Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

Позивач, ТОВ "Рада" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, в якому просило стягнути з відповідача, який є власником квартири [ADDRESS], [ADDRESS] заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 3 243,07 грн., посилаючись на те, що внаслідок несумлінного ставлення відповідача до своїх обов'язків по сплаті сум за спожиті житлово-комунальні послуги, позивач зазнає збитків стосовно утримання будинку. Також позивач просив стягнути з відповідача понесені ним витрати на оплату судового збору в загальному розмірі 243, 60 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, причини його неявки суду не відомі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений поштою у відповідності до вимог ЦПК України, конверт з судовою повісткою повернувся до суду за закінченням терміну зберігання. Повно і всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи позивач є балансоутримувачем будинку [ADDRESS] та здійснює господарську діяльність із утримання, обслуговування, експлуатації житлового та нежитлового фонду комунальної власності району, а також здійснює контроль за додержанням встановленого порядку використання жилих і інших приміщень житлового фонду та виконання громадянами Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями. 15.01.2003 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, за умовами якого позивач надає комунальні послуги та послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території за адресою [ADDRESS], а відповідач своєчасно оплачує надані послуги за встановленим тарифом у строки та на умовах, передбачених договором (а.с.6-8). Статтею 151 Житлового кодексу України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Згідно з п. 7 "Правил користування приміщеннями житлових будинків", затверджених Постановою КМУ № 45 від 24 січня 2006 року "Про внесення змін до постанови Кабміну від 08 жовтня 1992 року № 572", власник та наймач квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Представник позивача стверджує, що відповідач не в повній мірі та несвоєчасно здійснює оплату за житлово-комунальні послуги та станом на 04 вересня 2014 року має заборгованість, яка, відповідно до розрахунку заборгованості наданих послуг складає 3 243 грн. 07 коп., з яких: 2 829 грн. 65 коп. - сума основного боргу; 351 грн. 10 коп. - інфляційна складова; 62 грн. 32 коп. - 3% річних. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з п.27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції " виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Відповідно до п. 27 Постанови ПВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Враховуючи зазначене, представник позивача, будучи наділений правом подання доказів, в порядку ч. 1 ст. 60 ЦПК України не навів жодного аргументу на підтвердження того, що [PERSON] є власником спірного житла, не подав жодного належного та допустимого доказу чи документу, який би вказував що на даний час відповідач володіє, користується чи розпоряджається спірним майном, не вказав, що отримання потрібних доказів було неможливим, або у нього виникли складнощі в поданні цих доказів, не переконав суд у своїй правоті та не довів обставини, на які він посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень. З врахуванням встановлених обставин справи, суд,

Outcome: dismissed