Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

31.12.2014 року ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до суду поштою з позовом, в якому з урахуванням уточнених вимог просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 11.09.2008 року у розмірі 231\~578 грн. 15 коп., що включає заборгованість: за кредитом 197\~660, 12 грн., відсотками 4179,50 грн., пенею 29\~738,53 грн., та стягнути судовий збір у розмірі 3473 грн.68 коп. В своїх доводах посилається на те, що 11.09.2008 року між банком та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до якого позичальнику надано кредит у розмірі 36056,25 доларів США строком до 11.09.2015 року, а позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, однак умов договору не виконує. В рахунок забезпечення виконання вказаного кредитного договору між банком та [PERSON] укладено договір поруки від 11.09.2008 року, за яким остання поручилася за виконання кредитних зобовязань позичальником, та відповідають як солідарні боржники. У звязку з невиконанням кредитних зобовязань виникла вказана заборгованість. Ухвалою суду від 23.03.2015 року прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву [PERSON] до ПАТ «Альфа-Банк» про визнання договору поруки від 11.09.2008 року, укладений між нею та ПАТ «Альфа-Банк», недійсним. В своїх доводах посилається на те, що між нею та ПАТ «Альфа-Банк» був укладений договір поруки від 11.09.2008 року в забезпечення виконання кредитного договору від 11.09.2008 року, укладеного між банком та [PERSON]. Приймаючи до уваги недійсність кредитного договору, договір поруки також підлягає визнанню недійсним на підставі ч. 2 ст. 548 ЦК України. Кредитний договір містить несправедливі умови, які є істотними умовами договору і які суперечать діючому законодавству, у звязку з цим є недійсними. Укладений договір споживчого кредиту суперечить вимогам п. 10 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», оскільки містить несправедливі умови договору, зокрема, кредит надано в іноземній валюті за курсом 1 долар США = 4,8 грн., однак на теперішній час курс значно перевищує попередній, грошових коштів приходиться віддавати за три машини, замість однієї. Несправедливою умовою є і умова договору, яка містить третейське застереження, оскільки така умова була обовязковою для позичальника на час укладання договору, і позичальник не мав можливості внести пропозиції щодо зміни умов договору. Укладаючи кредитний договір та надаючи кредитні кошти в іноземній валюті, порушені вимоги закону щодо наявності відповідного дозволу на проведення таких валютних операцій, тобто за відсутності індивідуальної ліцензії, що є підставою для визнання недійсним договору згідно зі ст. 227 ЦК України. В судове засідання представник ПАТ «Альфа-Банк» не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, первісний позов підтримав, просив задовольнити, у задоволенні зустрічного позову просила відмовити. Представник [PERSON] не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. [PERSON] не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомила. Суд, перевіривши матеріали справи, зазначає наступне. Відповідно до кредитного договору №490086113 від 11.09.2008 року укладеного між ЗАТ «Альфа-Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк») та [PERSON], банк надав позичальникові кредит у розмірі 36\~056,25 доларів США зі строком повернення до 11.09.2015 року зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 18,5% річних, на придбання транспортного засобу. Згідно з п. 2.6 договору, кредитні кошти перераховуються на рахунок для зарахування коштів, спрямованих на погашення клієнтом заборгованості за цим договором. Відповідно до п. 2.8 договору, платежі з повернення кредиту та сплати процентів за його користування здійснюється щомісячно рівними частинами відповідно до графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, 11 числа кожного місяця рівними частинами в сумі 768 доларів США. Згідно з п. 3.4 договору у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобовязання в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами договору, позичальник зобовязаний сплатити пеню у розмірі 1% відсотку від простроченої суми за кожний день прострочення. Згідно з п. 6.1 договору, банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобовязань з повернення кредиту, зокрема, у разі затримання сплати частини кредиту або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць. В рахунок забезпечення виконання кредитного договору між ЗАТ «Альфа-Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк») та [PERSON] укладено договір поруки №490086113-П від 11.09.2008 року, згідно з яким поручитель поручився за виконання боржником кредитних зобовязань за вказаним договором. Згідно з п. 3.1, п. 3.2 договору поруки, боржник та поручитель відповідають перед банком за порушення обовязків, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник. Передбачена відповідальність поручитель наступає у випадку, якщо боржник допустить прострочення виконання будь-якого обовязку, передбаченого кредитним договором. Згідно з довідкою розрахунком заборгованості за кредитним договором від №490086113 від 11.09.2008 року наявна заборгованість: за тілом кредиту 7430,64 доларів США, що за курсом НБУ на 22.03.2016 року складає 197 660 грн. 12 коп.; за відсотками 157,12 доларів США, що за курсом НБУ на 22.03.2016 року складає 4179 грн. 50 коп.; за пенею банк, виходячи з власної ініціативи та лояльності до клієнта, просить стягнути пеню лише станом на 02.11.2014 року (тобто пеню розраховану при подачі позову до суду) 2296,29 доларів США, що станом на 02.11.2014 року за курсом НБУ складає 29738 грн. 53 коп. У звязку з цим, банк просить стягнути з відповідача кредитну заборгованість у розмірі 231\~578 грн. 15 коп., що включає заборгованість за: кредитом 197\~660,12 грн., відсотками 4179,50 грн., пенею 29\~738,53 грн. У звязку з невиконанням умов кредитного договору ПАТ «Альфа-Банк» направив [PERSON] та поручителю [PERSON] вимоги від 27.10.2014 року про дострокове повернення кредиту, однак грошові кошти не повернуті до теперішнього часу. Згідно з кредитним договором, кредитні кошти надавались в іноземній валюті доларах США, розрахунок заборгованості банком здійснювався з переведенням іноземної валюти в гривневий еквівалент станом на день розрахунку заборгованості (тіла кредиту та відсотками станом на 22.03.2016 року, пені станом на 02.11.2014 року), просить банк стягнути заборгованість в національній валюті. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року N14, у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК, частина третя статті 533 ЦК; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року N 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю"). Враховуючи, що кредит був наданий в іноземній валюті, а кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в гривневому еквіваленті, то стягнення заборгованості в гривневому еквіваленті має здійснюватись за розрахунком з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення, а не на день здійснення банком розрахунку. У звязку з цим, заборгованість за кредитним договором становить: за тілом кредиту станом на 22.03.2016 року 7430,64 доларів США, що за курсом НБУ станом на день ухвалення рішення 17.05.2016 року складає 188\~698 грн. 66 коп. (7430,64 х 2539,4671/100 = 188698,66) за відсотками станом на 22.03.2016 року 157,12 доларів США, що станом на день ухвалення рішення 17.05.2016 року складає 3990\~грн. 01 коп. (157,12 х 2539,4671/100 = 3\~990,01). Відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (ч. 3 ст. 533 ЦК України). Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України. Таким чином, чинне законодавство не передбачає нарахування та стягнення відповідних штрафних санкцій у доларах США, у зв'язку із чим пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні. Цей розрахунок має бути здійснений на час обчислення пені з урахуванням дати невиконаного грошового зобов'язання, а не визначатися в іноземній валюті з перерахуванням у національну валюту України - гривню, на час ухвалення судового рішення. Як вбачається з умов кредитного договору та довідки заборгованості від 02.11.2014 року (а.с. 21), пеня, за якою почала виникати заборгованість, нараховувалась 12 числа кожного місяця (або наступний робочий день) з 12.05.2014 року по 02.11.2014 року, та згідно з яким пеню розраховано: 12.05.2014 року у розмірі 183,75 доларів США, що станом на день обчислення пені становить 2132 грн. 50 коп. (183,75 х 1160,5445/100 = 2132,50), 12.07.2014 року у розмірі 321,37 доларів США, що станом на день обчислення пені становить 3758 грн. 04 коп. (321,37 х 1169,3814 /100 = 3758,04), 12.08.2014 року у розмірі 458,08 доларів США, що станом на день обчислення пені становить 6018 грн. 86 коп. (458,08 х 1313,9331 /100 = 6018,86), 11.09.2014 року у розмірі 549,33 доларів США, що станом на день обчислення пені становить 7128 грн. 43 коп. (549,33 х 1297,6598 /100 = 7128,43) 08.10.2014 року у розмірі 405,43 доларів США, що станом на день обчислення пені становить 5240 грн. 40 коп. (405,43 х 1295,0205 / 100 = 5240,40) 02.11.2014 року у розмірі 378,33 доларів США, що станом на день обчислення пені становить 4899 грн. 63 коп. (378,33 х 1295,0684 / 100 = 4899,63) Таким чином, стягненню підлягає пеню за вказаний період у розмірі 29\~177 грн. 86 коп. У звязку з цим, стягнення з відповідача на користь банку підлягає заборгованість за тілом кредиту станом на 22.03.2016 року у розмірі 188\~698 грн. 66 коп., за відсотками станом на 22.03.2016 року - 3990\~грн. 01 коп., за пенею станом на 02.11.2014 року - 29\~177 грн. 86 коп., а всього заборгованість у сумі 221866 грн. 53 коп. Згідно зі ст.ст. 526, 530, 629 ЦК України зобовязання повинні бути виконані належним чином в установлений строк відповідно до умов договору. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. На підставі викладеного первісний позов ПАТ «Альфа-Банк» підлягає частковому задоволенню, у розмірі 221 866 грн. 53 коп. Зустрічний позов [PERSON] до ПАТ «Альфа-Банк» про визнання договору поруки від 11.09.2008 року недійсним задоволенню не підлягає з таких підстав. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму ВССУ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 № 5, У разі виникнення спору щодо отримання сторонами кредитного договору індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави (підпункт "г" пункту 4 статті 5 Декрету про валютне регулювання) суд має виходити з того, що Національним банком України на виконання положень статті 11 цього Декрету, статті 44 Закону України "Про Національний банк України" в межах своїх повноважень прийнято Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затверджене постановою Правління Національного банку України від 14 жовтня 2004 року № 483 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 9 листопада 2004 року № 1429/10028). Згідно з пунктом 1.5 цього Положення використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк видав йому банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків" генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, або генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій). У зв'язку з наведеним суди повинні виходити з того, що надання та одержання кредиту в іноземній валюті, сплата процентів за таким кредитом не потребують наявності індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу у жодної зі сторін кредитного договору. Право ЗАТ «Альфа-Банк» на здійснення банківських операцій з валютними цінностями за дорученням клієнтів або від свого імені надано ЗАТ «Альфа-Банк» відповідно до банківської ліцензії Національного банку України №61 від 03.12.2001 року та Дозволу на здійснення певного переліку банківських операцій з подальшою їх пролонгацією на час укладення кредитного договору з [PERSON] і в подальшому, зокрема остатній перед укладання кредитного договором з [PERSON] - Дозвіл НБУ №61-5 від 31.07.2008. Посилання [PERSON] на відсутність у відповідача індивідуальної ліцензії як безумовної підстави для здійснення валютних операцій є безпідставними. Відповідно до п.2,4 ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» у разі отримання комерційним банком генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, індивідуальної ліцензії вони не потребують за виключенням випадків, якщо надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті за термінами і сумами таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі. Проте даних щодо перевищення термінів і сум валютного кредитування при укладанні кредитного договору з [PERSON] не наводиться і таких даним суду не представлено. Згідно з графіком платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, відповідна сума платежу та погашення процентів має відбуватися у доларах США. Відповідно до Додатку №1 до кредитного договору № 490086113 [PERSON], а також поручитель [PERSON] (п. 5.1 договору поруки) були ознайомлені з умовами Договору та сукупною вартістю споживчого кредиту з урахуванням вартості усіх супутніх послуг. Поінформованість щодо відповідних умов кредитування підтверджено їх підписами під текстом про отримання всієї інформації щодо умов кредитування. Відповідно до п.9.2, 9.2.1, 9.2.2 кредитного договору, повернення Кредиту та сплата процентів за його користування здійснюється у валюті кредиту або у валюті, відмінній від валюти Кредиту, якою може бути інша іноземна валюта 1 групи Класифікатора (яка відповідає валюті Рахунків, що визначені в розділі №1 Договору) чи національна валюта України (у випадку надання Кредиту в іноземній валюті) в еквіваленті, розрахованому від належної до сплати суми коштів в валюті Кредиту, виходячи з безготівкового курсу продажу валюти Кредиту. [PERSON] з даними умовами кредитування був ознайомлений, про що свідчить його підпис. Відповідно до заяви на видачу готівки №4769 від 11.09.2008р., [PERSON] отримав від ЗАТ «Альфа-Банк» кошти у розмірі 36056,25 доларів США в гривневому еквіваленті -174934,11грн. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного судочинства. [PERSON] прийняв умови договору та забезпечив його виконання шляхом здійснення періодичних платежів в гривні в еквіваленті до валюти договору. Посилання позивача за зустрічним позовом щодо визнання недійсним кредитного договору (п. 11 договору) з причин несправедливості третейського застереження та невідповідності за формою, зокрема з причин відсутності вмісту регламенту третейського суду також є безпідставними. Відповідно до ст. 17 ЦПК України сторони мають право передати спір на розгляд третейського суду. Згідно зі ст.12 ЗУ «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі або у вигляді окремої письмової угоди. Регламент третейського суду є невід'ємною частиною третейської угоди у разі суперечності самої третейської угоди та відсутності домовленості сторін про передачу спору до постійно діючого третейського суду. Таким чином Закон не передбачує включення до змісту третейського застереження регламенту третейського суду. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про третейські суди» третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди. Крім того, передбачене п. 11 кредитного договору третейське застереження не є перешкодою для отримання доступу до правосудця і передбачено як право сторін на вирішення спірних питань у третейському суді. На підставі викладеного, зустрічні позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «Альфа-Банк» про визнання договору поруки від 11.09.2008 року недійсним задоволенню не підлягають. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи, що первісний позов задоволений частково, то з відповідача на користь банку підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 3328 грн. 01 коп. (221\~866,53 х 3473,68/231578,15 = 3328,01) Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: partial