Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

24 вересня 2013 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором в сумі 7874 грн. 77 коп. та судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп. В позовній заяві зазначав, що 06 листопада 2007 року між Відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк України", яке змінило свою назву на Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України", та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №295, згідно з яким останній отримав кредит в розмірі 20000 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 21% на рік строком на 36 місяців. Кредит надавався на споживчі цілі. Позичальник був ознайомлений з умовами кредитного договору та графіком погашення кредиту під розпис. В забезпечення належного виконання зобов'язань по кредитному договору між банком і [PERSON] було укладено трьохсторонні договори поруки: №295 від 06.11.2007року (надалі - договір поруки), за яким поручителем виступила [PERSON], та № 295/1 від 06.11.2007 року, за яким поручителем виступив [PERSON] Відповідно до умов вищевказаних договорів поруки поручителі зобов'язалися перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором. Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 09.12.2009 року з позичальника [PERSON] стягнуто на користь банку заборгованість станом на 05.11.2009 року у розмірі 26 824 грн. 61 коп., втім, кредит надавався зі строком остаточного повернення не пізніше 05 листопада 2010 року, в зв'язку з чим банк за період з 06.11.2009 по 05.11.2010 року нарахував проценти за користування кредитом в сумі 3016 грн. 85 коп., комісійну винагороду за період з 01.12.2009 року по 01.11.2010 року в розмірі 60 грн. 00 коп. Крім того, банком була нарахована пеня на прострочену заборгованість: по основному боргу за період з 11.04.2011 року по 18.05.2012 року (по дату сплати позичальником заборгованості за основним боргом) в розмірі 2899 грн. 59 коп. та по процентам за період з 11.04.2011 року по 17.09.2013 року в розмірі 1898 грн. 33 коп., що разом складає 4797 грн. 92 коп. Виходячи з викладеного, за [PERSON] станом на 17.09.2013 року рахується заборгованість за кредитним договором в сумі 7874 грн. 77 коп., яка складається з прострочених відсотків в розмірі 3016 грн. 85 коп., комісійної винагороди в розмірі 60 грн. 00 коп., пені в розмірі 4797 грн. 92 коп. В зв'язку з чим позивач просив стягнути з відповідачів на свою користь дану заборгованість та понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтвердила викладені в позові обставини, додатково пояснила, що під час примусового виконання рішення суду від 09.12.2009 року поручителем [PERSON] 18.05.2012 року була погашена вся сума в розмірі 26 824 грн. 61 коп., боржником [PERSON] нічого не було сплачено, оскільки згідно даних ВДВС в нього відсутнє будь-яке майно. Враховуючи, що сума основного боргу за рішенням суду була погашена 18.05.2012 року, тому проценти за користування кредитом та пеня за прострочену заборгованість нараховані до цієї дати, заборгованість за відсотками погашена не була, тому на цей залишок пеня нарахована по 17.09.2013 року. Разом з тим, повідомила, що пеня відповідно п 5.2 кредитного договору складає 0,04 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, а не 15 %, 14%, 13%, як зазначено в розрахунках заборгованості за пенею, однак, позовні вимоги не уточнювала, новий розрахунок по пені не надавала, наполягала на представленому розрахунку. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що на виконання рішення суду нею, як поручителем, була сплачена заборгованість в розмірі 26824 грн. 61 коп., яка підлягала стягненню в солідарному порядку, та витрати, пов'язані з виконанням рішення суду. А тому вона сама стала кредитором, в зв'язку з чим звернулася до суду та на її користь було стягнуто з [PERSON] 26824 грн. 61 коп. Крім того, надала заперечення, в яких зазначила, що відповідно до п.4.2 Договору поруки №295 від 06.11.2007 року, укладеного з нею, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором не пред'явить вимоги до поручителя. Такий строк настав 05.11.2010 року, але банк до 2013 року не звертався з вимогою до неї, а тому в позові в частині стягнення з неї як з поручителя відсотків, комісії та пені слід відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, до суду направив заперечення, в яких зазначив, що рішення суду від 09.12.2009 року виконано в повному обсязі, а сума нарахованих відсотків в розмірі 3016 грн. 85 коп. нараховані неправомірно та строк позовної давності для подання позову з вимогою щодо її стягнення пропущений. Крім того, вважає, що порука припинена після закінчення строку, встановленого в договорі поруки, відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та дату слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надіслав. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 06 листопада 2007 року між Відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі керуючого філією - Корабельне відділення №8310 Пипкіної Л.С. та відповідачем був укладений кредитний договір №295, згідно з яким останній отримав кредит в розмірі 20000 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 21% на рік зі строком остаточного погашення не пізніше 05 листопада 2010 року на споживчі цілі. Кредит надавався на умовах: укладення в забезпечення виконання зобовґязань за цим договором договорів поруки з [PERSON] та [PERSON]; здійснення позичальником страхування фінансового ризику за власний рахунок на користь банку шляхом укладення договору страхування зі страховою компанією на весь період дії цього договору; сплати позичальником страхових платежів за договорами страхування; сплати банку комісійної винагороди за надання кредиту в розмірі 1% від суми наданого кредиту протягом одного дня з моменту підписання цього договору. На підставі п.1.6 договору позичальник зобовґязався погашати кредит рівними частинами в сумі 555 грн. 56 коп. щомісячно до "25" числа кожного місяця після видачі кредиту, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків відкритих в ВАТ "Ощадбанк". Останнє погашення кредиту здійснити не пізніше 05 листопада 2010 року. Крім того, п.1.8 договору передбачена сплата позичальником комісійних винагород за надання кредиту в розмірі 1 % від суми наданого кредиту, яка здійснюється одразу після укладення цього договору; обслуговування кредиту в розмірі 5 грн., яка здійснюється щомісяця, разом з оплатою основного боргу та процентів за користування кредитом; розрахунково-касове обслуговування при достроковому погашенні частини кредиту або залишку всієї заборгованості за кредитом за ініціативою позичальником в розмірі 0,5 % від достроково погашеної частини кредиту або залишку всієї заборгованості за кредитом за ініціативою позичальника у разі здійснення дострокового погашення. Пункт 3.3.1 кредитного договору передбачає обов'язок позичальника в обумовлені цим договором строки повернути кредит в сумі 20000 грн. 00 коп., своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання за цим договором, а у випадку неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по цьому договору на першу вимогу банку в порядку, передбаченому цим договором, достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів, нарахованих на фактичний залишок заборгованості за кредитом, комісійні винагороди, а також сплатити штрафні санкції, як це передбачено в договорі. На підставі п.5.2 договору позичальник зобов'язався сплатити банку пеню за порушення умов щодо повернення основної суми кредиту та своєчасності сплати процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим договором, в розмірі 0,04 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Крім того, згідно п.7.8 договору сторони домовились про збільшення строків позовної давності відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України до трьох років для всіх грошових зобов'язань позичальника (в тому числі, але не виключно, щодо повернення суми та сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені), що передбачені умовами цього договору. Згода позичальника з умовами засвідчена його особистим підписом на кожній сторінці договору. В забезпечення належного виконання зобов'язань по кредитному договору між банком і [PERSON] було укладено трьохсторонні договори поруки №295 від 06.11.2007 року, за яким поручителем виступила [PERSON] та договір поруки № 295/1 від 06.11.2007 року, за яким поручителем виступив [PERSON], згідно з якими поручителі зобов'язалися перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором (а.с.9-10, 11-12). Відкрите акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" змінило свою назву на Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України", що підтверджується даними Змін до статуту ВАТ "Державний ощадний банк України", свідоцтва про реєстрацію, довідки ЄДРПОУ (а.с.90-91, 93, 95). Зобов'язання по вищезазначеному договору відповідачем [PERSON] не було виконано. Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 09.12.2009 року з позичальника [PERSON] та поручителів [PERSON], [PERSON] стягнуто в солідарному порядку на користь банку заборгованість станом на 05.11.2009 року у розмірі 26 824 грн. 61 коп., (в т.ч. заборгованість по кредиту в сумі 19076 грн. 65 коп., заборгованість по відсоткам в сумі 5492 грн. 90 коп., супроводжуючі платежі в сумі 100 грн. 00 коп., пеня в сумі 2155 грн. 06 коп.) (а.с.13). Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження від 21.05.2012 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1236, виданого 04.03.2010 року Жовтневим районним судом Миколаївської області про стягнення з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку на користь ВАТ "Державний ощадний банк України" в особі Корабельного відділення №8310 заборгованість за кредитним договором №295 від 06.11.2007 року по простроченому кредиту та процентам в сумі 26824 грн.61 коп. було закінчено в зв'язку з фактичним та повним виконанням рішення згідно платіжного доручення №1104 від 17.05.2012 року(а.с.58). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1049, ч.1 ст.1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. У відповідності до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, установлених ст.11 цього кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів. Виходячи з положення ч.1 ст.598 ЦК України, зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом. Підстави припинення зобов'язань зазначені в ст.ст.599,600,601,604-609 ЦК України та не передбачають можливості припинення зобов'язання у зв'язку з ухваленням судом рішення про задоволення вимог кредитора. За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином, що передбачено ст.599 ЦК України, Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Так, ухвалення рішення про задоволення вимог кредитора, виконання якого фактично на час ухвалення рішення не здійснено, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору і не звільняє боржника (поручителів) від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів, пені й інших втрат, передбачених договором. Разом з тим, позивач просить стягнути суму боргу з боржника та поручителів в солідарному порядку, однак, відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Разом з тим, пунктом 4.2 договорів поруки передбачено, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором №295 від 06.11.2007 року не пред'явить вимоги до поручителя (а.с.9-10, 11-12). Відповідно до кредитного договору банк надав позичальнику кредит зі строком остаточного повернення не пізніше 05 листопада 2010 року (а.с.5), попередження-вимоги про повернення кредиту були направлені відповідачам 16 серпня 2013 року (а.с.17-19), до суду позивач звернувся 24.09.2013 року, тобто з порушенням шестимісячного строку від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Таким чином, стягнення кредитної заборгованості можливе лише з боржника. З матеріалів справи вбачається, що Банк повністю виконав взяті на себе зобов'язання, а позичальник навпаки, порушив умови договору в частині вчасного повернення кредиту, процентів, в зв'язку з чим за ним за період з 06.11.2009 року по 05.11.2010 року рахується заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 3016 грн. 85 коп., заборгованість за комісіями за період з 01.12.2009 року по 01.11.2010 року в розмірі 60 грн. 00 коп. Дана заборгованість позичальником в добровільному порядку не погашена, а тому підлягає стягненню. Щодо нарахованої банком пені на прострочену заборгованість: по основному боргу за період з 11.04.2011 року по 18.05.2012 року (по дату сплати позичальником заборгованості за основним боргом) в розмірі 2899 грн. 59 коп. та по процентам за період з 11.04.2011 року по 17.09.2013 року в розмірі 1898 грн. 33 коп., що разом складає 4797 грн. 92 коп. (а.с.16), суд не може прийняти як доказ розрахунок пені, оскільки в ньому були застосовані ставки пені у розмірах 15, 14 та 13 %, втім, пеня за порушення умов щодо повернення основної суми кредиту та своєчасності сплати процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим договором складає 0,04 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (п.5.2 договору). Представником позивача хоча і визнано помилковість нарахування, але при цьому позовні вимоги не уточнювались та новий розрахунок не надавався, представник наполягала на розгляді позовних вимог, викладених в позовній заяві та на підставі представлених суду розрахунків. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення заборгованості по відсотках та комісії є правомірними, але зазначені суми підлягають стягненню лише з боржника, в частині стягнення пені в позовних вимогах необхідно відмовити в зв'язку з недоведеністю суми розрахунку, зазначеної у позові. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню судовий збір в сумі 30 грн. 77 коп.

Outcome: partial