Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить зняти арешт, накладений постановою відділу державної виконавчої служби Каланчацького районного управління юстиції Херсонської області від 26 вересня 2012 року, реєстраційний номер обтяження 13241669 із земельної ділянки кадастровий номер 6523286600:01:014:0001, площею 0,1445 гектара, що розташована в [ADDRESS] . Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона є власником земельної ділянки площею 0,1445 га. під номером [ADDRESS] та надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських забудов та споруд з кадастровим номером 6523286600:01:014:0001. Вказану земельну ділянку вона отримала у власність на підставі договору купівлі - продажу від 29 липня 2008 року, посвідченого нотаріусом Цюрупинського районного нотаріального округу Херсонської області, за реєстровим № 1893. У вересні 2020 року вона дізналася, що на належну їй земельну ділянку здійснено обтяження, яке виникло після набуття нею земельної ділянки у власність. Підставою обтяження є постанова державного виконавця ВДВС Каланчацького РУЮ про арешт майна боржника [PERSON] та оголошено заборону на його відчуження від 26 вересня 2012 року. Здійснення обтяження, до якого вона не має ніякого відношення, перешкоджає їй у реалізації своїх прав, як власника земельної ділянки. Ухвалою суду від 08.06.2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 20.09.2021 року витребовано докази у третьої особи. Ухвалою від 25.11.2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Будь-яких інших процесуальних дій судом не вживалося. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причину своєї неявки суду не повідомив, у встановлений судом строк відзив на позов не подав. Оскільки судочинство здійснюється на засадах змагальності, неявка до суду, незалежно від причин, вказує на те, що відповідач фактично відмовився надавати докази на захист своїх прав у суді. В зв`язку із чим, суд розглядає справу за наявних у справі доказів у його відсутності, оскільки, в справі є достатньо матеріалів та доказів для розгляду спору та постановлення рішення у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не з"явився. В.о. начальника Каланчацького ВДВС Погорецький К.І. надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Крім того, пояснив, що відділ виконавчої служби не може надати копії виконавчого провадження ВП 34178251 від 07.09.2012 року, оскільки термін зберігання виконавчих проваджень складає три роки. Однак, надсилає витяг вказаного провадження з Автоматизованої системи виконавчого провадження, згідно якого виконавчий лист № 2-276/2011 від 04.07.2011 року видано Цюрупинським районним судом Херсонської області пор стягнення з [PERSON] на користь ПАТ "Кредитпромбанк" заборгованості в розмірі 111751,03 грн. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Оскільки відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цьогоКодексурозгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ Суд,\~дослідивши матеріали\~справи,\~докази надані\~позивачем,\~приходить до висновку про наявність підстав щодо задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або заперечування. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним основам цивільного законодавства. Згідно п. 4 ч. 2\~ст. 16\~ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Як вбачається з матеріалів справи, згідно Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯД № 729001, земельна ділянка площею 0,1445 га, яка розташована по [ADDRESS] належала [PERSON] . Відповідно до договору купівлі - продажу земельної ділянки від 29 липня 2008 року, посвідченого нотаріусом Цюрупинського районного нотаріального округу Херсонської області Красновою Н.В, [PERSON] купила, а [PERSON] в інтересах [PERSON] продав вказану спірну ділянку. Згідно витягу з Державного реєстру правочинів, відчужувачем зазначеної вище земельної ділянки є [PERSON] , а набувачем - [PERSON] , ІПН [NUMBER] . Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 28.11.2019 року, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на шлюбне " [PERSON] ". Відповідно до Інформації з Державоного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна, № інформаційної довідки 222574569 від 03.09.2020 року, постановою державного виконавця накладено арешт на майно боржника [PERSON] та оголошено заборону на його відчуження. Об"єктом обтяження є земельна ділянка кадастровий номер 6523286600:01:014:0001, площею 0,1445 гектара, що розташована в [ADDRESS] . Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача. Згідно із ч. 2 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Таким чином, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. Враховуючи вищевикладене, те, що позивач є законним власником земельної ділянки, що розташована по [ADDRESS] до якого помилково застосовано заборону відчуження, існування якої протиправно позбавляє позивача можливості вільно розпоряджатись належним їй нерухомим майном, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а заборона відчуження скасуванню.

Outcome: approved