Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] міської ради Апостолівського району Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Свій позов обгрунтовує тим,що 09 березня 2006 року на ім'я позивачки та на ім'я [PERSON] було видане Свідоцтво про право власності на житло, а саме на квартиру № 1 по вул. Вокзальна в м. Апостолове Дніпропетровської області. Після отримання вказаної квартири у власність позивачка разом [PERSON] зареєструвала своє постійне місце проживання. Разом з [PERSON] вони вели спільне господарство та жили як подружжя. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої увійшла належна йому 1/2 частка у праві власності на квартиру № 1 в б. № 15 по вул. Вокзальна в м. Апостолове Дніпропетровської області. Жодних спадкоємців 1, 2, 3 черги спадкування після смерті [PERSON] немає. Інших осіб які б претендували на спадщину також немає. 19 серпня 2015 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса [PERSON] з заявою про прийняття спадщини за законом як спадкоємиця 4 черги спадкування. Постановою нотаріуса їй було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на квартиру. Орган приватизації КП "Апостолівький ЖЕП" надав відповідь, що видати Дублікат не має можливості за таких умов реалізувати своє право на спадкування позивач може лише в судовому порядку. [PERSON], надала суду заяву відповідно до якої просила задовольнити заявлені вимоги в повному обємі та визнати право власності на квартиру в порядку спадкування за законом. Справу просила слухати за її відсутності. Представник відповідача [PERSON] міської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, надав суду заяви відповідно до якої не заперечував проти задоволення позовних вимог та просив слухати справу за їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає повному задоволенню. Згідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Факт спільного проживання з спадкодавцем підтверджується відповідною довідкою [PERSON] міської ради Дніпропетровської області вих. № 5193 від 18.08.2015 року(а.с.14). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частка у праві власності на квартиру належала [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло, яке було зареєстровано у встановленому законом порядку в КП "[PERSON] БТІ", за життя [PERSON] та після його смерті законність Свідоцтва про право власності на житло ніким не оспорювалось. Відповідно до змісту ст. 1216 ЦК України, у разі спадкування права та обовязки спадкодавця переходять до спадкоємців. В п.2 Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30.05.2008 року зазначено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обовязки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Крім того, через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу [PERSON] позбавлена можливості реалізувати своє право на належну їй частку у праві власності на зазначену вище квартиру. Відповідно до статті 392. "1. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності." Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" N 5 від 31.03.95 факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності. Враховуючи, що позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку реалізувати свої майнові права,

Outcome: approved