розглядається, таким моментом є 00 год. 00 хв. 09.10.2018 року. Цивільно-правовий договір набирає чинності з моменту його укладення. Проте, договір є укладеним, коли сторони в належній формі досягли згоди (домовленості) з усіх істотних умов договору. При цьому законодавець по-різному визначає момент, з якого вважається, що сторони досягли такої домовленості: за загальним правилом, сформульованим в частині 1 статті 640 ЦК України, моментом укладання договору, є отримання оферентом акцепту оферти (консенсуальні договори); поряд із цим існує окреме правило, визначене в частині 2 цієї ж статті - суть якого зводиться до того, що для певних видів договорів (реальні договори) актами цивільного законодавства може бути визначений спеціальний момент, з якого договір вважається укладеним - з моменту передання майна або вчинення іншої дії. Із частини 1 статті 983 ЦК України випливає, що договори страхування (якщо інше не встановлено самим договором страхування) є реальними договорами - законодавець пов`язує набрання ними чинності не з моментом досягнення сторонами в належній формі згоди (консенсусу) щодо їх істотних умов, а з моментом внесення страхувальником першого страхового платежу (тобто із вжиттям реальних кроків, спрямованих на їх виконання). В свою чергу, в самій формі полісу ОСЦПВВНТЗ передбачене спеціальне правило щодо моменту набрання ним чинності - тобто для цього виду договорів страхування самою формою договору якраз то й встановлений інший момент набрання ним чинності, про який і говориться в частині 1 статті 983 ЦК України. Простіше кажучи, поряд із спеціальним правилом, яке регулює особливості визначення моменту набрання чинності реальними договорами (до яких належать і договори страхування) порівняно із консенсуальними, існує інше спеціальне правило, яке регулює момент набрання чинності договорами ОСЦПВВН ГЗ як різновидом договорів страхування. Останнє правило закріплене Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України N558 від 26.08.2011. яким затверджений Зразок та технічний опис поліса ОСЦПВВН ГЗ. В затвердженому зразку поліса передбачено, що в його розділі 3 існує примітка наступного змісту: «Договір (поліс) набирає чинності з початку зазначення строку його дії». Таким чином, моментом набрання чинності (а значить і моментом укладання) договорів ОСЦПВВНТЗ є момент початку зазначеного строку його дії, визначений в Розділі З страхового полісу. Протилежна позиція прямо б суперечила приписам частини 2 статті 631 UK України. АТ «Страхова компанія «Мега-Гарант» вважає, що МТСБУ дійшло помилкового висновку про необхідність розмежовувати момент укладання і момент набрання чинності договором ОСЦПВВН ТЗ через те, що під час проведення юридичного аналізу були безпідставно змішані норми права, які регулюють питання темпоральних характеристик договорів і питання форми договору. Зокрема, йдеться про цитовані нижче норми, закріплені в частинах 1 та 2 статті 207, частинах 1 та 2 статті 981 та в частині 1 статті 983 ЦК України, а також про норми, закріплені в частинах 3 і 4 статті 18 Закону України «Про страхування». Відповідно, формулювання законодавця, застосоване в частині 3 статті 18 Закону України «Про страхування», жодним чином не може тлумачитись так, що момент укладання договору страхування ототожнюється з моментом отримання страхувальником страхового свідоцтва (полісу, сертифікату). І норма частини 3 статті 18 Закону України «Про страхування», і норма частині 1 статті 981 ЦК України спрямовані на регулювання питання форми договору страхування, про що, зокрема, прямо свідчить назва статті 981 ЦК України. Іншими словами, формулювання законодавця про те, що факт укладання договору страхування може посвідчуватися свідоцтвом, полісом, сертифікатом, означає лише те, що для договорів страхування може існувати певна спеціальна письмова форма, в якій вони можуть бути укладені (свідоцтво, поліс, сертифікат) і дотримання такої форми договору страхування унеможливлює визнання його недійсним на підставі положень частини 2 статті 981 ЦК України. Але зазначене формулювання жодним чином не регулює питання про те, з якого моменту часу договір, зафіксований в такій особливій формі як свідоцтво, поліс чи сертифікат вважається укладеним - питання про темпоральні характеристики договорів страхування регулюється іншими нормами (нормою частини 4 статті 18 Закону України «Про страхування» і нормою частини 1 статті 983 ЦК України). З іншої сторони, і норма частини 4 статті 18 Закону України «Про страхування», і норма частини 1 статті 983 ЦК України дають вичерпну відповідь стосовно того, з якого саме моменту часу договір страхування набуває чинності - з моменту сплати страхової премії, якщо самим договором не визначене інше. На заміну Полісу АМ№5232326 страхувальнику [PERSON] був виданий інший поліс - АМ№5232327, строк дії якого зазначено - з 00 год. 00 хв. 10.10.2018 по 09.10.2019 включно. Таким чином, на момент ДТП, яка відбулася 09.10.2018 о 11-25 в місті Кам`янське по проспекту Т. Шевченка, 41, за участю автомобіля КІА Cerato, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля ВАЗ 21114, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням Позивача, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля КІА Cerato, реєстраційний номер [NUMBER] , не була застрахована в AT «СК «МЕГА-ГАРАНТ». Відповідно, зазначена подія ДТП не може бути визнана страховим випадком за Полісом АМ№5232326. Факт відсутності на момент ДТП у водія [PERSON] будь - якого полісу (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (надалі за текстом - договір ОСЦПВВНТЗ), виданого AT «СК «МЕГА- ГАРАНТ» підтверджується також Довідкою Кам`янського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області №3018282804921149 від 09.10.2018 р. (копія відповіді надається до вказаних пояснень). 4.Позиція третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - [PERSON] . [PERSON] подала пояснення як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, зазначив наступне. Що їй стало відомо, про звернення [PERSON] до суду із позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України , за яким заявлено вимоги до відповідача про стягнення матеріальної шкоди завданої позивачу, внаслідок ДТП що сталося за участю транспортного засобу під керуванням її чоловіка [PERSON] , внаслідок отримання пошкоджень транспортного засобу позивача. Так, її чоловіка, [PERSON] , було визнано винним та притягнуто до відповідальності відповідно до постанови Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 12.12.2018 року у справі № 208/7085/18. [INFO] [PERSON] , помер, смерть якого зареєстрована згідно до свідоцтва про смерть, копія якого долучено до пояснень. А тому, [PERSON] заявляє про те, що на її думку вона є не належною стороною у даній справі, зокрема третьою особою, оскільки вона не була учасником дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої Позивач просить стягнути з Відповідача завдану йому матеріальну шкоду. Крім того, щодо пояснень Акціонерне товариство «Страхова компанія «Мега-гарант», [PERSON] зазначає, що дійсно 08.10.2018 року даною страховою компанією був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів нібито з нею, як власником автомобіля КІА CERATO [NUMBER] , за участі якого сталася визначена дорожньо-транспортна пригода. Так що їй, як власнику даного авто, видано страховий ПОЛІС №АМ5232326, який мав строк дії до 08.10.2019 року та мав недоліки, тобто був зіпсований. На його заміну страховою компанією був виданий ПОЛІС № AM 5232327 зі іншим строком дії. Однак, при цьому страхова компанія не надає жодного доказу на підтвердження того, що я [PERSON] , мала страховий поліс на дане авто. І взагалі не зрозуміло, чи мали місце недоліки у ПОЛІСІ визначені Акціонерним товариством «Страхова компанія «Мега-гарант» як такі, що є ознакою недійсності самого полісу. Крім того, згідно довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 3018282804921149, яка видана інспектором Кам`янського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області Берлатим О.С., зазначено, що дорожньо-транспортна пригода сталася за участі легкового автомобіля КІА CERATO [NUMBER] , який належить [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] . Тобто, з наведеного документа вбачається, що я [PERSON] , не була власником транспортного засобу КІА CERATO [NUMBER] та не мала відношення до дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участі даного авто. Ані страховою компанією як третьою особою у справі, ані іншими сторонами у справі не підтверджено, жодними належними, допустимими і достовірним доказами, що я, [PERSON] мала відношення до транспортного засобу, за участі якого сталася дорожньо-транспортна пригода і що, мною був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів як власником автомобіля КІА СERATO [NUMBER] і що на її ім`я був виданий той чи інший страховий поліс. Просила врахувати її пояснення та розглянути справу за її відсутності. 5.Заяви, клопотання, процесуальні питання. 27.07.2020 року [PERSON] подано цивільний позов. 03.08.2020 року відкрито спрощене провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] 02.11.2020 року Акціонерне товариство «Страхова компанія «Мега-гарант» подало пояснення по справі із дорученням доказів на підтвердження своєї позиції. 09.11.2020 року Моторним (транспортним) страховим бюро України подано відзив на позовну заяву із дорученням доказів, та клопотання про залучення Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-гарант» як співвідповідача по справі. 17.11.2020 року [PERSON] подала пояснення по справі. 18.06.2021 року ухвалою суду відмовлено у задоволені клопотання відповідача про залучення Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-гарант» як співвідповідача по справі, з підстав ст. 51 ЦПК України. 6.Фактичні обставини встановлені судом. Постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 грудня 2018 року (адміністративна справа № 208/7085/18 провадження 3/208/2599/18) встановлено, що 09.10.2018 року о 11:25 год. в м. Кам`янське, пр. Т.Шевченка, 41, водій [PERSON] , [INFO] , керував автомобілем KIA Cerato д.н.з. [NUMBER] , перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам руху, чим створив аварійну ситуацію водію автомобіля ВАЗ 21114 д.н.з. [NUMBER] , який рухався у попутному напрямку, та зіткнувся з ним. Автомобілі отримали механічні пошкодження. Водій [PERSON] порушив вимоги п.10.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП, внаслідок чого [PERSON] , [INFO] , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 340 гривень. (а.с. 8-9). Згідно до реєстраційного свідоцтва [NUMBER] від 06.11.2012 року, на транспортний засіб автомобіля ВАЗ 21114 д.н.з. [NUMBER] , 2005 року випуску автомобіль зареєстрований за власником [PERSON] . Середня ринкова ціна легкового автомобіля ВАЗ 21114, складає 77240 гривень (а.с. 17). Вартість відновлювального ремонту, з урахування коефіцієнту фізичного зносу складників, що підлягають заміні легкового автомобіля ВАЗ 21114 реєстраційний номер [NUMBER] визначений у розмірі 45744,48 гривень (а.с. 18). А тому, згідно до звіту про оцінку транспортного засобу № 25-10-18Р від 13.11.2019 року (а.с 10-33), проведеного оцінювачем [PERSON] , розмір матеріального збитку, завданого власнику легкового автомобіля ВАЗ 21114 д.н.з. [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП складає 45744,48 гривень. Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу КІА, номерний знак [NUMBER] , рік випуску 2008, VIN [NUMBER] , - [PERSON] , [INFO] , адреса [ADDRESS] , телефон [NUMBER] , застрахована на підставі Полісу № АМ/5232326 оформленого Акціонерним товариством «Страхова компанія «Мега-гарант» на підставі укладеного із [PERSON] договору від 08.10.2018 року, строком дії з 00.00 годин 09.10.2018 року по 08.10.2019 рік, включно (а.с. 33). Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу ВАЗ21114, номерний знак [NUMBER] , рік випуску 2005 (а.с. 47), - [PERSON] , застрахована на підставі Полісу № АМ/1613980, від 19.04.2018 року, строком дії з 00.00 20.04.2018 року по 19.04.2019 рік, включно. [PERSON] звертався із заявою щодо відшкодування завданої йому як власнику транспортного засобу автомобіля ВАЗ 21114 д.н.з. [NUMBER] , майнової шкоди до МТСБУ, яким розглянуто заяву [PERSON] та надано відповідь від 12.02.2019 року № 3.1.-05/4508 (ас.. 34-36), про наявність цивільно-правового обов`язку саме Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-гарант» у разі настання страхового випадку, на підставі страхового полісу виданого даним товариством за договором з [PERSON] від 08.10.2018 року, який діє з 09.10.2018 року, з врахуванням оплати [PERSON] суми внеску згідно до договору від 08.10.2018 року, та не обґрунтованості відмови товариства щодо аналювання договору з підстав необхідності внесення виправлень у найменування моделі автомобіля, що не узгоджується із нормами закону. 20.08.2019 року за № 20-08/6 АТ «СК «Мега-Гарант», розглянув заяву [PERSON] щодо отримання страхового відшкодування від 13.05.2019 року посилаючись на зіпсованість договору страхування, оформленого страховим полісом від 08.10.2018 року зазначило про відсутність зобов`язень у страхової компанії на виплату страхового відшкодування (а.с. 40-43). 11.09.2019 року [PERSON] звернувся зі скаргою на ім`я МТСБУ (а.с. 37). МТСБУ розглянув скаргу [PERSON] надало відповідь від 02.10.2019 року № 4.2.-10/32164 (а.с. 38), з якої вбачається що [PERSON] , роз`яснено право на оскарження відмови у здійсненні страхового відшкодування в судовому порядку., аналогічна відповідь також була надана і 27.01.2020 року за № 4.2-04/2534 (а.с. 39). 29.11.2019 року [PERSON] звернувся зі скаргою до Нацкомфінпослуг (а.с. 44), на яку було надано відповідь (а.с. 45-46), з посиланням на відсутність державного регулювання та нагляду за діяльністю МТСБУ як об`єднанням страховиків, та є непідприємницькою (неприбутковою) організацією. Згідно до свідоцтва про смерть № [NUMBER] , зареєстровано смерть [PERSON] [INFO] (а.с. 48-49). 7.Норми права застосовані судом. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно зі ст.ст. 8, 55 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора: "Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13)". Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з п.3 ч.2 ст.11 ЦК України серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків зазначено: завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до п.8 ч.2 ст.16 ЦК України Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: …відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до п.1 ч.2 ст.22 ЦК України Збитками є: …втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 981 Цивільного кодексу України Договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). У разі недодержання письмової форми договору страхування такий договір є нікчемним. В ст. 982 Цивільного кодексу України вказано, що Істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. Згідно ст. 983 Цивільного кодексу України Договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором. За ст. 1166 Цивільного кодексу України Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Змістом ст. 1192 Цивільного кодексу України встановлено, що З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. В ст. 1194 Цивільного кодексу України визначено: Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», - Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. За ст. 6 Закону Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. 8.Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Відповідно до правової позиції Верховного Суду від 04.07.2018 року по справі № 755/18006/15-ц відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Так, відповідно до п.п. 1 п. 10.1. ст. 10 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», - визначено одним із видів договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності які укладаються, а саме: внутрішній договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Як встановлено в ході судового розгляду, то згідно до ст. 11 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», - Страховик подає інформацію про укладені та достроково припинені договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності до централізованої бази даних у порядку, встановленому у положенні про централізовану базу даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, яке затверджується Уповноваженим органом за поданням МТСБУ. Згідно до матеріалів цивільної справи, та позиції сторін встановлено, що 08.10.2018 року між [PERSON] , як особою що страхує свою відповідальність як власник наземного транспортного засобу, та Акціонерним товариством «Страхова компанія «Мега-гарант», укладено договір страхування від 08.10.2018 року, згідно до якого відображено що цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу КІА, номерний знак [NUMBER] , рік випуску 2008, VIN [NUMBER] , - [PERSON] , [INFO] , адреса [ADDRESS] , телефон [NUMBER] , застрахована на підставі Полісу № АМ/5232326 оформленого Акціонерним товариством «Страхова компанія «Мега-гарант» на підставі укладеного із [PERSON] договору від 08.10.2018 року, строком дії з 00.00 годин 09.10.2018 року по 08.10.2019 рік, включно (а.с. 33). Данні про Поліс № АМ/5232326 оформленого Акціонерним товариством «Страхова компанія «Мега-гарант» на підставі укладеного із [PERSON] договору від 08.10.2018 року, підтверджено всіма сторонами, окрім [PERSON] , яка стверджувала про недоведеність факту укладання неї страхового полісу та його відсутність. Посилання [PERSON] на те що належного та допустимого доказу - копії зазначеного полісу до справи не долучено, та жодною стороною не підтверджено, спростовується самою копією такого полісу (а.с. 33), та поданою інформацією про укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності до централізованої бази даних у порядку передбаченому ст.11 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та Положення про централізовану базу даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що також підтверджено відзивом МТСБУ (а.с. 3 - відзиву). Відповідно до п. 17.1. ст. 17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», - Страховики зобов`язані укладати договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (внутрішній договір страхування, міжнародний договір страхування, міжнародний договір "Зелена картка") відповідно до цього Закону та чинного законодавства України. Так, згідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у Постанові від 13 червня 2018 року у справі № 752/6872/16-ц, провадження № 61-6302св18: Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності стаття 3 Закону визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону). Згідно зі статтею 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом статей 9, 22-31, 35, 36 Закону настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною другою статті 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За змістом статті 983 ЦК України договір страхування набуває чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором. Отже видача полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є підтвердженням того, що сторони уклали договір страхування та досягли згоди щодо істотних умов договору, а також доказом того, що страхова премія була сплачена. Таким чином, з врахуванням належного та допустимого доказу - Полісу № АМ/5232326 оформленого Акціонерним товариством «Страхова компанія «Мега-гарант» на підставі укладеного із [PERSON] договору від 08.10.2018 року (а.с. 33), судом встановлено укладання договору страхування між [PERSON] та Акціонерним товариством «Страхова компанія «Мега-гарант», щодо цивільно-правової відповідальність власника наземного транспортного засобу КІА, номерний знак [NUMBER] , рік випуску 2008, VIN [NUMBER] , - [PERSON] , [INFO] , адреса [ADDRESS] , телефон [NUMBER] . Як вбачається зі змісту Полісу № АМ/5232326 оформленого Акціонерним товариством «Страхова компанія «Мега-гарант» на підставі укладеного із [PERSON] договору від 08.10.2018 року, строк його дії з 00.00 годин 09.10.2018 року по 08.10.2019 рік, включно (а.с. 33). Внесення страхового платежу [PERSON] підтверджено внесенням суми у розмірі 534 гривні 60 копійок 08.10.2018 року о 21.30 годині. А тому

Outcome: dismissed