Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

В грудні 2013 року позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк "Надра" в особі відділення ПАТ КБ «Надра» Тернопільського регіонального управління звернувся в суд з позовною заявою до відповідача [PERSON] про звернення стягнення на передане в іпотеку майно. В позовній заяві позивач зазначив, що відповідно до укладеного кредитного договору № 85/2005 - Ф від 23 серпня 2005 року, [PERSON] отримала кредит у розмірі 22 500 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % річних, з кінцевим терміном повернення 08 серпня 2025 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 85/2005 - Ф від 23 серпня 2005 року між [PERSON] та Банком було укладено договір іпотеки, згідно умов якого, у разі несвоєчасного погашення кредиту, банку буде передано в іпотеку нерухоме майно - квартиру [ADDRESS]. Зобов'язання за кредитним договором позивачем були виконані належним чином, проте, з другої сторони відповідач [PERSON] не виконала свої обов'язки, тому станом на 22 жовтня 2013 року виникла заборгованість в сумі 39 710,34 доларів США, що еквівалентно 317 404,74 гривням. Позивач просить звернути стягнення на передане в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS], в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 85/2005 - Ф від 23 серпня 2005 року, яка становить 39 710,34 доларів США, що еквівалентно 317 404,74 гривням; реалізувати предмет іпотеки, на який звертається стягнення, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження та встановити початкову ціну на реалізацію предмета іпотеки у сумі, визначеній суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання на стадії виконавчого провадження. Представник позивача - ПАТ КБ "Надра" в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. На попередніх судових засіданнях позов не визнала, посилаючись на те, що в квартирі [ADDRESS] прописана її неповнолітня дитина. Також не погоджувалася з розрахунком заборгованості по кредитному договору, вважає його не вірним. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 23 серпня 2005 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк "Надра" в особі відділення ПАТ КБ «Надра» Тернопільського Регіонального управління та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 85/2005 - Ф. Згідно умов Договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 22 500 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % річних, з кінцевим терміном повернення 08 серпня 2025 року. В забезпечення виконання умов кредитного договору того ж дня між Банком та [PERSON] було укладено іпотечний договір, згідно з яким, у разі несвоєчасного погашення кредиту, банку буде передано нерухоме майно - квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 22 серпня 2005 року. Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. У порушення зазначених норм Закону та умов кредитного договору відповідач [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 22 жовтня 2013 року виникла заборгованість в сумі 39 710,34 доларів США, що еквівалентно 317 404,74 гривням, яка складається з 20 914, 52 доларів США, що еквівалентно 167 169,75 гривням, заборгованості за основною сумою кредиту; 2 971, 46 доларів США, що еквівалентно 23 750,87 гривням - заборгованості по відсотках за користування кредитом; 1 950,40 доларів США, що еквівалентно 15 589,54 гривням - заборгованість по комісії за користування кредитом; 5 554,34 доларів США, що еквівалентно 44 395,83 гривням - пені за несвоєчасно погашені відсотки; 6 931,04 доларів США, що еквівалентно 55 399,80 гривням - пені за несвоєчасно погашений кредит; 1 388,58 доларів США, що еквівалентно 11 098,91 гривням - пені за порушення строків погашення комісії. Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Відповідно до вимог ч.1 ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання. Відповідно до вимог ст. 590 Цивільного кодексу України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до вимог ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 зазначеного закону. Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому ЗУ «Про іпотеку»; відповідно до абз. 1 ст. 7 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно зі змістом ч. 1 та ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ч. 1 ст. 35 зазначеної вище правової норми у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Таким чином, позивач діяв у спосіб, передбачений законом. Банком було направлено претензію про необхідність погашення заборгованості за договором кредиту [PERSON] за вих. .№ 14/5/19-3253 від 23.10.2013 року та попереджено про звернення стягнення на передане в іпотеку нерухоме майно: квартиру [ADDRESS], однак, заборгованість за кредитним договором, не зважаючи на вимогу кредитора з боку позичальника сплачена не була. Порушенням з боку позичальника боргового зобов'язання завдаються збитки іпотекодержателю та змінюється обсяг його прав, можливість звернення стягнення на майно сторони за цим позовом погодили під час укладення кредитного та іпотечних договорів. Посилання відповідача на неможливість звернення стягнення на предмет іпотеки в зв'язку з тим, що в вищезазначеній квартирі зареєстрована неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO], є безпідставними. Квартира [ADDRESS] була придбана 22 серпня 2005 року згідно договору купівлі - продажу за реєстровим № 5012, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] А згідно витягу з будинкової книги, неповнолітня [PERSON] була прописана 19 червня 2007 року, що стверджується штампом ВГІРФО Чортківського РВ УМВС України в Тернопільській області про зареєстроване місце проживання. Таким чином, коли в 2005 році квартира [ADDRESS] передавалась Банку як предмет іпотеки, в даній квартирі неповнолітніх осіб зареєстровано не було. Як зазначено у пункті 44 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року, згідно зі статтею 32 ЦК України, статтею 177 СК України та статтею 17 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. У зв'язку із наведеним суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені без згоди іпотеко держателя після укладення договору іпотеки ( наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування. Відповідно до вимог ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved