Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до територіальної громади м.Прилуки в особі Прилуцької міської ради про зняття арешту з житлового будинку [ADDRESS] , що був накладений на підставі повідомлення Прилуцької РК Заготскототкорм від 27.11.1959 року за реєстровим номером 1944, що був зареєстрований 21.05.2006 року в єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 3233113. Свої позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] та в установлений законом строк позивач звернувся до приватного нотаріуса Радченко С.В. з заявою про вступ у спадщину за заповітом та отримання свідоцтва про право на спадщину, в тому числі і на будинок [ADDRESS] . Проте нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок у зв`язку з наявним арештом на даному будинку, який був накладений Прилуцькою міською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення від 27.11.1959 року Прилуцької РК [PERSON] , власником якого була [PERSON] , при цьому, позивачу було роз`яснено, що для зняття арешту необхідно повідомлення кредитора - Прилуцької РК Заготскототкорм або її правонаступника про погашення заборгованості, а у випадку неможливості надання такого повідомлення для вирішення питання зняття арешту рекомендовано звернутися до суду. Звернувшись до державного реєстратора, позивач отримав витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, згідно з яким записів в реєстрі про Прилуцьку РК Заготскототкорм не знайдено. В свою чергу, архівний відділ Прилуцької міської ради, повідомив, що документи Прилуцької РК Заготскототкорм на державне зберігання до архіву не надходили. Після звернення [PERSON] до Прилуцького відділу державної виконавчої служби з метою з`ясувати питання накладення арешту та його зняття він отримав відповідь про те, що в результаті моніторингу Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що виконавчі провадження відносно [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на виконанні у відділі не перебували та не перебувають, а відносно [PERSON] встановити наявність або відсутність виконавчих проваджень неможливо, у зв`язку з відсутністю ідентифікуючих даних. Такі обставини справи щодо порушення права позивача на успадкування майна і змусили його звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав. У підготовче судове засідання позивач не з`явився, проте подав письмову заяву до суду, в якій позовні вимоги підтримав повністю та просив розглянути справу за його відсутності (а.с.0) Представник відповідача до суду також не з`явився, але надав заяву до суду, в якій позовні вимоги визнав та просив справу розглянути без його участі (а.с.21). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно зі ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] (а.с.6). Як вбачається з копії заповіту серії АВО №686462 від 15.12.2000 року, зареєстрованого в реєстрі за №2-7321, [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] та його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Як вбачається з копії листа №397/01-16 від 20.08.2019 року приватного нотаріуса Прилуцького міського нотаріального округу Чернігівської області Радченко С.В. (а.с.9)., [PERSON] дійсно звертався до нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після смерті матері [PERSON] , проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок у зв`язку з наявним арештом на цьому будинку, який був накладений Прилуцькою міською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення від 27.11.1959 року Прилуцької РК [PERSON] , власником якого була [PERSON] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №178121183 від 20.08.2019 року та рекомендовано звернутися до суду для вирішення цього питання (а.с.10). Згідно з копією листа №965/01-16 від 27.08.2019 року Прилуцької міської державної нотаріальної контори, було підтверджено накладення арешту на будинок за адресою: [ADDRESS] , згідно з повідомленням Прилуцької РК Заготскототкорм від 27.11.1959 року за реєстровим номером 1944 та було повідомлено, що запис про накладення заборони було внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 21.05.2006 року, реєстраційний номер обтяження 3233113, а також роз`яснено, що для зняття арешту необхідно повідомлення кредитора - Прилуцької РК Заготскототкорм або її правонаступника про погашення заборгованості, а у випадку неможливості надання такого повідомлення для вирішення питання зняття арешту рекомендовано звернутися до суду (а.с.11). Відповідно до копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, згідно з яким записів в реєстрі про Прилуцьку РК Заготскототкорм не знайдено (а.с.12). Як вбачається з копії довідки №Д-124/01-21 від 20.08.2019 року, виданої архівним відділом Прилуцької міської ради, документи [PERSON] РК Заготскототкорм на державне зберігання до архіву не надходили (а.с.13). Згідно з копією довідки №18-43/28/14.15/11458/23413 від 27.08.2019 року Прилуцького МРВ ДВС ГТУЮ в Чернігівській області, відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно виявлено обтяження № 2333113 , підставою якого є архівний запис №1944-20 від 27.11.1959 року, внутр.№74012А3923F12F306733, об`єктом обтяження є житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] . А також в результаті моніторингу Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що виконавчі провадження відносно [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на виконанні у відділі не перебували та не перебувають, а відносно [PERSON] встановити наявність або відсутність виконавчих проваджень неможливо у зв`язку з відсутністю ідентифікуючих даних (а.с.14). Відповідно до п.3.19 Інструкції з діловодства в органах державної виконавчої служби, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 05.07.1999 року №470/7, строк зберігання переданих до архіву завершених виконавчих проваджень становить 3 роки. Відповідно до ч.1 ст.48 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Стаття 15 Закону України "Про виконавче провадження" встановлює, що боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення. Арешт майна (коштів) божника є забезпечувальним заходом, який застосовується для реального виконання рішення (ч.1 ст.56 Закону України "Про виконавче провадження"). Відповідно до ч.2 ст.56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Майно, яке підлягає арешту без проведення його опису, зазначено у ч.7 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження", ним є кошти боржника, що знаходяться на рахунках боржника у банках, інших фінансових установах, а також конкретне майно боржника, зазначене в заяві стягувача, право власності або інші майнові права боржника, дані на яке наявні в електронних державних базах даних та реєстрах. На рухоме майно, яке не підлягає державній реєстрації, арешт накладається виконавцем лише після проведення його опису (абз.2 ч.2 ст.56 Закону України "Про виконавче провадження"). Тобто, як при накладенні арешту без проведення його опису, так і при накладенні арешту із застосуванням попередньої процедури опису майна, предметом арешту може бути тільки індивідуально визначене майно. Чинне виконавче законодавство не надає право виконавцю арештовувати майно без зазначення його індивідуальних і ідентифікуючих характеристик. Відповідно до ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 Закону України «Про виконавче провадження», письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Відповідно до ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Таким чином дані обставини дозволяють суду дійти висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими, оскільки незняття арешту з належного йому майна порушує його право власності щодо нього. Відповідно до ч.1 ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, з відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» законодавець встановив проведення виконавцем дій на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Обмеження права власності боржника у виконавчому провадженні повинне бути обґрунтованим і не суперечити загальним принципам права, зокрема, щодо реалізації права власності, що закріплені у Конституції України та ЦК України. Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що на даний час ні [PERSON] , ані [PERSON] не є боржниками будь-якого виконавчого провадження, а також такої організації як Прилуцька РК [PERSON] та її правонаступників в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не знайдено, тому жодних правових підстав наявності, а також продовження арешту на згадане майно немає. Отже, позивач обґрунтовано звернувся за захистом своїх прав та законних інтересів до суду. З урахуванням вищенаведеного та зібраних у справі доказів в їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є доведеними, знайшли в судовому засіданні своє підтвердження та обґрунтування, в частині зняття арешту з будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved