Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

У серпні 2018 року позивач звернувся до суду з названим позовом до ТОВ «Озерна-Агро», третя особа [PERSON] . Свої вимоги мотивував тим, що 06 квітня 2018 року сталась ДТП. Винним у даній пригоді було визнано водія [PERSON] Автомобіль, яким керувала остання належить ТОВ «Озерна-Агро». У результаті ДТП автомобілю Nissan Tiida, державний номерний знак [NUMBER] , було заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 221\~815,57 грн., вартість пошкодженого автомобіля становить 53\~924,20 грн. На час ДТП цивільно-правова відповідальність водія була застрахована в ПрАТ АСК «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Відповідно до умов договору страхова компанія має виплатити страхове відшкодування в розмірі 100 000 грн. з вирахуванням франшизи. Шкода в розмірі 68\~891,37 грн. має бути відшкодована саме ТОВ «Озерна-Агро» власником транспортного засобу. Також ним були понесені витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 1600 грн., на проведення оцінки вартості матеріального збитку в розмірі 300 грн. У ДТП був пошкоджений ноутбук, за ремонт якого він сплатив 1300 грн. Заподіяну матеріальну шкоду має відшкодувати відповідач. Вказав, що після ДТП у нього почали виникати болі в животі, тому він вимушений був звернутись до лікарів за консультації він сплатив 490 грн., а лікування становить 7\~139,60 грн. Крім того, через пошкоджений транспортний засіб, він був позбавлений можливості користуватись ним, що створювало незручності, вимушений був додатково витрачати зусилля для організації свого життя, вимушений був відмовитись від поїздки до Польщі. Такими діями йому завдано моральної шкоди, яку він оцінює в розмірі 10\~000 грн. Також ним понесені витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн., У добровільному порядку ТОВ «Озерна-Агро» шкоду не відшкодовує. Просив суд стягнути з ТОВ «Озерна Агро» на його користь на відшкодування матеріальної та моральної шкоди 94\~720,97 грн.; судові витрати покласти на відповідача по сплаті судового збору в розмірі 947,22 грн. 08 лютого 2019 року до суду надійшло пояснення третьої особи [PERSON] Вказала, що хоч і постановою суду її визнано винною в даному ДТП, але вина інших водіїв не виключена. Зокрема, автомобіль Hundai Tucson, державний номерний знак [NUMBER] , рухався без включених вогнів ближнього світла, значно перевищив швидкість, не дотримався дорожніх знаків щодо обмеження швидкості руху, обгін заборонено та звуження дороги зліва, а тому мав технічну можливість попередити зіткнення автомобілів. На підставі ст.1187 ЦК України просила врахувати винність кожного з водіїв. Вважає, що ТОВ «Озерна-Агро» є неналежним відповідачем по справі, оскільки між ТОВ «Озерна-Агро» та ТОВ «Аграр Технік Центр-Жашків» укладено договір оренди транспортного засобу Volkswagen Tiguan, державний номерний знак [NUMBER] . Просила врахувати надані пояснення. 12 лютого 2019 року до суду надійшов відзив ТОВ «Озерна-Агро». Зазначили, що будь-яких протиправних дій інших водіїв не встановлено. На час ДТП автомобіль перебував в оренді, тому вони не можуть відповідати за завдані збитки. Вважають позовні вимоги щодо них необґрунтовані та безпідставні. Просили відмовити в його задоволенні. 01 березня 2019 року до суду надійшов відзив ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Вказали, що був укладений договір страхування з ТОВ «Озерна-Агро». Відповідно до умов договору було виплачено страхове відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 99\~000 грн., документально підтверджені витрати на лікування та моральна шкода в розмірі 6\~711,18 грн. Решта витрат не є підтвердженими, тому не підлягають до задоволення. У задоволенні позовних вимог до ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» просили відмовити. 11 лютого 2019 року до суду надійшла заява [PERSON] про зміну позовних вимог. За клопотанням позивача ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 березня 2019 року залучено до участі у справі у якості співвідповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Аграр Технік Центр-Жашків», [PERSON] , Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до участі у справі та прийнято заяву про зміну позовних вимог. Вказав, що поліс відповідальності був укладений ТОВ «Озерна-Агро», відсутні документи щодо внесення ТОВ «Аграр Технік Центр-Жашків» орендних платежів, тому договір оренди є фіктивним договором. Страховою компанією прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 99\~000 грн. та 6\~391,60 грн. витрати на лікування, на покриття моральної шкоди 319,58 грн. Непокрита страховим відшкодування матеріальний збиток в розмірі 68\~891,37 грн., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 1600 грн., на проведення оцінки вартості матеріального збитку в розмірі 300 грн.; за пошкоджений ноутбук, за ремонт якого він сплатив 1300 грн. має бути відшкодована. Вказав, що після ДТП у нього почали виникати болі в животі, тому він вимушений був звернутись до лікарів, розмір непокритого страховим відшкодування становить 1298 грн. Також вважає,що з ТОВ «Аграр Технік Центр-Жашків» слід стягнути страхове відшкодування за час перебування на лікуванні у розмірі 620,50 грн. На підставі ст. 625 ЦК України відповідачі мають відшкодувати збитки з врахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних. Строк виконання зобов`язань щодо відшкодування шкоди слід рахувати від прийняття постанови апеляційного суду по справі про адміністративні правопорушення. Крім того, через пошкоджений транспортний засіб, він був позбавлений можливості користуватись ним, що створювало незручності, вимушений був додатково витрачати зусилля для організації свого життя, вимушений був відмовитись від поїздки до Польщі. Такими діями йому завдано моральної шкоди, яку він оцінює в розмірі 15\~000 грн. Також ним понесені витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн., У добровільному порядку відповідачі шкоду не відшкодовують. Просив суд стягнути солідарно з ТОВ «Озерна Агро», ТОВ «Аграр Технік Центр-Жашків» та [PERSON] на його користь на відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 68\~891,37 грн.; стягнути солідарно з ТОВ «Озерна Агро», ТОВ «Аграр Технік Центр-Жашків» та [PERSON] на його користь витрати, пов`язані з проведенням оцінки матеріального збитку в розмірі 1600 грн. та витрати за проведення оцінки вартості пошкодженого в ДТП колісного транспортного засобу в розмірі 300 грн.; стягнути солідарно з ТОВ «Озерна Агро», ТОВ «Аграр Технік Центр-Жашків» та [PERSON] на його користь на відшкодування витрат за ремонт ноутбука в розмірі 1300 грн.; стягнути солідарно з ТОВ «Озерна Агро», ТОВ «Аграр Технік Центр-Жашків» та [PERSON] на його користь інфляційні втрати в розмірі 4884,60 грн.; стягнути солідарно з ТОВ «Озерна Агро», ТОВ «Аграр Технік Центр-Жашків» та [PERSON] на його користь три відсотки річних в розмірі 1314,97 грн.; стягнути солідарно з ТОВ «Озерна Агро», ТОВ «Аграр Технік Центр-Жашків» та [PERSON] на його користь на відшкодування моральної шкоди 15\~000 грн.; стягнути з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» кошти, пов`язані з лікуванням в розмірі 1298 грн., моральну шкоду в розміру 64,90 грн., страхове відшкодування за час перебування його на лікуванні в розмірі 620,50 грн., інфляційні витрати у розмірі 136,85 грн., три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 36,84 грн.; стягнути з відповідачів на його користь витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1552,02 грн. У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали. Просили задоволити позов. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] С [PERSON] проти позову заперечував. Вважав позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними. Просив відмовити в задоволенні позову в частині позовних вимог до [PERSON] . У судове засідання представник товариства з обмеженою відповідальністю «Озерна-Агро», Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграр Технік Центр-Жашків», Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» не з`явились. Відповідач ТОВ «Аграр Технік Центр-Жашків» про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Також суду не подано відзив на позов. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. При розгляді справи судом встановлено, що 06 квітня 2018 року о 7.40 в на 20 км а/д Київ-Одеса в межах Києво-Святошинського району Київської області, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Volkswagen Tiguan», д/н [NUMBER] (власник ТОВ «Озерна-Агро», розташоване в с. Озерна Білоцерківського району Київської області по вул. Липки, 2), рухаючись в напрямку м. Одеси, при перестроюванні не надала перевагу в русі автомобілю «Hundai Tucson», д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , що рухався в тій смузі руху, на яку водій [PERSON] мала намір перестроїтися, та скоїла зіткнення з вказаним транспортним засобом, після чого автомобіль «Hundai Tucson», д/н [NUMBER] , виїхав на зустрічну смугу, де скоїв зіткнення з автомобілем «Nissan Tiida», д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . В результаті ДТП транспортні засоби автомобілі «Hundai Tucson», д/н [NUMBER] , «Nissan Tiida», д/н [NUMBER] , та «Volkswagen Tiguan», д/н [NUMBER] , отримали механічні пошкодження. Своїми діями водій [PERSON] порушила вимоги пп. «б» п. 2.3, п. 10.1, п. 10.3 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року: за ч. 4 статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК. За ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 червня 2018 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню. Постановою Апеляційного суду Київської області від 23 липня 2018 року постанову районного суду змінено та виключено з мотивувальної частини оскаржуваної постанови посилання суду на те, що в діях водіїв [PERSON] та [PERSON] порушень ПДР не встановлено. Посилання представника відповідача на винність інших учасників ДТП суд оцінює критично. На підтвердження своїх доводів представником подано експертний висновок за результатами авто технічного дослідження по факту зіткнення №140 від 02 липня 2018 року судового експерта Давидовича [PERSON] Даний звіт суд до уваги не бере, оскільки даний висновок був досліджений судом при розгляді справи про адміністративне правопорушення та йому надана оцінка. Зокрема, суд вказав, що Так, саме [PERSON] , здійснюючи перестроювання, повинна дати дорогу транспортним засобам, що рухались в попутному напрямку по тій смузі, на яку вона мала намір перестроїтися, у тому числі й автомобілю «Hundai Tucson», який рухався під керуванням водія [PERSON] Водій [PERSON] , рухаючись по головній дорозі, не зобов`язаний був враховувати можливість грубого порушення ПДР іншим водієм, він не передбачав і не мав можливості передбачити, що автомобіль, яким керувала [PERSON] , не надасть дорогу і не пропустить його автомобіль. Відповідно до п. 1.4 ПДР України він вправі був розраховувати, що водій [PERSON] , здійснюючи перестроювання, надасть йому дорогу для безпечного руху. Тому в причинному зв`язку із суспільно небезпечними наслідками, що настали, перебувають лише дії водія [PERSON] . Крім того, виходячи зі змісту ст.ст. 7, 254, 279, 280 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення. Як вбачається з матеріалів справи та з пояснень учасників процесу на водія [PERSON] навіть не було складено протокол про адміністративне правопорушення. За даних обставин, вказані доводи можуть бути перевірені судом у разі складання на вказану особу протоколу про адміністративне правопорушення. З цих же підстав, а саме: що протоколів на водіїв [PERSON] та [PERSON] не складено, апеляційний суд вважає за необхідне виключити з мотивувальної частини оскаржуваного рішення суду першої інстанції висновки про те, що порушень ПДР у діях водіїв [PERSON] та [PERSON] під час розгляду справи не встановлено. При розгляді даної цивільної справи відповідач нових доказів, які б спростовували висновки суду, не надав, не заявив клопотань про їх витребування. З матеріалів справи вбачається, що власником автомобіля Nissan Tiida, державний номерний знак [NUMBER] , є [PERSON] . Відповідно до звіту №6827 про визначення вартості матеріального збитку транспортного засобу Nissan Tiida, державний номерний знак [NUMBER] , проведеного СПД [PERSON] , вартість відновлювального ремонту з врахуванням втрати товарної вартості становить 224\~718,17 грн., вартість відновлювального ремонту становить 443\~257,16 грн., ринкова вартість транспортного засобу становить 221\~815,57 грн. Відповідно до звіту №6871 про визначення ринкової вартості пошкодженого в ДТП автомобіля, проведеного СПД [PERSON] , ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу Nissan Tiida, державний номерний знак [NUMBER] , становить 53\~924,20 грн. Так відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року: розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Частиною другою статті 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 20 січня 2016 року розглянув справу № 6 - 2808 цс 15, предметом якої був спір про відшкодування шкоди. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним. Враховуючи надані сторонами пояснення, докази, суд при визначенні розміру завданого збитку приймає до уваги складені звіти, оскільки відповідачем не спростовані висновки щодо матеріального збитку, тому суд приходить до висновку, що розмір матеріального збитку, завданого власнику Nissan Tiida, державний номерний знак [NUMBER] , становить 167\~891,37 грн. (ринкова вартість транспортного засобу до ДТП 221\~815,57 грн. ринкова вартість транспортного засобу після ДТП 53\~924,20 грн.). Також [PERSON] поніс витрати на проведення звітів в розмірі 1600 грн. та 300 грн., що підтверджено наданими суду договорами, актами, рахунками-фактурами та квитанціями (а.с. 12-35). Позовні вимоги про стягнення матеріальних витрат по ремонту ноутбуку в розмірі 1300 грн. задоволенню не підлягають, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що в даному ДТП було пошкоджено інше майно, крім автомобілів, хто є власником даного ноутбуку та хто сплачував за ремонт (а.с. 33). Подання суду лише копію товарного чеку не може підтверджувати позовні вимоги. Щодо позовних вимоги в частині відшкодування збитків ТОВ «Озерна-Агро» слід вказати наступне. З матеріалів справи вбачається, що власником автомобіля Volkswagen Tiguan, державний номерний знак [NUMBER] , є ТОВ «Озерна-Агро». 30 березня 2018 року між ТОВ «Озерна-Агро» та ТОВ «Аграр Технік Центр-Жашків» укладено договір оренди автомобіля Volkswagen Tiguan, державний номерний знак [NUMBER] . Відповідно до акту прийому-передачі даний автомобіль був переданий в користування ТОВ «Аграр Технік Центр-Жашків» 30 березня 2018 року. Посилання позивача, що відсутнє підтвердження внесення орендних платежів, однаковість керівників товариств, а тому даний договір є фіктивним, суд оцінює критично. Так, в матеріалах справи відсутні докази фіктивності або нікчемності договору оренди, не заявлено клопотань про витребування доказів у разі складнощів в їх отриманні. Обґрунтовував позивач дані твердження лише власними припущеннями. Не може свідчити про фіктивність правочину і витребування підтвердження оплати рахунків по оренді. Натоміть настання наслідків передання автомобіля підтверджено актом прийому-передачі. Крім того, дійсність чи не дійсність договору оренди не є предметом дослідження при розгляді справи про відшкодування шкоди. З огляду на наведене, позовні вимоги в частині стягнення шкоди з ТОВ «Озерна-Агро» задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. За правилами ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України встановлюють такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до положень п. 1.12. ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» дорожньо-транспортна пригода це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки. Відповідно до вимог ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. За правилами п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За правилами ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, зокрема, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до вимог п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» та вимог п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, заданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 440, 450 ЦК України шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно з вимогами п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, заданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди. Встановлено, що на час ДТП цивільно-правова відповідальність водія Volkswagen Tiguan, державний номерний знак [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». За умовами договору страхування [PERSON] отримав страхове відшкодування в розмірі 99\~000 грн. (за вирахуванням франшизи). Також страхова компанія виплатила страхове відшкодування на лікування та моральної шкоди на загальну суму 6391,60 грн. Дана обставина визнавалась сторонами при розгляді справи. Не підлягають до задоволення позовні вимоги про відшкодування з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» кошти, пов`язані з лікуванням в розмірі 1298 грн., моральну шкоду в розміру 64,90 грн., страхове відшкодування за час перебування його на лікуванні в розмірі 620,50 грн., інфляційні витрати у розмірі 136,85 грн., три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 36,84 грн.. Позивач стверджував, що поніс більші витрати на лікування, ніж визначено страховою компанією. На підтвердження надав суду рахунок, консультативний висновок, договір про надання медичних послуг та п`ять квитанцій (а.с. 36-39). Разом з тим, суд позбавлений можливості перевірити, які саме докази витрат на лікування були надані позивачем страховій компанії, що відповідно не було враховано при визначенні страхового відшкодування, оскільки позивачем відповідних доказів суду не надано та не заявлено клопотань про їх витребування. Оскільки відсутні підстави для стягнення страхового відшкодування, тому не можуть бути задоволені вимоги про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних. Згідно з вимогами ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. За правилами ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. З матеріалів справи встановлено, що на час ДТП [PERSON] працював в ТОВ «Аграр Технік Центр-Жашків», що підтверджено витягом з реєстру та не оспорювалось при розгляді справи товариством та [PERSON] . Посилання позивача, що при розгляді справи про адміністративні правопорушення, відповідачка працювала в іншій компанії, суд до уваги не бере, оскільки зайняття одночасно таких посад не заборонено законодавством. З аналізу змісту глави 82 ЦК України вбачається, що законодавець розрізняє поняття "особа, яка завдала шкоду" та "особа, яка відповідає за шкоду". За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі ч. 1 ст. 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Обумовлені диспозицією ст. ст. 1187, 1188 ЦК України обставини відносяться до спеціальних деліктів, які передбачають особливості суб`єктного складу відповідальних осіб (коли обов`язок відшкодування шкоди покладається не на безпосереднього заподіювача, а на іншу вказану у законі особу - власника джерела підвищеної небезпеки) та встановлюють покладення відповідальності за завдання шкоди незалежно від вини заподіювача. Так, ст. 1187 ЦК України встановлює особливого суб`єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України таким суб`єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Не є таким суб`єктом і не несе відповідальності перед потерпілим за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом ( ч. 1 ст. 1172 ЦК України). У такому випадку обов`язок щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, покладається на власника цього джерела підвищеної небезпеки, а не на винного водія (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові № 6-108цс13 від 6 листопада 2013 року). Як роз`яснено у п. З Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року № 6 з послідуючими змінами, володілець джерела підвищеної небезпеки, не відповідає за шкоду, заподіяну цим джерелом, якщо ( доведене, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, а не з його вини. Особи, які вчинили ці протиправні дії, відшкодовують шкоду за правилами відповідальності володільців джерел підвищеної небезпеки, а коли цьому сприяла винна поведінка володільця (не була забезпечена належна охорона тощо), відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, може бути покладено на особу, що протиправно заволоділа цим джерелом, і на його володільця відповідно до ступеня вини кожного з них. З означеного вбачається, що винна в ДТП особа (водій) відшкодовує шкоду за правилами відповідальності володільця джерела підвищеної небезпеки, тобто, на підставі ч.2 ст. 1187 ЦК України, проте, зазначене не виключає відповідальності власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки, винні дії якого сприяли скоєнню ДТП, який повинен відшкодувати заподіяну матеріальну шкоду у відповідності до ч. 4 статті 1187 ЦК України у визначеному судом розмірі. Враховуючи вище наведене, зібрані по справі докази, а також заявлені позивачем позовні вимоги, суд вважає, що матеріали справи не містять тих обставин, що автомобіль вибув з володіння відповідача внаслідок протиправних дій інших осіб, та [PERSON] керувала ним під час ДТП не у зв`язку з виконанням своїх посадових обов`язків. Відповідно до частин першої та другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, на підставі ст. 1167 ЦК України. Згідно роз`яснень Верховного Суду України, що містяться в п.п. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Отже, наявність шкоди ще не породжує обов`язку її компенсації, так як необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності, при цьому правильно визначивши суб`єкта такої відповідальності. Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умови порушення права цієї особи, наявність такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. Таким чином, предметом доказування для позивача у цій справі, окрім наслідків у вигляді травми є протиправність дій відповідача та причинно-наслідковий зв`язок із такими діями та наслідками у вигляді моральних страждань. Враховуючи наслідки, пояснення позивача щодо моральної шкоди, враховуючи засади розумності та справедливості, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000 грн. У решті позовних вимог суд відмовляє, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що позивач отримав моральну шкоду в заявленому розмірі. Оскільки завдані збитки саме водієм [PERSON] , яка працює в ТОВ «Аграр Технік Центр-Жашків», що визнавалось сторонами при розгляді справи, тому відповідач ТОВ «Аграр Технік Центр-Жашків» зобов`язаний у повному обсязі відшкодувати завдані його працівником неправомірними діями збитки. Тому позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] шкоди задоволенню не підлягають. Враховуючи позовні вимоги з відповідача ТОВ «Аграр Технік Центр-Жашків» слід стягнути завдану матеріальну шкоду, не покриту страховим відшкодуванням, в розмірі 68\~891,37 грн., витрати на проведення звітів в розмірі 1900 грн., моральну шкоду в розмірі 3000 грн. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та відповідачами виник спір щодо дійсності договору, будь-яких сум по відшкодуванню ними не погоджувалось, спір щодо особи відповідальною за завдані збитки. Чинним законодавством встановлений обов`язок винної особи відшкодувати збитки, але не встановлений чітко термін, з якого слід обраховувати початок строку на відшкодування. Тому доводи позову в цій частині є необґрунтованими та по суті передчасними, тому в їх задоволенні суд відмовляє. Розподіл судових витрат суд здійснює на підставі ст. 141 ЦПК України. При подачі позову позивачем було сплачено судовий збір за позовні вимоги в розмірі 1552,02 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 2500 грн., які також підлягають стягненню з відповідача ТОВ «Аграр Технік Центр-Жашків» відповідно до задоволеної частини в розмірі 2707,15 грн. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення частково позовних вимог.

Outcome: approved