Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання їхньої доньки [PERSON] [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грв. щомісячно, до досягнення нею повноліття. До початку розгляду справи по суті позивачка змінила позовні вимоги просила збільшити розмір аліментів стягуваних з відповідача на її користь на підставі рішення Тячівського районного суду від 22.05.2012 р. на утримання доньки [PERSON]. Посилається на те, що вона разом з дитиною проживає у будинку батьків. Оскільки її сімя слабо забезпечена донька, то вона не в змозі самостійно забезпечити дитину всім необхідним. Відповідно до вимог СК України відповідач зобовязаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аліментів, які він сплачує у розмірі 500 грв. на місяць не достатньо. Інших осіб на утриманні не має. Стягнення по виконавчих провадженнях з нього не здійснюються. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково. Пояснив, що фін проживає у фактичному шлюбі із [PERSON], у якої від попередніх шлюбів є двоє неповнолітніх дітей. Він не має постійної роботи, виїжджає на заробітки за кордон де не завжди вдається добре заробити. Згідний сплачувати 1000 грв. на місяць. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 18.12.2012 р. шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Тячівського районного суду від 22.05.2012 р. з відповідача було стягнуто на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON] [INFO] у розмірі 500 грв. щомісячно. Довідками Дубівської селищної ради № 147 від 10.01.2018 р. та № 378 від 15.01.2018 р. стверджено, що на утриманні позивачки знаходиться малолітня донька [PERSON], [INFO] Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов, [PERSON] проживає разом з малолітньою донькою у будинку матері. Сімя слабо забезпечена. Довідкою Дубівської селищної ради №1284 від 12.02.2018 р. та актом обстеження матеріально побутових умов стверджено, що відповідач [PERSON] проживає у фактичному шлюбі з [PERSON] у якої на утриманні знаходиться двоє неповнолітніх дітей, на утримання яких вона отримує аліменти. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За правилами ст. 192 СК України розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального стану та в інших випадках, передбачених сімейним кодексом. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" звернуто увагу суддів на те, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин 5 - 7 ст. 181 СК. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено у Законі "Про виконавче провадження", а також у статтях 194 - 197, 274 СК. Суд вважає, що з часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів сталася значна зміна цін на основні життєво-необхідні товари та продукти, що є загальновідомою обставиною і не потребує доказування, тому є підстави для часткового задоволення позову. Визначаючи розмір аліментів суд враховує матеріальний стан позивачки, яка сама виховує малолітню доньку, наявність у відповідача на утриманні двох неповнолітніх дітей, мати яких отримує аліменти від їхніх батьків і приходить до висновку, що [PERSON], як молодий, працездатний чоловік, у змозі працювати та заробити таку суму, щоб сплачувати на утримання своєї дитини 1200 грв. на місяць. Також суд враховує, що прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років з січня по червень становить 1860 грв., з липня по листопад 1944 грв., а з 01 по 31 грудня - 2027 грв. Отже сума, яку суд стягує з відповідача на утримання дітей, і сьогодні не є набагато більшою за половину прожиткового мінімуму, а в грудні 2018 року ця різниця буде ще меншою, при тому, що ціни на основні товари необхідні для нормального існування постійно зростають. Частиною 1 ст. 76 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України \~визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Доказів того, що відповідач має можливість сплачувати по 2500 грв. щомісяця позивачка суду не надала. У відповідності ст. 141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача. За таких обставин,

Outcome: partial