Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

02 липня 2020 року позивач акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі начальника філії - головного управління по м. Києву та Київської області АТ "Ощадбанк" Крючкова Сергія Сергійовича звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення суми кредитної заборгованості, посилаючись на наступні обставини. Між акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області та [PERSON] 31 травня 2016 року було укладено договір комплексного обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу, шляхом підписання заяви про приєднання № 2853096 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням платіжного засобу (платіжної картки). Згідно п. 3.1 шляхом підписання цієї заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку, клієнт беззастережно приєднується до ДКБО фізичних осіб. За умовами п. 3.4 заяви про приєднання, банк, на підставі наданих клієнтом, відповідно до вимог чинного законодавства України документів, відкриває клієнту картковий рахунок за тарифним пакетом «Зарплатний». Згідно п.п 3.4.1 клієнту відкривається поточний рахунок № [NUMBER] в гривнах на умовах тарифного пакету «Зарплатний», тарифів за користування платіжною карткою. Банк надає клієнту платіжну картку та конверт з персональним ідентифікаційним кодом. Відповідно до розділу 6 заяви про приєднання (умови кредитування), банк встановив клієнту кредит у сумі 1500,00 грн. Згідно пункту 6.5.1 заяви, процентна ставка за кредитом, є фіксованою і складає 30 процентів річних за користування кредитними коштами. Згідно пункту 1.6 розділу XXII ДКБО (загальні умови надання кредиту) банк зобов`язується надати клієнту кредит на умовах, передбачених кредитним договором. Банк, виходячи з фінансового стану клієнта та його кредитоспроможності, має право ініціювати зміну розміру кредиту в межах максимально можливих для встановлення клієнту параметрів кредитування, вказаних в заяві на встановлення відновлюваної кредитної лінії (кредиту). Згідно п.п. 1.12.1 розділу XXII ДКБО, клієнт зобов`язується використати кредит за цільовим призначенням і своєчасно та в повному обсязі повернути суму кредиту, сплатити всі нараховані проценти та інші платежі, передбачені кредитним договором. Згідно пункту 1.14 за користування кредитом, клієнт зобов`язаний сплачувати банку проценти в порядку та розмірах, визначених в «Умовах користування кредитної лінією», що застосовуються до відповідної категорії клієнтів, в тому числі, з урахуванням змін умов кредитування, згідно пункту 10.1.3 розділу XX договору, що мають наслідки зміни категорії, до якої відноситься клієнт. Згідно пункту 1.15 проценти нараховуються методом факт/факт на фактично отриману клієнтом суму кредиту та за строк фактичного користування ним, починаючи з першого дня отримання кредиту включно та до дня фактичного повернення кредиту (його частини), за виключенням випадків, передбачених кредитним договором або додатками до нього. Згідно п.п. 1.23 будь-яке невиконання клієнтом умов договору породжує у банка право достроково відкликати кредит, а у клієнта створює обов`язок достроково погасити заборгованість за кредитом в повному обсязі та сплатити всі інші платежі, передбачені договором та його невід`ємними частинами. Таким чином, позивач виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредит у встановленому договором розмірі. Проте, відповідач порушив умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки та порядку, у зв`язку з чим, у відповідача виникла прострочена заборгованість по сплаті кредиту та процентів. Також, на адресу відповідача банком було направлено рекомендованою поштою лист-вимогу від 27.10.2017 року за вих.. № 100.19-07/32686/161, яким повідомив, щоб не пізніше 30 календарних днів з моменту отримання цього листа, здійснити повне погашення заборгованості за кредитним договором. Після направлення на адресу відповідача листа-вимоги та спливу місячного терміну, вимогу банку залишено без задоволення. Сума заборгованості відповідача за договором, станом на 30 березня 2018 року становить 1633 грн. 94 коп., що складається з: - Загальної суми основної заборгованості - 1257,69 грн.; - Відсотків за користування кредитом - 162,63 грн.; - Заборгованості за РКО - 09,00 грн.; - Пені - 142,98 грн.; - Втрат від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу - 42,76 грн.; - Втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 03,83 грн. - Розміру 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу - 13,61 грн.; - Розміру 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 01,44 грн. Так, відповідно до п. 1.28 розділу XXII основного договору ДКБО, «Загальні умови надання кредиту», у разі виникнення простроченої заборгованості за картковим рахунком та кредитом, її непогашення у строки, визначені правилами, клієнт гарантує повернення сум такої заборгованості банку всіма належними йому коштами, майном, майновими правами, тощо. В порушення приписів норм матеріального права відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання по договору. Згідно п. 1.24 договору банк має право вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та інших платежів за цим договором та застосувати процедуру звернення стягнення на майно клієнта згідно вимог чинного законодавства України. Просили суд стягнути з відповідача [PERSON] суму заборгованості в розмірі 1633,94 грн. та судового збору в розмірі 2102,00 грн. (а.с. 1-3). Ухвалою судді від 17 липня 2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Розгляд справи у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 38-39). В судове засідання представник позивача Нарапович Станіслав Вікторович, який діє на підставі довіреності від 07.07.2020 року (а.с. 46) не з`явився, надіслав до суду заяву, отримана судом 19.08.2020 року за вх. № 31759 про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 45). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Крім того, відповідач [PERSON] повідомлявся про виклик до суду на інформаційному веб-сайті судової влади України, про що в матеріалах справи свідчить наявне оголошення (а.с. 42). Відповідно до ч. 3, 4 ст. 130 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-якому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчиненням іншої процесуальної дії. У разі відсутності адресата (будь - кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Частиною 1 статті 131 ЦПК України передбачено, що у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Отже, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] про слухання справи, яке було призначено на 23 вересня 2020 року був повідомлений завчасно, у відповідності до вимог статті 128 ЦПК України. З боку відповідача [PERSON] жодних заяв та клопотань на адресу суду не надходило. Також, не надходив і відзив і на позовну заяву акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі начальника філії - головного управління по м. Києву та Київської області АТ "Ощадбанк" Крючкова Сергія Сергійовича. Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки, належним чином повідомлений відповідач [PERSON] не з`явився в судове засідання, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, не повідомивши суду про поважність причини неявки та не надав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а саме заочного, суд вважає за необхідним по даній справі провести заочний розгляд. Ухвалою суду від 23 вересня 2020 року постановлено провести заочний розгляд справи у вищезазначеній цивільній справі. Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явились в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача АТ «Державний ощадний банк» в особі начальника філії - головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» Крючкова Сергія Сергійовича підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Між акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області та [PERSON] 31 травня 2016 року було укладено договір комплексного обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу, шляхом підписання заяви про приєднання № 2853096 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням платіжного засобу (платіжної картки). Згідно п. 3.1 шляхом підписання цієї заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку, клієнт беззастережно приєднується до ДКБО фізичних осіб. За умовами п. 3.4 заяви про приєднання, банк, на підставі наданих клієнтом, відповідно до вимог чинного законодавства України документів, відкриває клієнту картковий рахунок за тарифним пакетом «Зарплатний». Згідно п.п 3.4.1 клієнту відкривається поточний рахунок № [NUMBER] в гривнах на умовах тарифного пакету «Зарплатний», тарифів за користування платіжною карткою. Банк надає клієнту платіжну картку та конверт з персональним ідентифікаційним кодом. Відповідно до розділу 6 заяви про приєднання (умови кредитування), банк встановив клієнту кредит у сумі 1500,00 грн. Згідно пункту 6.5.1 заяви, процентна ставка за кредитом, є фіксованою і складає 30 процентів річних за користування кредитними коштами. Згідно пункту 1.6 розділу XXII ДКБО (загальні умови надання кредиту) банк зобов`язується надати клієнту кредит на умовах, передбачених кредитним договором. Банк, виходячи з фінансового стану клієнта та його кредитоспроможності, має право ініціювати зміну розміру кредиту в межах максимально можливих для встановлення клієнту параметрів кредитування, вказаних в заяві на встановлення відновлюваної кредитної лінії (кредиту). Згідно п.п. 1.12.1 розділу XXII ДКБО, клієнт зобов`язується використати кредит за цільовим призначенням і своєчасно та в повному обсязі повернути суму кредиту, сплатити всі нараховані проценти та інші платежі, передбачені кредитним договором. Згідно пункту 1.14 за користування кредитом, клієнт зобов`язаний сплачувати банку проценти в порядку та розмірах, визначених в «Умовах користування кредитної лінією», що застосовуються до відповідної категорії клієнтів, в тому числі, з урахуванням змін умов кредитування, згідно пункту 10.1.3 розділу XX договору, що мають наслідки зміни категорії, до якої відноситься клієнт. Згідно пункту 1.15 проценти нараховуються методом факт/факт на фактично отриману клієнтом суму кредиту та за строк фактичного користування ним, починаючи з першого дня отримання кредиту включно та до дня фактичного повернення кредиту (його частини), за виключенням випадків, передбачених кредитним договором або додатками до нього. Згідно п.п. 1.23 будь-яке невиконання клієнтом умов договору породжує у банка право достроково відкликати кредит, а у клієнта створює обов`язок достроково погасити заборгованість за кредитом в повному обсязі та сплатити всі інші платежі, передбачені договором та його невід`ємними частинами. Таким чином, позивач виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредит у встановленому договором розмірі. Проте, відповідач порушив умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки та порядку, у зв`язку з чим, у відповідача виникла прострочена заборгованість по сплаті кредиту та процентів. Також, на адресу відповідача банком було направлено рекомендованою поштою лист-вимогу від 27.10.2017 року за вих.. № 100.19-07/32686/16, яким повідомив, щоб не пізніше 30 календарних днів з моменту отримання цього листа, здійснити повне погашення заборгованості за кредитним договором. Після направлення на адресу відповідача листа-вимоги та спливу місячного терміну, вимогу банку залишено без задоволення. Встановлено, що відповідач порушив умови договору та станом на 30.03.2018 року має заборгованість в сумі 1633,94 гривень, з якої: 1257,69 грн. - загальна сума основної заборгованості; 162,63 грн. - відсотки за користування кредитом; 09,00 грн. - заборгованість за РКО; 142,98 грн. - пеня; 42,76 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу; 03,83 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 13,61 грн. - розмір 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу; 01,44 грн. - розмір 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості (а.с. 17-18). Так, відповідно до п. 1.28 розділу XXII основного договору ДКБО, «Загальні умови надання кредиту», у разі виникнення простроченої заборгованості за картковим рахунком та кредитом, її непогашення у строки, визначені правилами, клієнт гарантує повернення сум такої заборгованості банку всіма належними йому коштами, майном, майновими правами, тощо. В порушення приписів норм матеріального права відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання по договору. Згідно п. 1.24 договору банк має право вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та інших платежів за цим договором та застосувати процедуру звернення стягнення на майно клієнта згідно вимог чинного законодавства України. Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в строк, встановлений договором, відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В силу ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому, згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. На підставі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір в силу приписів ст. 638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, підписання договору у вигляді заяви про приєднання № 2853096 від 31 травня 2016 року свідчить про те, що [PERSON] всі умови даного договору цілком зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенню до нього. Вказаний договір був прочитаний та підписаний сторонами. Таким чином, своїми підписами сторонни письмово підтвердили та закріпили те, що вони діяли свідомо, були вільні в укладенні договору, вільні у виборі контрагента та умов договору. Стаття 1048 частина 1 ЦК України передбачає право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір та порядок одержання яких встановлюється договором. Позичальник зобов`язаний, відповідно до ст. 1049 ЦК України, повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За кредитним договором, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних відповідно до статті 1048 цього Кодексу. 01 листопада 2017 року відповідачу [PERSON] було направлено лист - вимогу від 27.10.2017 року за вих. № 100.19-07/32686/161 з вимогою про погашення заборгованості за договором, однак заборгованість в розмірі 1633,94 грн. не була сплачена. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов`язання в натурі. Примусове виконання зобов`язання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов`язання та полягає в зобов`язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин вчиняється у формі, встановлений законом, має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. В порушення вищезазначених вимог закону та умов договору, відповідач зобов`язання за договором не виконує, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Згідно ч.ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З боку відповідача не надано до суду жодних пояснень, заперечень та відзиву щодо позовних вимог позивача акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі начальника філії - головного управління по м. Києву та Київської області АТ "Ощадбанк" Крючкова Сергія Сергійовича, а також у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України жодного належного та допустимого доказу в спростування доводів позивача щодо нарахованих сум. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на законі, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором у сумі 1633,94 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на - відповідача. Отже, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2102,00 гривень, понесення яких документально підтверджено (а.с. 4). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved