overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

30 вересня 2019 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 19 вересня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області за актовим записом № 246. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що з 19 вересня 2008 року з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Мають двох малолітніх синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На даний час припинили шлюбні стосунки. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу з відповідачем є неможливим та оскільки їх шлюб носить формальний характер, зберігати його наміру не має, просить суд його розірвати. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище " [PERSON] ". В підготовче судове засідання позивач не з`явилась, надала до суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився. Також надіслав на адресу суду заяву, в якій просив суд здійснювати розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи наведену вимогу закону, справа може бути розглянута в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 19 вересня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області за актовим записом № 246. Після державної реєстрації шлюбу прізвище чоловіка та дружини " [PERSON] " та "[PERSON]", відповідно /а.с. 4/. Сторони мають малолітніх синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] /а.с. 10, 11/. В позовній заяві позивач вказує, що їх шлюб з відповідачем носить формальний характер, спільне проживання і збереження сім`ї неможливо. Заперечень відповідачем не надано. В силу ст. 112 СК Українисуд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що має істотне значення. Суд вважає, що вимоги позивача правомірні, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, суд вважає за можливе позивачу [PERSON] залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. При зверненні з позовом до суду позивачем було сплачено судовий збір, згідно квитанції № 8 від 30 вересня 2019 року, в сумі 768 грн. 40 коп. Згідно вимог ч. 1 ст. 141 та ч.1 ст.142 ЦПК України, на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору в сумі 384,20 грн. з відповідача, а 50 відсотків судового збору в сумі 384,20 грн. - з державного бюджету.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

02 вересня 2019 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 16 липня 2016 року Южноукраїнським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області за актовим записом № 122. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що з 16 липня 2016 року з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . На даний час припинили шлюбні відносини та разом не проживають. Вважає подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливим та оскільки їх шлюб носить формальний характер, зберігати його наміру не має, просить суд його розірвати.\~Після розірвання шлюбу просила суд залишити їй прізвище " [PERSON] ". Також просила стягнути з відповідача на її користь сплачені нею судові витрати. В судове засідання позивач не з`явилась, надала до суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач судове засідання не з`явився, також надіслав на адресу суду письмову заяву, в якій просив суд здійснювати розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 16 липня 2016 року в Южноукраїнському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області за актовим записом № 122. Після державної реєстрації шлюбу прізвище чоловіка та дружини " [PERSON] " та " [PERSON] ", відповідно /а.с.5/. Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] /а.с.6/. В позовній заяві позивач вказує, що їх шлюб з відповідачем носить формальний характер, спільне проживання і збереження сім`ї неможливо. Заперечень відповідачем не надано. В силу\~ст.\~112\~СК Українисуд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що має істотне значення. Суд вважає, що вимоги позивача правомірні, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, суд вважає за можливе позивачу [PERSON] залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. При зверненні з позовом до суду позивачем було сплачено судовий збір, згідно квитанції № 16 від 02 вересня 2019 року, в сумі 768 грн. 40 коп. Згідно вимог ч. 1 ст. 141, ч.1 ст.142 ЦПК України на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору в сумі 384,20 грн. з відповідача, а 50 відсотків судового збору в сумі 384,20 грн. - з державного бюджету.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом і просить визнати відповідача, особою, що втратила право користування житловим приміщенням-квартирою, яка знаходиться по [ADDRESS]. Зобов"язати Галицьку міграційну службу зняти з реєстрації відповідача та внести відповідні відомості до документів. Позивач в позові посилається на ті обставини, що що вона є власником квартири, що знаходиться по [ADDRESS] з 1995 року. В даній квартирі зареєстрована відповідач, яка є її внучкою. В спірній квартирі відповідач не проживає більше трьох років, залишаючись бути зареєстрованою в даній квартирі. Той факт, що відповідач не проживає в квартирі стверджується актом перевірки комісії комунального підприємства "Житловик". Не проживаючи в квартирі понад строки, встановлені законом, вона втратила право на користування житлом в цій квартирі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилася, хоча у встановленому законом порядку, відповідно до ст. 74 ЦПК України, була повідомлена про час та місце судового засідання. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши представлені доводи позивача та перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що позивач, [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 30 вересня 1995 року є власником квартири, що знаходиться по [ADDRESS]. В спірній квартирі зареєстрована внучка позивачки, [PERSON], яка в даній квартирі не проживає більше трьох років та перебуває за межами України. Той факт, що відповідач не проживає в квартирі протягом тривалого часу стверджується актами перевірки комісії комунального підприємства "Житловик" відповідно від 17.04.2014 року та 28.07.2014 року. Відповідно до ст. ст 71, 72 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців і визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. На підставі вищенаведеного, ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до СВК "МИР" про визнання права власності на майно - автокран ЗИЛ 43412, реєстраційний номер №[NUMBER], номер шасі №[NUMBER], 1989 року випуску та автомобіль ГАЗ-САЗ-3507 самоскид, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі №[NUMBER], 1985 року випуску. В судове засідання позивач не з'явилась, звернулась до суду з письмовою заявою про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги повністю підтримала. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовими заявами про визнання позову та розгляд справи у їх відсутності. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що рішенням зборів співвласників майнових паїв КСП "Мир" від 24.11.2013р позивачці [PERSON] в рахунок майнового паю виділено автомобілі: автокран ЗІЛ 43412, реєстраційний номер №[NUMBER], номер шасі № [NUMBER], 1989 року випуску, вартістю 4324грн (пункт протоколу зборів №12); автомобіль ГАЗ-САЗ-3507 самоскид, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі №[NUMBER], 1985 року випуску, вартістю 801грн (пункт протоколу зборів №12). Згідно свідоцтва Серія РВ №0384 від 09.12.2013р, позивач має право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства КСП "МИР". Відповідно до акту приймання-передачі від 04.02.2014р відповідач передав позивачу у власність автокран ЗІЛ 43412, реєстраційний номер №[NUMBER], номер шасі № [NUMBER], 1989 року випуску, вартістю 4324грн, автомобіль ГАЗ-САЗ-3507 самоскид, реєстраційний номер [NUMBER]. номер шасі №[NUMBER], 1985 року випуску, вартістю 801грн. За вимогами ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.325 ЦК України фізичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за вийнятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Визнання права власності необхідне позивачу для проведення реєстрації транспортних засобів на своє ім'я, таким чином, визнання відповідачами пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до СВК "МИР" про визнання права власності на майно - автомобіль ЗИЛ 133ГЯ, реєстраційний номер №[NUMBER], шасі (рама) [NUMBER], 1982 року випуску. В обгрунтування позовних вимог покликається на обставини викладені в позовній заяві. В судове засідання позивач та його представник [PERSON] не з'явилися, звернулися до суду з письмовими заявами про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги повністю підтримали. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою про визнання позову та розгляд справи у їх відсутності. У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що рішенням зборів співвласників майнових паїв КСП "Мир" від 24.11.2013р позивачу [PERSON] в рахунок майнового паю виділено автомобіль ЗИЛ 133ГЯ, реєстраційний номер №[NUMBER], шасі (рама) [NUMBER], 1982 року випуску, вартістю 732 грн (пункт протоколу зборів №5) в рахунок майнового паю. Згідно свідоцтва Серія РВ №?0397 від 11.12.2013р, позивач має право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства КСП "МИР". Відповідно до акту приймання-передачі від 15.12.2013р відповідач передав позивачу, а останній прийняв технічний паспорт [NUMBER] на автомобіль ЗИЛ 133ГЯ, реєстраційний номер №[NUMBER], шасі (рама) [NUMBER], 1982 року випуску, залишкова вартістю 732 грн. За вимогами ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.325 ЦК України фізичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за вийнятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Визнання права власності необхідне позивачу для проведення реєстрації транспортного засобу на своє ім'я, таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до СВК "МИР" про визнання права власності на майно - автомобіль КАМАЗ 5320, реєстраційний номер №[NUMBER], шасі (рама) №[NUMBER], 1987 року випуску. В судове засідання позивач не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги повністю підтримав. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовими заявами про визнання позову та розгляд справи у їх відсутності. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що рішенням зборів співвласників майнових паїв КСП "Мир" від 24.11.2013р позивачу [PERSON] в рахунок майнового паю виділено автомобіль КАМАЗ 5320, реєстраційний номер №[NUMBER], шасі (рама) №[NUMBER], 1987 року випуску, вартістю 4912грн (пункт протоколу зборів №9) в рахунок майнового паю. Згідно свідоцтва Серія РВ №0390 від 11.12.2013р, позивач має право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства КСП "МИР". Відповідно до акту приймання-передачі від 15.12.2013р відповідач передав позивачу, а останній прийняв технічний паспорт [NUMBER] на автомобіль КАМАЗ 5320, реєстраційний номер №[NUMBER], шасі (рама) №[NUMBER], 1987 року випуску, та у власність автомобіль КАМАЗ 5320, реєстраційний номер №[NUMBER], шасі (рама) №[NUMBER], 1987 року випуску, вартістю 4912грн. За вимогами ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.325 ЦК України фізичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за вийнятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Визнання права власності необхідне позивачу для проведення реєстрації транспортного засобу на своє ім'я, таким чином, визнання відповідачами пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

До Тульчинського районного суду Вінницької області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що між позивачем та відповідачем 05.01.1991 зареєстровано шлюб. За період їх перебування у шлюбі, у них народилася дочка, яка в даний час повнолітня. Спільне сімейне життя сторін не склалося через відсутність взаяєморозуміння, поваги, спільних життєвих інтересів. В даний час сторони не спілкуються, спільне господарство не ведуть. На неодноразові звернення позивача з приводу розірвання шлюбу через орган РАЦСу, відповідач відмовляється. Вказані обставини змусили позивача звернутися до суду з даним позовом, у якому просить шлюб з відповідачем - розірвати, судові витрати залишити за собою. У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву, у якій позовні вимоги підтримує, справу просить розглядати у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явилася, хоча своєчасно та належним чином повідомлялася про дату, час і місце розгляду справи і відомостей про причини неявки суду не повідомила, письмового відзиву на позовну заяву не надала. За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних і доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.01.1991, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим виконкомом Трудівської сільської ради Кілійського району Одеської області 17.01.2018. Під час укладення шлюбу, відповідач змінила прізвище "[PERSON]" на "[PERSON]" (а.с. 3). Спільне життя сторін не склалось і фактичні їх взаємини не відображають їхнього прагнення до збереження шлюбу та сім'ї. За змістом ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони шлюбні відносини не підтримують, суд вважає, що подальше збереження їх сім'ї неможливе, а тому є підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У зв'язку з викладеним, після розірвання шлюбу суд залишає за відповідачем прізвище "[PERSON]". Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, також враховуючи прохання позивача, суд залишає за ним судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

У провадженні Залізничного районного суду м. Сімферополя знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до Державної установи "Кримський державний медичний університет ім. С.І. Георгієвського" про визнання протиправним та скасування наказу №1926 від 05.12.2013р. про відрахування зі складу студентів університету, зобов'язання поновити у складі студентів університету. Від позивача надійшла заява про забезпечення доказів, а саме: направлення запитів до Державної установи "Кримський державний медичний університет ім. С.І. Георгієвського" з метою витребування наказу №1926 від 05.12.2013р. про відрахування з складу студентів університету студентки гр. 306 [PERSON], рішення (протоколу) дисциплінарної комісії на підставі якого був винесений наказ №1926 від 05.12.2013р. про відрахування з складу студентів університету студентки гр. 306 [PERSON] та статуту Державної установи "Кримський державний медичний університет ім. С.І. Георгієвського". Відповідно до вимог ч.1 ст. 137 ЦПК України у випадках, коли отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази За таких обставин, суд вважає, що заявлене клопотання підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій з урахуванням уточнюючих вимог просить встановити факт належності їй правовстановлюючого документу, а саме трудової книжки серії [NUMBER], в якій її прізвища ім'я та по батькові на першій сторінці документа - замість "[PERSON]" зазначено "[PERSON]". Встановлення даного факту заявнику необхідно для можливості звернення до відповідних органів, підприємств чи установ для призначення пенсії. Заявник та представник заінтересованої особи надали заяви про розгляд справи без їх участі, заявник просила заяву задовольнити в повному обсязі, представник заінтересованої особа проти задоволення заяви не заперечував. /а.с. 22, 24/ Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу в їх відсутності на підставі вимог ст.158 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що заявниця [PERSON], народилась [INFO] року. /а.с. 3/ Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що заявниця уклала шлюб з [PERSON] та отримала прізвище після реєстрації шлюбу "[PERSON]". Відповідно до витягу із трудової книжки серії [NUMBER] [PERSON], [INFO], в період із 01.07.1975 року по 30.12.2003 рік працювала на Житомирській фабриці індивідуального пошиву і ремонту одягу. 30.12.2003 року у зв'язку із звільненням [PERSON] із вказаного підприємства та отриманням трудової книжки заявниця виявила допущену помилку в написані її прізвища ім'я та по батькові на першій сторінці документа - замість "[PERSON]" зазначено "[PERSON]", а відповідно до її паспортних даних та в усіх інших документах прізвище ім'я та по батькові заявниці вказано "[PERSON] ". Пунктом 6 частини 1 статті 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Оцінивши усі докази в сукупності суд, вважає, що [PERSON], [INFO] належить трудова книжка серії [NUMBER], а розбіжності в написанні прізвища, імені та по батькові заявниці могли виникнути в зв'язку з граматичною помилкою при оформленні трудової книжки. З огляду на викладене, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved