Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

Заявник звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити факт припинення трудових відносин з Управлінням Державної казначейської служби України в м. Єнакієвому Донецької області на підставі ст. 38 КЗпП України з 23.05.2017. Свої вимоги мотивує тим, що з 11.03.2013 [PERSON] , згідно наказу № 6-0 від 11.03.2020, призначено на посаду головного казначея відділу звідності та бухгалтерського обліку операцій з виконання бюджетів Управління Державної казначейської служби України в м. Єнакієвому Донецької області (код ЄДРПОУ 37957734) за строковим трудовим договором на час соціальної відпустки у зв`язку з вагітності та пологами основного працівника. 05.04.2013 [PERSON] , згідно наказу № 7-0 від 05.04.2020, переведено на посаду головного казначея відділу видатків та обслуговування розпорядників та інших клієнтів Управління Державної казначейської служби України у м. Єнакієвому Донецької області (код ЄДРПОУ 37957734) за строковим трудовим договором на час соціальної відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку основного працівника. 08.05.2013 [PERSON] , згідно наказу № 9-0 від 08.03.2020, переведено на посаду головного казначея відділу звітності та бухгалтерського обліку операцій з виконання бюджетів Управління Державної казначейської служби України у м. Єнакієвому Донецької області за строковим трудовим договором на час соціальної відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку основного працівника. 07.02.2014 наказом № 9-0 від 07.02.2014 продовжено термін дії вищезазначеного строкового трудового договору. [INFO] у [PERSON] народилася дитина - [PERSON] . З цього часу [PERSON] перебувала у соціальній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Запис про перебування у соціальній відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у труду книжку, згідно чинного законодавства не вноситься. Працюючи в Управлінні Державної казначейської служби України у м. Єнакієвому Донецької області [PERSON] постійно проживала за місцем своєї реєстрації, а саме: [ADDRESS] . У зв`язку із проведенням антитерористичної операції на території м. Вуглерігськ та м. Єнакієве Донецької області вона була вимушена переїхати до Київської області у с. Музичі, де була взята на облік як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується довідкою Управління праці та соціального захисту населення Києво-Святошинського району № 3244000111 від 20.10.2014. Фактичне місце проживання [PERSON] - [ADDRESS] . При виїзді з м. Вуглегірська [PERSON] забрала свою трудову книжку, але не змогла звільнитись в установленому законом порядку та внести відповідні відомості до трудової книжки, оскільки Управління Державної казначейської служби України у м. Єнакієвому Донецької області вже було непідконтрольним державі Україна. До 22.05.2017 (включно) [PERSON] перебувала у соціальній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку - сином, [PERSON] . З 03.03.2020 [PERSON] працевлаштувалась, згідно наказу № 2 від 03.03.2020 на посаду продавець-касира до Фізичної особи-підприємця [PERSON] , де вона працює до теперішнього часу. Для заявниці постала потреба встановлення факту припинення трудових відносин з Управлінням Державної казначейської служби України у м. Єнакієвому Донецької області. Тому вона не одноразово зверталась з листами до Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області. Однак у зв`язку з тим, що поновити функціонування територіальних управлінь, які переміщені з тимчасово непідконтрольної території, на теперішній час немає можливості, рекомендовано звернутись до суду з позовом про встановлення факту припинення трудових відносин. Тому була [PERSON] вимушена звернутися до суду і просить встановити факт припинення трудових відносин. У судове засідання заявник не з`явилася, представник заявника подала заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Головного управління Державної казначейської служби України в Донецькій області у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 11.03.2013 [PERSON] , згідно наказу № 6-0 від 11.03.2020 призначено на посаду головного казначея відділу звідності та бухгалтерського обліку операцій з виконання бюджетів Управління Державної казначейської служби України в м. Єнакієвому Донецької області (код ЄДРПОУ 37957734) за строковим трудовим договором на час соціальної відпустки у зв`язку з вагітності та пологами основного працівника. 05.04.2013 [PERSON] , згідно наказу № 7-0 від 05.04.2020, переведено на посаду головного казначея відділу видатків та обслуговування розпорядників та інших клієнтів Управління Державної казначейської служби України у м. Єнакієвому Донецької області (код ЄДРПОУ 37957734) за строковим трудовим договором на час соціальної відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку основного працівника. 08.05.2013 [PERSON] , згідно наказу № 9-0 від 08.05.2020, переведено на посаду головного казначея відділу звітності та бухгалтерського обліку операцій з виконання бюджетів Управління Державної казначейської служби України у м. Єнакієвому Донецької області за строковим трудовим договором на час соціальної відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку основного працівника. 07.02.2014 наказом № 9-0 від 07.02.2014 продовжено термін дії вищезазначеного строкового трудового договору. [INFO] у [PERSON] народилася дитина - [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). З цього часу [PERSON] перебувала у соціальній відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Запис про перебування у соціальній відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у труду книжку, згідно чинного законодавства, не вноситься. Працюючи в Управління Державної казначейської служби України у м. Єнакієвому Донецької області [PERSON] постійно проживала за місцем своєї реєстрації, а саме: [ADDRESS] . У зв`язку із проведенням антитерористичної операції на території м. Вуглерігськ та Єнакієве Донецької області вона була вимушена переїхати до Київської області у с. Музичі, де була взята на облік як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується довідкою Управління праці та соціального захисту населення Києво-Святошинського району № 3244000111 від 20.10.2014. Фактичне місце проживання [PERSON] - [ADDRESS] . Як зазначає заявник, при виїзді з м. Вуглегірська вона забрала свою трудову книжку, але не змогла звільнитись в установленому законом порядку та внести відповідні відомості до трудової книжки, оскільки Управління Державної казначейської служби України у м. Єнакієвому Донецької області вже було непідконтрольним державі Україна. До 22.05.2017 (включно) [PERSON] перебувала у соціальній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку - сином [PERSON] . З 03.03.2020 [PERSON] працевлаштувалась, згідно наказу № 2 від 03.03.2020 на посаду продавця-касира до Фізичної особи-підприємця [PERSON] де вона працює до теперішнього часу. Наразі для заявниці постала потреба встановлення факту припинення трудових відносин з Управлінням Державної казначейської служби України у м. Єнакієвому Донецької області. [PERSON] звернулась до Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області із листом про надання інформації стосовно її звільнення із займаної посади з Управління Державної казначейської служби України у м. Єнакієвому Донецької області. На вказаний лист Головним управлінням Державної казначейської служби України у Донецькій області надано відповідь за № 03-42/1555 від 01.06.2017, в якому зазначено наступне: на виконання наказу Державної казначейської служби України від 11.12.2014 № 352 «Про функціонування територіальних органів Державної казначейської служби Донецької та Луганської областей» станом на 01.06.2017 основне місце функціонування управління Державної казначейської служби України у м. Єнакієвому Донецької області має наступну адресу: [ADDRESS] . Але з грудня 2014 року до цього часу зазначене управління фактично не виконує свої функції. Так, ст. 1 Закону України "Про боротьбу із тероризмом" передбачено, що район проведення антитерористичної операції - визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. Такий наказ стосовно визначення районів проведення АТО був виданий - останній і чинний на поточний день є наказ керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 № 33/6/а "Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення", відповідно до якого районами проведення АТО визначені Донецька та Луганська області (без виключень). Це означає, що всі населенні пункти Донецької та Луганської областей є районами проведення АТО. Згідно ст. 1 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" вказано, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 № 405/2014. У свою чергу рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України знаходиться під грифом "таємно". Водночас, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 N1085-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження" визначено лише перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. Так, відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17 березня 2015 року N 254-VIII "Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями", територія м. Єнакієве Донецької області, є тимчасово окупованою територією. Згідно з ч. 1 ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Аналогічні положення містяться в Європейській соціальній хартії (переглянута) від 03.05.1996 (ратифікована Україною 14.09.2006). Так, ст. 1 Хартії визначає що з метою забезпечення ефективного здійснення права на працю сторони зобов`язуються: визнати однією зі своїх найголовніших цілей і одним зі своїх найголовніших обов`язків досягнення та підтримання якомога високого і стабільного рівня зайнятості, маючи на меті досягнення повної зайнятості; ефективно захищати право працівника заробляти собі на життя професією, яку він вільно обирає; створювати безкоштовні служби працевлаштування для всіх працівників або забезпечувати їхнє функціонування; забезпечувати належну професійну орієнтацію, підготовку та перекваліфікацію або сприяти їм. Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Згідно з ч. 2 ст. 8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод громадян на підставі Конституції України гарантується. Відповідно до ст. 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема вільний вибір виду діяльності, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Відповідно до ч. 1 ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною інвалідом; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або інвалідом 1 групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Згідно з ст. 39 КЗпП України строковий трудовий договір (пункти 2 і 3 статті 23) підлягає розірванню достроково на вимогу працівника в разі його хвороби або інвалідності, які перешкоджають виконанню роботи за договором, порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного або трудового договору та у випадках, передбачених частиною першою статті 38 цього Кодексу. Крім цього, відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" N 1706-VII від 20.10.2014, який встановив гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб, зареєстрована (взята на облік) внутрішньо переміщена особа, яка не звільнилася з роботи (не припинила інший вид зайнятості), у разі неможливості продовження роботи (іншого виду зайнятості) за попереднім місцем проживання, для набуття статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю та соціальних послуг за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття може припинити трудові відносини, надавши нотаріально посвідчену письмову заяву про припинення працівником трудових відносин з підтвердженням того, що ця заява таким громадянином надіслана роботодавцю рекомендованим листом (з описом вкладеної до нього такої заяви). Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах провстановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. З наданих суду доказів вбачається, що дійсно установа, де працевлаштована [PERSON] , знаходиться на непідконтрольній Україні території, діяльність її призупинена, при цьому у заявника відсутня можливість припинити трудові відносини в інший спосіб, окрім як звернення до суду. На підставі викладеного та відповідно до ст. 315-319 ЦПК України, суд вважає за необхідне встановити факт припинення трудових відносин, що необхідно заявнику для реалізації свого права на працю.

Outcome: approved