Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Донецька з позовною заявою до ЗАТ «Страхова компанія\~\~«Інгосстрах», третя особа - ПАТ КБ «Приватбанк»\~\~про визнання договорів недійсними. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 25 квітня 2008 року між нею та ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений кредитно-заставний договір № DОМGАК92430007 на суму 15938,51 доларів США зі сплатою процентної ставки за користування кредитом в розмірі 11,04% річних з кінцевим погашенням заборгованості 24.04.2015 року. 25.04.2008 року вона підписала з ЗАТ "СК "Інгосстрах" договір\~\~особистого страхування № DОМGLК92430007, а згодом 24.04.2009 року договір страхування наземного транспорту № DОМGАК92430007, але підпису та печатки на договорах страхування ні ЗАТ «СК «Інгосстрах», ні ПАТ «Приватбанк» не поставили, внаслідок чого позивач просить визнати недійсним договір страхування наземного транспорту від 24 квітня 2009 року за № DОМGАК92430007, укладеного між нею та ЗАТ «Страхова компанія «Інгосстрах»; визнати недійсним договір особистого страхування від 25 квітня 2008 року за № DОМGLК92430007, укладеного між нею та ЗАТ «Страхова компанія «Інгосстрах». Заочним рішенням Київського районного суду м. Донецька від 12.09.2013 року позовні вимоги [PERSON] були задоволені, а саме: визнано недійсним договір страхування наземного транспорту від 24 квітня 2009 року за № DОМGАК92430007, укладеного між [PERSON] та ЗАТ «Страхова компанія «Інгосстрах»; визнано недійсним договір особистого страхування від 25 квітня 2008 року за № DОМGLК92430007, укладеного між [PERSON] та ЗАТ «Страхова компанія «Інгосстрах». 21 листопада 2014 року представником відповідача [PERSON] "Страхова компанія "Інгосстрах", відповідно до статті 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" та розпорядження голови Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальної справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року, до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області подана заява про перегляд зазначеного заочного рішення. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2015 року відновлено повністю втрачене судове провадження № 2/257/2217/13 за цивільною справою № 257/7985/13-ц за позовом [PERSON] до ЗАТ "Страхова компанія "Інгосстрах", третя особа - ПАТ КБ "Приватбанк" про визнання договорів недійсними. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2015 року заочне рішення Київського районного суду м. Донецька від 12.09.2013 року по цивільній справі № 257/7985/13-ц за позовом [PERSON] до ЗАТ "Страхова компанія "Інгосстрах", третя особа - ПАТ КБ "Приватбанк", про визнання договорів недійсними скасоване та справу призначено до розгляду в загальному порядку. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити на підставах, зазначених у позові. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, надав суду заперечення на позов, відповідно до змісту яких просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних в повному обсязі, так як при укладанні договорів було дотримано всі передбачені законом істотні умови договору, які були обумовлені згодою сторін, як узгоджені сторонами, так і прийняті ними. На момент укладання вказаних договорів обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, що підтверджено власноручними підписами та печаткою. Також, відповідно до умов договору страхування наземного транспорту від 24 квітня 2009 року за № DОМGАК92430007 та договору особистого страхування від 25 квітня 2008 року за № DОМGLК92430007 передбачено, що при укладанні договору страховиком може бути використано факсимільне відтворення підпису особи, уповноваженої підписувати такі договори, а також відтворення відбитку печатки технічними друкувальними приладами. Стосовно підпису ПАТ КБ "Приватбанк" на договорах страхування зазначає, що банк не повинен підписувати договір, в якому він не є стороною. Оспорювані договори страхування укладені між [PERSON] та ЗАТ СК "Інгосстрах". Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала доводи представника відповідача та просила суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступне. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на ї підтвердження; 3) які правовідносин сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що між [PERSON] та ПАТ КБ "Приватбанк" 25 квітня 2008 року був укладений кредитно-заставний договір № DОМGАК92430007 з метою придбання позичальником автомобіля "Opel Astra", державний номер [NUMBER], який є предметом застави. Відповідно до п. 17 кредитно-заставного договору № DОМGАК92430007 від 25.04.2008 року банк надає позичальнику кредит у розмірі 15 938,51 доларів США зі сплатою процентної ставки за користування кредитом в розмірі 11,04% річних з кінцевим погашенням кредиту - 24.04.2015 року. Частина кредиту в розмірі 15 318,81 доларів США надається з метою придбання позичальником автомобіля; частина кредиту в розмірі 153,19 доларів США надається з метою оплати перших страхових платежів за договором страхування на перший рік дії кредиту; частина кредиту в розмірі 6,95 доларів США надається з метою оплати винагороди за надання фінансового інструменту, що сплачується в момент видачі кредиту. 25.04.2008 року між позивачем та ЗАТ "Страхова компанія "ІНГОССТРАХ", правонаступником якого є відповідач, був укладений договір № DОМGLК92430007 особистого страхування, вигодонабувачем за яким зазначений ПриватБанк, який змінив найменування на ПАТ КБ "ПриватБанк". Відповідно до п. 4.2. договору особистого страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку здійснити страхове відшкодування страхувальнику або вигодонабувачеві, а страхувальник зобов'язується своєчасно сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови правил страхування. Згідно до п. 5. договору особистого страхування об'єктом страхування за цим договором є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України пов'язані з життям, здоров'ям та працездатністю страхувальника або застрахованої особи. 24.04.2009 року між позивачем та ЗАТ "Страхова компанія "ІНГОССТРАХ", правонаступником якого є відповідач, був укладений договір страхування наземного транспорту, вигодонабувачем за яким зазначений ПриватБанк, який змінив найменування на ПАТ КБ "ПриватБанк". Відповідно до п. 4.2. договору страхування наземного транспорту страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку здійснити страхове відшкодування страхувальнику або вигодонабувачеві, а страхувальник зобов'язується своєчасно сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови правил страхування. Згідно до п. 5.1. договору страхування наземного транспорту об'єктом страхування за цим договором є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом - належним позивачеві автомобілем "Opel Astra", державний номер [NUMBER]. Договір особистого страхування № DОМGLК92430007 від 25.04.2008 року та договір страхування наземного транспорту № DОМGLК92430007 від 24.04.2009 року, укладені між [PERSON] та ЗАТ "Страхова компанія "ІНГОССТРАХ", правонаступником якого є відповідач, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Інгосстрах", є похідними від кредитно-заставного договору № DОМGАК92430007 від 25.04.2008 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ КБ "Приватбанк", та укладені з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № DОМGАК92430007. Відповідно до умов договору страхування наземного транспорту від 24 квітня 2009 року за № DОМGАК92430007 та договору особистого страхування від 25 квітня 2008 року за № DОМGLК92430007 передбачено, що при укладанні договору страховиком може бути використано факсимільне відтворення підпису особи, уповноваженої підписувати такі договори, а також відтворення відбитку печатки технічними друкувальними приладами. На час укладання договору особистого страхування № DОМGLК92430007 від 25.04.2008 року та договору страхування наземного транспорту № DОМGLК92430007 від 24.04.2009 року позивач [PERSON] була ознайомлена з зазначеними договорами, не висувала будь-яких претензій, щодо їх змісту, отже вона була згодна з усіма їх умовами. У судовому засіданні представником позивача не заперечувався той факт, що позивач власноручно підписувала договір особистого страхування № DОМGLК92430007 від 25.04.2008 року та договір страхування наземного транспорту № DОМGLК92430007 від 24.04.2009 року. Як передбачено вимогами ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У положеннях ч. 1 ст. 626, ст. 627, ч. 1 ст. 628 ЦК України йдеться про те, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Виходячи з вимог статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У ч. 1 ст. 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Постановою Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. У зв'язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205 - 210, 640 ЦК тощо) (п. 8). Відповідно до вимог ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. У разі недотримання перерахованих вимог правочин є недійсним або може бути визнаний недійсним у порядку, встановленому цим Кодексом. Суд вважає, що позивач не надав суду доказів, які б свідчили про недодержання сторонами закону під час укладення правочину. Доводи представника позивача щодо недійсності договорів особистого страхування № DОМGLК92430007 від 25.04.2008 року та страхування наземного транспорту № DОМGLК92430007 від 24.04.2009 року не ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні матеріалах справи, фактично зводяться до переоцінки тих доказів, яким суд дав належну оцінку у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України. Таким чином, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed