Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, зазначаючи, що з відповідачем знаходиться у шлюбі з 15 вересня 2012 року, актовий запис № 8, який зареєстрований виконавчим комітетом Моквинської сільської ради Березнівського району Рівненської області, свідоцтво серія [NUMBER]. Від спільного подружнього життя у сторін по справі є дитини: син - [PERSON], [INFO]. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини: сина - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягувати від дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Від позивача [PERSON] надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Просить позов задовольнити. Від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про визнання позовної заяви та розгляд справи за його відсутності. В даному клопотанні він просить розглядати дану справу за його відсутності. Позовні вимоги позивача визнає та просить їх задовольнити, окрім питання розподілу судових витрат. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває у шлюбі із [PERSON], який зареєстрований виконавчим комітетом Моквинської сільської ради Березнівського району Рівненської області, актовий запис № 8 від 15 вересня 2012 року, свідоцтво серія [NUMBER]. Позивач та відповідач припинили шлюбні стосунки, спільного господарство не ведуть. Різні спроби покращити подружнє життя закінчилися невдало. Крім того, позивач втратив до відповідача почуття любові, довіри та поваги, остаточно прийшов до висновку, що шлюб між сторонами потрібно розірвати, перспектив для збереження сім'ї немає. Суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення. Від спільного подружнього життя у сторін по справі є дитини: син - [PERSON], [INFO]. З оглянутого свідоцтва про народження дитини серія [NUMBER] від 15 вересня 2012 року, вбачається, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO].. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов"язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 141 СК України встановлено рівність батьків щодо прав та обов'язків по відношенню до дитини. Згідно ст. 182 СК України, п. 17 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. При визначенні розміру аліментів суд виходить з фактичних обставин справи та враховує, що відповідач є повнолітнім, працездатною особою, що здатна своєю працею заробляти собі на життя. Згідно п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення; максимальний розмір аліментів не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати платника аліментів. Відповідно до ст.184 СК України суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі. Враховуючи рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини, беручи до уваги, що обов'язок утримувати дитину не залежить від бажання чи можливостей батьків, з метою забезпечення нормального догляду за дітьми, враховуючи, що відповідач працездатний, інших утриманців немає, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 16 березня 2018 року i до досягнення дитиною повноліття, що буде відповідати інтересам дитини, а також засадам розумності та справедливості. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати пов'язані розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позивач при подачі позову до суду звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на її користь, тому судові витрати по справі слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved