Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

11.12.2014 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, яким просить стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором №009-03540-151111 від 15.11.2011 р., відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної Кредитної лінії на загальну суму 30000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитною лінією. З цією метою Банк відкрив відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні, випустив та надав платіжну картку, а також ПІН-код до картки, здійснював обслуговування відповідача на умовах, викладених в Тарифному пакеті Visa Класичний, що містяться в Додатку № 1 до Договору. Щомісяця в строки, визначені Тарифами та договором, відповідач зобов'язався здійснювати погашення частини суми заборгованості за Кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом за попередній звітний місяць та всю суму пені за порушення зобов'язання. Станом на 08.09.2014 р відповідач свого кредитного зобов'язання не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість по кредитному договору на загальну суму 11900 грн., а саме: тіло кредиту 11900 грн., прострочене тіло кредиту - 0,00 грн, заборгованість за відсотками - 0,00 грн., заборгованість по комісії - 0,00 грн . Тому позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованість за кредитом в сумі 11900 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи проводити у відсутності представника позивача. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник відповідача (опікун) [PERSON], разом із заявою від 12.01.2015 р. подав до суду копію рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.03.2013 р. у цивільній справі № 429/12050/12 за заявою [PERSON], заінтересована особа Богданівська сільська рада Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання особи недієздатною, епікріз із історії хвороби від 05.11.2012 р., довідку МСЕК від 30.10.2014 р. та довідки ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 08.01.2013 р. про відкриття кримінального провадження, та 10.02.2014 р. подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнає повністю. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення з позичальника заборгованості за вказаним договором. Статтею 1054 Цивільного кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. 15 листопада 2011 року між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та відповідачем [PERSON] було укладено договір на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки №009-03540-151111. Відповідно до п. 1.2 цього договору позивач відкрив відповідачу картковий рахунок в національній валюті України, випустив та надав платіжну картку, а також ПІН-код до неї, здійснював обслуговування на умовах, викладених в тарифному пакеті Visa Класичний, що містись в додатку № 1 до договору, Умовами надання Картки і Правил здійснення операцій за картковими рахунками. Згідно п. 2.1 момент надання банком відповідачу кредиту є день здійснення операції за допомогою платіжної картки або день утримання платежів за умови відсутності на картковому рахунку власних коштів відповідача. Як зазначено в п. 2.3 договору держатель сплачує банку проценти за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за ставками, які визначені в Тарифах. Відповідач зобов`язався щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов`язкового мінімального платежу, складові якого зазначаються у Тарифах (п. 3.6 договору на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки). Строк дії Договору - до повного виконання сторонами зобов'язань за цим Договором - п. 5.2 Договору (а.с. 3). Волевиявлення відповідача на укладення Кредитного договору було добровільним, про що свідчить його анкета та підписи на Договорі і додатках: Тарифах на обслуговування платіжної картки Тарифний пакет Visa Класичний (а.с. 3-4, 5, 7,8, 9). Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач належно їх не виконував, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором (а.с.6). За змістом ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. Позивачем станом на 08 вересня 2014 року проведено розрахунок заборгованості за договором №009-03540-151111 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки від 15.11.2011 року року, відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості відповідача за кредитом в розмірі 11 900 грн. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості відповідача за вказаним кредитним договором не представлено суду. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Оцінюваючи надані представником відповідача докази, якими останній обґрунтовує свої заперечення проти позову, суд виходить із наступного. Рішенням Павлоградського міськрайонного суд Дніпропетровської області від 13.03.2013 р. у цивільній справі № 429/12050/12 за заявою [PERSON], заінтересована особа Богданівська сільська рада Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання особи недієздатною заяву [PERSON] було задоволено, визнано недієздатним [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [ADDRESS], та призначено [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], опікуном недієздатного - [PERSON], [INFO] (а.с. 22). Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У відповідності до ч.2 ст.223 ЦПК України після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини. Рішенням суду було встановлено, що [PERSON], з 08.08 по 31.10.2012 року знаходився на стаціонарному лікуванні у Дніпропетровській клінічній лікарні. З жовтня 2012 року перебуває на обліку у психіатра за місцем проживання з діагнозом "Органічний шизофреноподібний розлад, галлюцинаторно-параноідний синдром, є інвалідом 2 групи до 10.10.2013 року(довідка № 019292) " Відповідно до висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи, акт № 15 від 12.02.2013 року, [PERSON], [INFO], страждає стійким хронічним психічним розладом у формі судинної деменції внаслідок органічного ураження головного мозку складного ґенеза, за своїм психічним станом, у даний час не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Так само із епікрізу із історії хвороби [PERSON] від 05.11.2012 р. не випливає того, що [PERSON], будучи дієздатною фізичною особою станом на 15.11.2011 р., у момент вчинення правочину, а саме договору №009-03540-151111 від 15.11.2011 р., не усвідомлював значення своїх дій та (або) не міг керувати ними (а.с.20-21). Із епікрізу б/н та дати вбачається, що [PERSON] із 07.06 по 27.06.2002 р. перебував у медичному закладі із діагнозом ЧМТ. Ушиб головного мозгу. Ушиб голови. (а.с.26). Із довідки МСЕК від 30.10.2014 р. вбачається, що відповідачу із 01.11.2014 р. встановлено другу групу інвалідності по загальному захворюванню до 01.11.2016 р. (а.с.24). Із довідки ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 08.01.2013 р. випливає, що 21.11.2012 р. за заявою представника відповідача було відкрито кримінальне провадження щодо вчинення гр. [PERSON] шахрайських дій відносно відповідача (а.с.25). Таким чином, на момент укладання кредитного договору №009-03540-151111 від 15.11.2011 р. між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та [PERSON] останній був дієздатним. Відповідно до вимог ст.30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними В той же час, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Відповідно до ст. 41 ЦК України недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. За загальним приписом акту цивільного законодавства України стосовно презумпції правомірності правочину, викладеного в ч. 1 ст. 204 ЦК України, укладений між позивачем та відповідачем кредитний договір №009-03540-151111 від 15.11.2011 р. є правомірним. Представником відповідача не надано доказів визнання вказаного договору недійсним або його нікчемності. В силу ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 3,5,6 ст. 203 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Угодами є вольові акти поведінки людей, при цьому вольовий характер угод виявляється у тому, що сторони, укладаючи угоду, мають намір досягнути певного правового результату. Умовами чинності правочину є дотримання ряду вимог, відповідно до ст..203 ЦК України, якою, в тому числі, є і наявність необхідного обсягу цивільної дієздатності особи, яка вчиняє правочин. Статтею 33 ЦПК України передбачено, що суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. З огляду на характер правовідносин між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та [PERSON], на час їх виникнення наявність для залучення представника відповідача [PERSON] в іншому процесуальному статусі не вбачається. У відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 16, 20, 526, 527, 530, 611, 612, 1054 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57-60 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved