Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

16 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачів: селянського (фермерського) господарства "Нива" (далі - СФГ "Нива"), товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімічна компанія "Вітагро" (далі - [PERSON] "Агрохімічна компанія "Вітагро"), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання права власності на урожай сої та зняття арешту. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 19 вересня 2016 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області [PERSON] було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою було накладено арешт на його майно, а саме: урожай сої, що знаходиться на земельній ділянці на території Зубильненської сільської ради площею 50 га та на земельній ділянці на території Затурцівської сільської ради площею 50 га, що належать йому на праві постійного користування згідно із державними актами. Причини накладення арешту йому ніхто не пояснив. Як виявилося пізніше, арешт був накладений в межах виконавчого провадження № 51279828, відкритого на підставі судового наказу №924/225/16, виданого Господарським судом Хмельницької області, відповідно до якого з СФГ "Нива" в користь [PERSON] "Агрохімічна компанія "Вітагро" стягнуто 469 251,38 грн. боргу. Зазначає, що протягом усього періоду користування землею, наданою йому у постійне користування, він ніколи не здавав її в оренду та не передавав у користування іншим особам, а лише самостійно, починаючи з 1996 року, обробляв її. Щодо урожаю сої, на який накладено арешт, пояснює, що ним особисто спільно із його сім'єю навесні 2016 року було здійснено посів сої на земельних ділянках площею 98 га власною сільськогосподарською технікою. Насіння сої він отримав від [PERSON], гербіциди від [PERSON] Однак, урожай сої було протиправно зібрано сторонніми особами. Він не являється боржником по виконавчому документу, на підставі якого відкрито виконавче провадження та в межах якого накладено арешт на його особисте майно та не має боргових зобов'язань перед третіми особами, в тому числі перед СФГ "Нива" та [PERSON] "Агрохімічна компанія "Вітагро" і не має відповідати за чужими зобов'язаннями. Враховуючи наведене, просить визнати за ним право власності на урожай сої, що знаходиться на земельній ділянці на території Зубильненської сільської ради площею 50 га, що належить йому на праві постійного користування на підставі Державного акта серії ВЛ № 56 від 27 вересня 1995 року та на земельній ділянці на території Затурцівської сільської ради площею 50 га, що належить йому на праві постійного користування на підставі Державного акту серії ВЛ №69 від 26 березня 1996 року; зняти арешт з урожаю сої, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19 вересня 2016 року в межах виконавчого провадження № 51279828, зокрема, що знаходиться на земельній ділянці на території Зубильненської сільської ради площею 50 га та на земельній ділянці на території Затурцівської сільської ради площею 50 га. Стягнути солідарно з відповідачів судові витрати у справі. У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві та письмових додаткових обгрунтуваннях. Представник відповідача - СФГ "Нива" у судовому засіданні позовні вимоги визнав, пояснив, що в 2016 році СФГ "Нива" на спірних земельних ділянках не здійснювало посів сої, не заперечує щодо визнання права власності на урожай сої за позивачем. Представники відповідача - [PERSON] "Агрохімічна компанія "Вітагро" заперечували проти позову, мотивуючи тим, що спірні земельні ділянки були надані [PERSON] у постійне користування як голові СФГ "Нива" для ведення не особистого, а селянського (фермерського) господарства та використовувались СФГ "Нива". На момент опису та арешту майна державним виконавцем земельні ділянки не були переоформлені на іншу юридичну чи фізичну особу, будь-які договори про співпрацю чи договори оренди відсутні. Посів сої на вказаних спірних земельних ділянках здійснював [PERSON], будучи головою СФГ, отже, посіви сої належать саме СФГ, а тому дії державного виконавця були законними. Позов [PERSON] та заявлені ним вимоги вважають способом уникнення від виконання рішення суду, що набрало законної сили. Представник третьої особи подав письмові заперечення проти позову, мотивуючи тим, що СФГ "Нива" було створене у 1992 році відповідно до Закону України "Про селянське (фермерське) господарство", діючого на той час, норми якого передбачали видачу державного акту на землю на ім'я голови фермерського господарства. СФГ "Нива" використовувало спірні земельні ділянки до моменту виходу [PERSON] із членів СФГ, що відбулося 19 серпня 2016 року, адже саме цього дня [PERSON] була подана заява про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу СФГ "Нива" щодо зміни керівника. Тому, оскільки соя була посіяна навесні 2016 року, право власності на ці посіви належить СФГ "Нива", а не [PERSON] як фізичній особі. У судовому засіданні представник третьої особи підтримав заперечення проти позову, просив у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення позивача та його представника, представників відповідачів, третьої особи, показання свідків, дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області [PERSON] від 19 вересня 2016 року в межах виконавчого провадження № 51279828 з примусового виконання наказу Господарського суду Хмельницької області № 924/225/16 від 10 травня 2016 року про стягнення з СФГ "Нива" на користь [PERSON] "Агрохімічна компанія "Вітагро" 469 251,38 грн. боргу накладено арешт на урожай сої, що знаходиться на земельній ділянці на території Зубильненської сільської ради площею 50 га та на земельній ділянці на території Затурцівської сільської ради площею 50 га, що належить боржнику СФГ "Нива", та заборонено здійснювати відчуження вказаного урожаю сої (а.с.7). Згідно із Державним актом на право постійного користування землею серії ВЛ №56 від 27 вересня 1995 року [PERSON] на підставі рішення Локачинської районної ради народних депутатів від 26 травня 1995 року № 4/7 надано у постійне користування земельну ділянку площею 43 га, розташовану на території с. Зубильне Зубильненської сільської ради для ведення селянського (фермерського) господарства, а згідно із Державним актом на право постійного користування землею серії ВЛ №69 від 26 березня 1996 року [PERSON] на підставі рішення Локачинської районної ради народних депутатів від 12 травня 1992 року № 9/5 надано у постійне користування земельну ділянку площею 56,8 га, розташовану на території Затурцівської сільської ради для ведення селянського (фермерського) господарства (а.с.8,9). Рішенням сесії Локачинської районної ради від 08 серпня 1997 року № 11/7 із постійного користування [PERSON] вилучено 6,8 га боліт із земельної ділянки, розташованої на території Затурцівської сільської ради, що стверджується інформацією, наданою на запит позивача [PERSON] Держгеокадастру у Локачинському районі 26 вересня 2016 року (а.с.191). Як вбачається із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо СФГ "Нива" станом на 08 червня 2016 року, останнє було зареєстроване як юридична особа 28 грудня 1992 року, засновником та головою вказаного СФГ був [PERSON] (а.с.238-246). Відповідно до ст. 2 Закону України "Про селянське (фермерське) господарство" (чинного на час надання спірних земельних ділянок, створення та державної реєстрації СФГ "Нива") селянське (фермерське) господарство є формою підприємництва громадян України, які виявили бажання переважно особистою працею членів цього господарства виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою і реалізацією. Членами селянського (фермерського) господарства можуть бути подружжя, їх батьки, діти, які досягли 16-річного віку, та інші родичі, які об'єдналися для роботи в цьому господарстві. Селянське (фермерське) господарство може бути створено однією особою. Головою селянського (фермерського) господарства є його засновник або особа, яка є його правонаступником. На ім'я голови селянського (фермерського) господарства видається Державний акт на право довічного успадковуваного володіння землею або приватної власності. З ним укладається договір на користування землею на умовах оренди, складаються й інші документи відповідно до законодавства України. Голова селянського (фермерського) господарства може доручати виконувати свої обов'язки і використовувати права голови одному з членів господарства. Згідно із ч.4 ст. 5 цього Закону громадяни, які виявили бажання вести селянське (фермерське) господарство (включаючи й тих, хто переїздить з іншої місцевості), для одержання земельної ділянки у довічне успадковуване володіння, у власність або в оренду подають до районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Ради народних депутатів за місцеположенням земельної ділянки заяву, яку підписує голова селянського (фермерського) господарства, що створюється. Аналізуючи наведені норми Закону, а також зміст норм статей 9,11,14,16,17,18 Закону України "Про селянське (фермерське) господарство" (в редакції, що діяла на час надання земельної ділянки і створення фермерського господарства) та зміст норм статей 1,7,8,12 Закону України "Про фермерське господарство" № 973 -IV від 19 червня 2003 року (чинного на даний час), вбачається, що після одержання державного акта на право приватної власності чи користування землею, селянське (фермерське) господарство реєструється у раді, що передала у власність або надала у користування земельну ділянку, і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи, та з цього часу обов'язки власника чи землекористувача земельної ділянки здійснює селянське (фермерське) господарство, а не громадянин, якому вона надавалась. Аналогічний висновок зроблений колегією суддів судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в ухвалі від 30 січня 2008 року. Як вбачається із вищевказаних державних актів, проектів відведення земельних ділянок (а.с.249-309), спірні земельні ділянки виділені [PERSON] за його заявами, поданими до Локачинської районної ради народних депутатів, для ведення селянського (фермерського) господарства, яке було створене [PERSON] під назвою СФГ "Нива" та головою якого він був в період з 21 травня 1992 року по 30 березня 2016 року, що підтверджується копією трудової книжки [PERSON] (а.с. 98). Факт користування спірними земельними ділянками СФГ "Нива" до 2016 року підтверджується копією податкової декларації з фіксованого сільськогосподарського податку СФГ "Нива" за 2015 рік (а.с.217-224), копіями звітів СФГ "Нива" форми № 4-сг за 2014, 2015 роки про посівні площі сільськогосподарських культур (а.с.208-211), показаннями свідка [PERSON] та представником позивача не заперечується. Згідно із протоколом загальних зборів засновників СФГ "Нива" № 1 від 30 березня 2016 року [PERSON] було звільнено з посади голови СФГ "Нива" за власним бажанням, виключено зі складу засновників та призначено головою СФГ "Нива" [PERSON], вказані зміни вирішено внести до Статуту фермерського господарства шляхом викладення їх у формі окремого додатку та затвердити їх (а.с.96). Разом з тим, лише 19 серпня 2016 року головою СФГ "Нива" подано заяву до державного реєстратора сектору державної реєстрації Локачинської РДА про державну реєстрацію зміни керівника СФГ "Нива" із [PERSON] на [PERSON], зміни розміру статутного капіталу та зміни складу засновників та такі реєстраційні дії були проведені 19 серпня 2016 року, що стверджується інформацією сектору державної реєстрації Локачинської РДА від 14 грудня 2016 року № 47/01-10 та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо СФГ "Нива" (а.с.131-133). Відповідно до ч.5 ст. 89 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зміни до установчих документів юридичної особи, які стосуються відомостей, включених до єдиного державного реєстру, набирають чинності для третіх осіб з дня їх державної реєстрації. Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою було накладено арешт на все нерухоме і рухоме майно, належне боржнику СФГ "Нива", в межах виконавчого провадження № 51279828 була винесена головним державним виконавцем Локачинського районного відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області [PERSON] 08 червня 2016 року (а.с.235), тобто, в той час, коли відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань головою СФГ "Нива" та його засновником був [PERSON] (а.с.238-246). В ході судового розгляду встановлено, що сою на спірних земельних ділянках було посіяно в травні 2016 року, що підтверджується поясненнями позивача, показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та сторонами не заперечується. Позивач стверджує, що має право власності на вказаний урожай сої як фізична особа, оскільки здійснював її посів та обробіток земельних ділянок за власні кошти та власною сільськогосподарською технікою, а також враховуючи факт належності йому спірних земельних ділянок на праві постійного користування згідно із державними актами. Вказане твердження позивача спростовується наступним. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року N 5-рп/2005 визнано таким, що не відповідає\~Конституції України(є неконституційним) п.6 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України щодо зобов'язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення. Згаданим рішенням Конституційного Суду України встановлено, що стаття 92 Земельного кодексу України не обмежує і не скасовує діюче право постійного користування земельними ділянками, набуте у встановленому законодавством порядку станом на 01 січня 2002 року до його переоформлення; право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з підстав, передбачених законодавством; права та обов'язки постійних землекористувачів визначені чинним земельним законодавством і не підлягають договірному регулюванню (не можуть бути звужені); постійні землекористувачі, як і землевласники, сплачують земельний податок, розмір якого визначається відповідно до чинного законодавства. Враховуючи наведене, оскільки право постійного користування спірними земельними ділянками станом на 01 січня 2002 року було набуте СФГ "Нива" у встановленому законом порядку відповідно до діючих на час його створення норм Закону України "Про селянське (фермерське) господарство", воно не може бути обмежене чи скасоване. Стаття 141 Земельного кодексу України передбачає підстави припинення права користування земельною ділянкою, а саме: добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; вилучення земельної ділянкиу випадках, передбачених цим Кодексом; припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; використання земельної ділянкиспособами, які суперечать екологічним вимогам; використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; систематична несплата земельного податкуабо орендної плати; набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини. В ході судового розгляду доказів припинення права користування спірними земельними ділянками СФГ "Нива" з визначених законом підстав не надано. Згідно із ст. 179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки. До нерухомих речейналежать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення (ч.1 ст.181 ЦК України). Стаття 189 ЦК України передбачає, що продукцією, плодами та доходами є все те, що виробляється, добувається, одержується з речіабо приноситься річчю. Продукція, плоди та доходи належать власникові речі, якщо інше не встановлено договоромабо законом. Аналізуючи наведене, оскільки на момент здійснення посіву сої у травні 2016 року на спірних земельних ділянках обов'язок забезпечувати використання землі за цільовим призначенням і відповідно до умов її надання та право постійного користування даними земельними ділянками належало СФГ "Нива" як юридичній особі, суд дійшов висновку, що урожай сої на вказаних земельних ділянках належить саме СФГ "Нива", адже наявності будь-яких договірних відносин між СФГ "Нива" та [PERSON] як фізичною особою щодо користування спірними земельними ділянками в ході судового розгляду не встановлено. Крім того, в травні 2016 року державна реєстрація зміни засновника та керівника СФГ "Нива" не була проведена, тому вважається, що на момент посіву сої [PERSON] був головою та засновником СФГ. Допитані у судовому засіданні як свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] пояснили, що є родичами, членами сім'ї [PERSON], допомогали останньому у здійсненні посіву сої на спірних земельних ділянках та їх обробіток, однак, із показань даних свідків вбачається, що останні не розуміють, допомагали вони позивачу як фізичній особі чи як голові СФГ "Нива", враховуючи свою необізнаність з зазначених питань. Наведені позивачем обгрунтування та надані ним інші докази не спростовують факту належності права постійного користування спірними земельними ділянками СФГ "Нива", а тому не беруться до уваги судом. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] повністю за безпідставністю.

Outcome: dismissed