Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

Позивач, Фермерське господарство Строгого Олександра Федоровича, звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати поновленим договір оренди землі від 03 січня 2005 року, укладений між [PERSON] та ФГ Строгого Олександра Федоровича, зареєстрований 08.11.2007 року та зобов'язати відповідача вчинити дії щодо укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі від 03 січня 2005 року. В обґрунтування позову зазначив, що 03 січня 2005 року між Відповідачем та Позивачем було укладено договір оренди землі (далі Договір) строком на десять років, за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування належну Відповідачеві земельну ділянку. Вказаний Договір 08 листопада 2007 року було зареєстровано у Зміївському районному відділі ХРФ ДП «Центр ДЗК» за № 040769100225. Пунктом 5 Договору встановлено, що після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Виходячи з приписів статей 319, 626 ЦК України слід дійти висновку про те, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін. Згідно із частинами першою - п'ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» у разі поновлення договору оренди землі умови договору можуть бути змінені за згодою сторін з укладенням додаткової угоди. Частинами восьмою-дев'ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку; відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді. Пунктом 32 укладеного Договору встановлено, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Державна реєстрація Договору відбулась 08 листопада 2007 року, отже договір є вчиненим і почав діяти саме з 08.11.2007 року, а тому строк його дії закінчується 08 листопада 2017 року. Жодних зауважень або заперечень Відповідача, стосовно неналежного виконання умов Договору на адресу Позивача не надходило. У визначений пунктом 32 Договору строк, а саме 27 липня 2017 року, Позивач ФГ Строгого О.Ф. на адресу Відповідача цінним поштовим відправленням направив лист-повідомлення про поновлення договору оренди земельної ділянки з проектом додаткової угоди про поновлення договору оренди землі. Таким чином Позивач належно виконував свої обов'язки за Договором, до закінчення строку дії Договору повідомив Відповідача в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк, до листа-повідомлення Позивач додав проект додаткової угоди, Відповідач протягом місяця не повідомив Позивача про наявність заперечень та своє рішення, а відтак повністю виконав вимоги частини 1 статті 33 Закону України «Про оренду землі». У визначений Законом місячний строк Відповідач свої заперечення на адресу Позивача не надіслав. Таким чином, вважає, що є усі підстави для задоволення позову. Відповідач з позовом не погодився на надіслав на адресу суду відзив на позов, в якому зазначив, що укладення нових договорів оренди земельної ділянки та/або продовження дії договорів, які закінчились, проти волі Відповідача є прямим порушення його прав як власника земельної ділянки. Відповідач повідомив Позивача про відмову від поновлення договору оренди земельної ділянки, про що направив Позивачу відповідний лист. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити з підстав наведених у позові та письмовій відповіді на відзив. Відповідач та його представник у судове засідання не з'явилися. Адвокат Альошин В.В. просив відкласти розгляд справи у зв'язку із зайнятістю в іншому суді, проте не надав належних доказів наявності поважних причин його відсутності, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за без участі [PERSON] та його представника. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, суд дійшов наступного. За положеннями ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Відповідно до положень ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Згідно з положеннями ч.2 ст.207 ЦК, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний сторонами. Згідно зі ст. ст. 12, 14, 19 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі - це угода сторін про взаємні зобов'язання, відповідно до яких орендодавець за плату (розмір якої, форми платежу, терміни та порядок внесення і перегляду, індексації передбачаються умовами договору, які не можуть суперечити законам України) передає орендареві у володіння і користування земельну ділянку для господарського використання на обумовлений договором строк. Після досягнення сторонами домовленості з питань орендної плати та інших істотних умов, передбачених ч.2 ст.14 Закону України "Про оренду землі", підписання договору оренди та його реєстрації він набуває чинності та може бути змінений лише за взаємною згодою сторін (ст. 792 ЦК України, ст. ст. 16, 21, 25 Закону України "Про оренду землі"). Відповідно до ч. 2 ст. 158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Частинами першою-п'ятою ст. 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у встановлений цим договором строк, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Таким чином, відповідно до положень ст. 33 Закону України «Про оренду землі» реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін. Отже, для застосування ч. 1 ст.33 цього Закону та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення. Частиною шостою ст. 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди. Судом встановлено, що 03 січня 2005 року між Відповідачем та Позивачем було укладено договір оренди землі (далі Договір) строком на десять років, за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування належну Відповідачеві земельну ділянку. Вказаний Договір 08 листопада 2007 року було зареєстровано у Зміївському районному відділі ХРФ ДП «Центр ДЗК» за № 040769100225 (а.с. 5-6, 7-10). Пунктом 32 укладеного Договору встановлено, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Пунктом 5 Договору встановлено, що після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Про намір скористатися своїм переважним правом поновлення договору на новий строк позивач склав на адресу відповідача листа від 27.07.2017, в якому зазначив про намір поновлення договору оренди. В листі зазначено, що до нього додана додаткова угода (а.с. 11, 12). З листа від 23.08.2017 року, направленого на адресу позивача, вбачається, що відповідач повідомив ФГ Строгого О.Ф., що, отримавши лист пропозицію про поновлення договору оренди, у нього відсутній намір поновлювати договір з позивачем на новий строк. Таким чином, відповідач довів належними доказами про повідомлення позивача про відсутність наміру поновлювати договір з позивачем на новий строк в місячний строк після отримання листа-пропозиції, що підтверджується копією самого листа від 23.08.2017 та зворотного повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення на адресу позивача, з якого вбачається отримання позивачем цього листа 29.08.2017 року (а.с. 39, 40-41). Відповідно до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, позовна вимога про визнання поновленим договору оренди землі, є необгрутованою та такою, що задоволенню не підлягає. Статтею 1 Першого протоколу Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ч.3 ст.203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Без волевиявлення сторони неможливе вчинення договору, що узгоджується зі свободою договору, встановленою ст. 627 ЦК України. У зв'язку з цим, вимога про зобов'язання відповідача вчинити дії щодо укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки, також не підлягає задоволенню. Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed