Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

У червні 2016 року [PERSON] звернулася з позовом до суду про стягнення аліментів на її користь на утримання дитини. Свої вимоги мотивує тим, що вони із [PERSON] до січня 2012 року перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких у сторін народилася спільна дитина [PERSON], [INFO]. 08 травня 2015 року було укладено шлюб між позивачем та [PERSON], в результаті чого позивачем було змінено прізвище з Петрина на [PERSON]. [PERSON] зазначила, що неповнолітня дитина [PERSON] повністю перебуває на її утриманні. Відповідач працює, має власні джерела доходів, однак добровільно не надає допомоги на утримання дитини. Тому просила суд стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини, [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі даної заяви до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала у повному обсязі, обґрунтовуючи їх доводами, викладеними в позовній заяві. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, на повторний виклик в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Позивач проти постановлення заочного рішення не заперечувала. Зважаючи на те, що в справі достатньо матеріалів, які підтверджують права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути заочно справу за відсутності відповідача з ухваленням заочного рішення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що у сторін є спільна дитина - [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Дитина проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні (а.с. 24). 08 вересня 2015 року позивач уклала шлюб з [PERSON] в результаті чого змінила своє прізвище з "Петрини" на "Тимченко" (а.с. 23). За таких обставин позов підлягає задоволенню. У п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України зазначено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи вище наведене суд допускає негайне виконання рішення. Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. За правилами ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Мінімальна заробітна плата, яка враховується при обчисленні суми судового збору, на момент звернення до суду, складала 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень. У зв'язку з цим суд визначає, що розмір судового збору складає 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 коп. Таким чином, [PERSON] належить сплатити на користь держави 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 коп. на відшкодування судових витрат. На підставі статей 180, 182, 191 Сімейного кодексу України, статті 5 Закону України "Про судовий збір",

Outcome: approved