Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про припинення права власності на земельну ділянку, скасування державних актів на землю та встановлення права власності, посилаючись на те, що на підставі рішення виконавчого комітету Лозівської міської ради від 29.07.2014 року за № 445 їй було видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно - житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: м. Лозова Харківської області, вул. Тимірязєва, буд. 8. За вказаною адресою є дві земельні ділянки: одна - для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, друга - для ведення особистого підсобного господарства. При звернення до реєстраційної служби Лозівського МРУЮ Харківської області для проведення державної реєстрації земельних ділянок на своє ім'я, їй було відмовлено в зв'язку з тим, що вона є неналежною особою та на спірні земельні ділянки вже зареєстровано право власності на ім'я [PERSON] При звернення до виконавчого комітету Лозівської міської ради з заявою про надання інформації про власника земельних ділянок, їй було надано відповідь, що на підставі рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19.09.2013 року спадщина, яка відкрилася після смерті [PERSON], яка померла 13.12.2010 року та складається з житлового будинку з надвірними будівлями визнана відумерлою та передана в комунальну власність територіальній громаді міста Лозова. На підставі даного рішення територіальною громадою міста Лозова в особі Лозівської міської ради Харківської області було зареєстровано право комунальної власності на даний будинок з надвірними будівлями. При зверненні до суду з позовною заявою, виконавчим комітетом була проведена процедура пошуку спадкоємців померлої [PERSON], яка була власницею будинку на підставі договору купівлі-продажу від 09.07.2004 року, засвідченого приватним нотаріусом [PERSON] Жодних спадкоємців виявлено не було. Враховуючи, що державні акти були отримані [PERSON] 10.03.2005 року, то виконавчий комітет міської ради при проведенні процедури визнання спадщини відумерлою, за відсутності єдиної бази реєстрації земельних ділянок, не мав змоги довідатися про наявність спірних державних актів на земельні ділянки. На теперішній час, враховуючи, що на буд. 8 по вул. Тимірязева в м. Лозова Харківської області встановлено право власності за нею, а державні акти про право власності на земельні ділянки ХР№083806 та ХР№083807, видані 10.03.2005 року на ім'я [PERSON], то виконавчий комітет не має повноважень визнати дані земельні ділянки відумерлою спадщиною та передати їх у її власність. На даний час вона обмежена у здійсненні свого права власності на належну їй земельну ділянку, бо спірні Державні акти на право приватної власності на землю є перепоною для подальшого користування земельною ділянкою та проведення обов'язкової перереєстрації. Вирішення даного питання шляхом звернення до реєстраційної служби Лозівського МРУЮ Харківської області неможливе в зв'язку зі смертю [PERSON]\~ Позивачка у судове засідання не з'явилась, але надала суду письмову заяву в якій просила справу слухати у її відсутність на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] громади міста Лозова Харківської області в особі Лозівської міської ради Харківської області у судове засідання не з'явилась, але надала суду письмову заяву в якій просила справу слухати за її відсутності, про задоволення позовних вимог не заперечує у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] Держземагенства у Лозівському районі Харківської області у судове засідання не з'явився, але надала суду письмову заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник третьої особи Реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання представником відповідача позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позовних вимог. Перевіривши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню за наступними підставами: Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Відповідно до рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19.09.2013 року визнано спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON], яка померла 13 грудня 2010 року та складається з житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: м. Лозова Харківської області, вул. Тимірязева, буд. 8, відумерлою, та передано її в комунальну власність територіальної громади міста Лозова в особі Лозівської міської ради (а.с. 22, 23). Як вбачається з свідоцтва про нерухоме майно від 31 липня 2014 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області від 29.07.2014 року № 445, нерухоме майно - житловий будинок літ "А-1", загальною площею 76,4 кв.м, житловою площею 38,9 кв.м, з господарчими будівлями і спорудами, розташований за адресою: м. Лозова Харківської області, вул. Тимірязева, буд. 8, належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.14). Відповідно до витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 20 травня 2015 року за адресою: м. Лозова Харківської області, вул. Тимірязева, буд. 8 значиться дві земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби та для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, які належать [PERSON] (а.с.18, 19). Відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України\~у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Аналогічні положення містить\~статті 377 Цивільного кодексу України. Положення\~статей 377 ЦК України\~та 120 ЗК України\~щодо переходу права користування земельною ділянкою внаслідок переходу права на розташований на ній житловий будинок, будівлю, споруду мають один і той же предмет регулювання, а тому підлягають застосуванню в сукупності. Як наслідок позивач позбавлений змоги реалізувати належне йому майно, оскільки воно розташоване на земельній ділянці, належній третій особі. Крім того, оскаржуваний державний акт позбавляє позивача права отримати земельну ділянку для обслуговування належного йому нерухомого майна Права позивача порушено, а на момент розгляду справи іншим шляхом, ніж за рішенням суду скасувати державний акт на право приватної власності на земельну ділянку неможливо. Відповідно до\~ч. 1 ст. 393 ЦК України\~правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Відповідно до ч. 2\~ст. 152 Земельного Кодексу України\~власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ч. 1ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх\~\~ обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав. Законодавче закріплення необхідності державної реєстрації права власності на нерухоме майно є, таким чином, визнанням з боку держави публічно - правового інтересу у встановленні приналежності нерухомого майна конкретній особі. Державна реєстрація прав покликана служити забезпеченням стабільності обороту нерухомості, оскільки остання має не тільки майнову, а й соціальну значимість. Подібна стабільність досягається шляхом винесення операцій та інших дій з нерухомістю за рамки приватних інтересів сторін, а також створення особливої, єдиної інформаційної системи, дозволяє всім суб'єктам права отримувати виключно і єдино достовірні дані про правовий статус того чи іншого об'єкта. Фактично ж реєстрація покликана надати відповідну силу правовстановлюючим документам і виступає формальною умовою подальшого захисту (у тому числі і судового) прав особи, що виникають з правовідносин, предметом яких є нерухоме майно. При цьому вона ніяк не впливає на цивільно-правову рівність учасників обороту, автономію волі і свободу договору. Тобто не надає публічно-правового характеру вказаним правовідносинам, що дозволяє зробити висновок про можливість розгляду спорів щодо державної реєстрації\~\~ виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 26 названого Закону\~записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Згідно з пп. 10 п. 27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 22 червня 2011 року № 703\~документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Право власності на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним особам підлягає\~обов'язковій державній реєстрації, що випливає зі\~ст. 4 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~. Відповідно до положень зазначеного Закону\~\~державна\~\~реєстрація прав на нерухоме майно та їх обтяжень з 01.01.2013 проводиться державним реєстратором прав на нерухоме майно органу державної реєстрації, а також нотаріусами як спеціальними суб'єктами, на яких покладаються функції державного реєстратора. Ч. 1 і 2\~ст. 386 ЦК України\~держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Outcome: approved