Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, пояснивши, що 23.09.2006 року сторони зареєстрували між собою шлюб, від якого мають малолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO]. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 1.04.2015 року шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21.04.2015 року з відповідача на користь позивачки були стягнуті аліменти на утримання їх спільної доньки в розмірі 1500 грн. щомісяця до її повноліття. На даний час позивача було звільнено з роботи за скороченням штату і він тривалий час не може знайти собі роботу за фахом. Крім того, він також сплачує аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх його доходів щомісяця на утримання його неповнолітнього сина від першого шлюбу [PERSON], [INFO]. За таких обставин просить зменшити розмір аліментів, призначений рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21.04.2015 року з 1500 грн. щомісяця до 1000 грн. щомісяця в зв'язку з погіршенням матеріального стану позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи була повідомлена судом належним чином (а.с.25), а у направлених до суду запереченнях просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, пояснивши, що позивач є працездатною особою і зобов'язаний утримувати свою малолітню дитину, при цьому відсутність у нього як здорової працездатної особи роботи не є підставою для зменшення розміру призначених аліментів. Крім того, [PERSON] отримує щомісячний прибуток від здачі в оренду квартири. Тому позов є безпідставним та необґрунтованим і просить відмовити у його задоволенні у повному обсязі. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Як передбачає ч.1, ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ч.1-2, ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. У відповідності до ч.1, ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати до досягнення нею повноліття. Як наголошує ч.2, ст.182 СК України розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за неоподаткований мінімум доходів громадян. За правилами ч.1, ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Як встановлено в судовому засіданні, 23.09.2006 року сторони зареєстрували між собою шлюб, від якого мають малолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO]. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 1.04.2015 року шлюб між сторонами було розірвано. За змістом ч.3, ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21.04.2015 року з відповідача на користь позивачки були стягнуті аліменти на утримання їх спільної доньки в розмірі 1500 грн. щомісяця до її повноліття (а.с.38-39). Вказані вище обставини не заперечувались відповідачем і не спростовувались будь-якими доказами по справі. У відповідності до ст.7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2015 рік" №80-VIII від 28.12.2014 року - установити у 2015 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2015 року - 1176 гривень, з 1 грудня - 1330 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2015 року - 1032 гривень, з 1 грудня - 1167 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2015 року - 1286 гривень, з 1 грудня - 1455 гривень. Як вбачається з наданої відповіді [PERSON] 21.04.2015 року був звільнений згідно наказу №140-о/с від 20.04.2015 року з ДП „Нафтогазобслуговування" НАК „Нафтогаз України" у зв'язку зі скороченням чисельності та штату працівників на підставі п.1, ст.40 КЗпП України (а.с.32). На даний час позивач ніде не працює і перебуває на обліку у Подільському районному центрі зайнятості м. Києва як безробітний (а.с.8), на облік якого він був поставлений з 18.05.2015 року (а.с.4). За змістом положень ч.3, ст.11 Закону України „Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є повне забезпечення інтересів своєї дитини. Як наголошує ч.1, ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За приписами ч.3, ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року „Про застосування судом окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Як вбачається із тексту позовної заяви [PERSON] просить зменшити розмір аліментів, призначений рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21.04.2016 року з 1500 грн. до 1000 грн. щомісяця в зв'язку з погіршенням матеріального стану позивача на підставі втрати роботи і неможливості знайти нову роботу за фахом. Крім того, відповідач, проживаючи та працюючи у Португалії, отримує заробіток у понад 1000 євро. Таким чином, його матеріальний стан погіршився, а відповідача - навпаки покращився. За правилами ч.3, ст.10 та ч.1, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Як наголошує ч.1-2, ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. За змістом ч.1-2, ст.58ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Аналізуючи описані вище докази, зібрані у судовому засіданні, суд вважає, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21.04.2015 року при визначенню розміру аліментів судом було прийнято до уваги майбутнє вивільнення позивача з роботи, наявність сплати ним аліментів на утримання його неповнолітнього сина від першого шлюбу [PERSON], [INFO] (а.с.38, зворот. бік). Таким чином, вказані обставини у позивача виникли до винесення рішення про стягнення аліментів і не є підставами для зменшення розміру вже призначених аліментів як того вимагає ч.1, ст.192 СК України. Крім того, позивачем по справі та його представником не надано суду будь-яких доказів в розумінні ст.57-59 ЦПК України поліпшення матеріального стану одержувача аліментів, яка отримує щомісяця заробітну плату у Португалії в розмірі 1000 євро, тому такі ствердження не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed