Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про звільнення майна з-під арешту, мотивуючи тим, що 17.07.2007 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк", правонаступником якого є Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» було укладено кредитний договір № VIW3GК02021485 відповідно до умов якого позичальнику був наданий кредит у розмірі 45 530.00 доларів США в обмін на зобов'язання щодо повернення суми кредиту та сплати передбачених Кредитним договором платежів. В забезпечення виконання Відповідачем зобов'язань за Кредитним договором, 17.07.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено договір іпотеки № VIW3GК02021485 (далі Договір іпотеки). Згідно із п. 33.3. Договору іпотеки, в забезпечення виконання відповідачем зобов'язань за Кредитним договором було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартира, загальною площею 30,1 кв.м., житловою площею 17,2 кв.м.. що розташована за адресою: [ADDRESS]. Предмет іпотеки належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Терещенко В.В. приватним нотаріусом Вінницького міською нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі під № 3915. 17.07.2007 року приватним нотаріусом Терещенко В.В. Вінницького міського нотаріального округу на підставі ст. 73 Закону України "Про нотаріат" та у зв'язку з посвідченням Договору іпотеки була накладена заборона відчуження предмету іпотеки, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Так, відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності, Державного реєстру іпотек. Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, на нерухоме майно, яке належить [PERSON], накладені наступні арешти: запис про обтяження № 12906861 від 11.01.2016 р. про арешт нерухомого майна боржника [PERSON], накладений державним виконавцем Замостянським відділом державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Дембіцької Н.В. на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 49666526 від 11.01.2016 року. З вищевикладених обставин вбачається, що право застави у позивача щодо предмета іпотеки виникло 17.07.2007 року, а 11.01.2016 року державним виконавцем був накладений арешт на вказане майно, тобто пізніше ніж було укладено Договір іпотеки. Крім того, станом на 27.10.2016 року заборгованість Відповідача перед банком становить 58328.48 доларів США, що перевищує вартість предмета іпотеки. Отже, у державною виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницькою міською управління юстиції, Дембіцької Н.В., були відсутні правові підстави для накладення арешту на майно, яке є предметом іпотеки згідно із Договором іпотеки, тому позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, не бажав уточнювати позовні вимоги, заяв про зміну відповідача и залучення співвідповідача не заявляв. Представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, під час вирішення справи поклався на розсуду суду, ввказав, що ареш накладено для стягнення коштів на користь ПАТ КБ " ПриватБанк". Відповідач [PERSON], до судового засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечив проти такого порядку розгляду справи. Суд дослідив докази: Копія кредитного договору від 17.07.2007 року № VIW3GК02021485 (на а.с. 7-10 ), відповідно до якого між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк", було укладено кредитний договір № VIW3GК02021485 відповідно до умов якого позичальнику був наданий кредит у розмірі 45 530.00 доларів США в обмін на зобов'язання щодо повернення суми кредиту та сплати передбачених Кредитним договором платежів; - Копія договору іпотеки від 17.07.2007 року № VIW3GК02021485 (на а.с. 11-12 ) згідно із п. 33.3. якого, в забезпечення виконання відповідачем зобов'язань за Кредитним договором було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартира, загальною площею 30,1 кв.м., житловою площею 17,2 кв.м.. що розташована за адресою: [ADDRESS]. Предмет іпотеки належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Терещенко В.В. приватним нотаріусом Вінницького міською нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі під № 3915. - Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності, Державного реєстру іпотек. Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 25.10.2016 року (на а.с. 13-14) щодо майна [PERSON] накладені наступні арешти: запис про обтяження № 12906861 від 11.01.2016 р. про арешт нерухомого майна боржника [PERSON], накладений державним виконавцем Замостянським відділом державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Дембіцької Н.В. на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 49666526 від 11.01.2016 року. -Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 20.10.2016 року (на а.с. 15) щодо майна, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]; - Копія довідки № 241170 про включення до ЄДРІІОУ та копія Банківської ліцензії № 22 від 05.10.2011 pоку, копія свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи та Статут ПАТ КБ "ПРИВАТВАНК" (на а.с. 16-17, 19 ); - копія постанови головного державного виконаця Замостянського відділу державної виконавчої служби вінницького міського управління юстиції Дембіцької Н.В., від 11.01.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] Вказані докази суд вважає належними, допустимими та приймає їх. Із досліджених судом доказів встановлено наступні факти на належні їм правовідносини: 17.07.2007 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк", правонаступником якого є Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» було укладено кредитний договір № VIW3GК02021485 відповідно до умов якого позичальнику був наданий кредит у розмірі 45 530.00 доларів США в обмін на зобов'язання щодо повернення суми кредиту та сплати передбачених Кредитним договором платежів. В забезпечення виконання Відповідачем зобов'язань за Кредитним договором, 17.07.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено договір іпотеки № VIW3GК02021485 (далі Договір іпотеки). Згідно із п. 33.3. Договору іпотеки, в забезпечення виконання відповідачем зобов'язань за Кредитним договором було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартира, загальною площею 30,1 кв.м., житловою площею 17,2 кв.м.. що розташована за адресою: [ADDRESS]. Предмет іпотеки належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Терещенко В.В. приватним нотаріусом Вінницького міською нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі під № 3915. 17.07.2007 року приватним нотаріусом Терещенко В.В. Вінницького міського нотаріального округу на підставі ст. 73 Закону України "Про нотаріат" та у зв'язку з посвідченням Договору іпотеки була накладена заборона відчуження предмету іпотеки, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Так, відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності, Державного реєстру іпотек. Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, на нерухоме майно, яке належить [PERSON], накладені наступні арешти: запис про обтяження № 12906861 від 11.01.2016 р. про арешт нерухомого майна боржника [PERSON], накладений державним виконавцем Замостянським відділом державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Дембіцької Н.В. на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 49666526 від 11.01.2016 року. Із досліджених судом доказів, зокрема із договору іпотеки, встановлено той факт, що право застави у позивача щодо предмета іпотеки виникло 17.07.2007 року, а 11.01.2016 року державним виконавцем був накладений арешт на вказане майно, тобто пізніше ніж було укладено Договір іпотеки. Крім того, станом на 27.10.2016 року заборгованість відповідача перед банком становить 58328.48 доларів США, що перевищує вартість предмета іпотеки. Отже, у державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницькою міською управління юстиції, Дембіцької Н.В., були відсутні правові підстави для накладення арешту на майно, яке є предметом іпотеки згідно із Договором іпотеки. Відповідно до ч.1 ст. 575 ЦК України - іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця згідно з яким іпотеко держатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ч.6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотеко держатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Згідно ч.3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя. Відповідно до ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», п.5.3.4 Інструкції «Про проведення виконавчих дій» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно боржника може бути звернено в разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів, якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю, наявна письмова згода заставодержателя. Згідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що накладення арешту на майно, що є предметом застави в забезпечення грошових вимог іншого кредитора, порушує майнові інтереси позивача, тобто позбавляє його можливості задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки у випадках передбачених кредитним договором та договором іпотеки, в зв'язку з чим, наявні підстави для звільнення вказаного вище майна з-під арешту. Що стосується вимоги про заборону органам Державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії. пов'язані з обмеженням ПАТ КБ "Приватбанк" права іпотекодержателя щодо квартири, загальною площею 30,1 кв.м., житловою площею 17,2 кв.м., шо розташована за адресою: [ADDRESS], слід зазначити наступне. Відповідно до ст. ст. 10 та 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на якій вона посилається як на підставу своїх вимог, а суд в свою чергу розглядає справу на підставі доказів сторін. Вимоги позивач висуває до відповідача. Представнику позиваа роз"яснено наслідки залучення о справі не належного відповідача та можливість уточнити пощовні вимоги, про те він з цих прав не скористався. Замостянський відділ державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області не залучений до участі по справі в якості відповідача, а позивач відносно норм ЦПК України позбавлений права висувати вимоги до 3-ї особи. Отже [PERSON] не може бути належним відповідачем з пощовними вимогами про заборону органаам Державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії , пов"язані з обмеженням ПАТ КБ "ПриватБанк" права іпотекодержателя, що до квартири , розташованої за задресою [ADDRESS]. За таких даних відсутні підстави для задоволення позовних вимог Банка у вказаній частині. На стягненні судових витрат з відповідачів представник позивача не наполягав. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 572 ЦК України, Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved