Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

28.04.2017 року орган опіки та піклування - служба у справах дітей виконавчого комітету Шосткинської міської ради звернулась до суду позовом (з урахуванням уточнень від 15.11.2017 р.) про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої дитини - [PERSON], [INFO].н., а також про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за період з 28.04.2017 до 07.07.2017, а з 08.07.2017 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги обґрунтувані тим, що відповідач 07.02.2017 відмовилась від своєї новонародженої дитини [PERSON] в пологовому відділенні КЗ "Шосткинська ЦРЛ". З 24.02.2017 дитина знаходиться на вихованні у Сумському обласному спеціалізованому будинку дитини. За час перебування дитини в закладі мати доньку не провідала жодного разу, станом здоров'я не цікавиться, участі у вихованні не приймає, тобто відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. У судове засідання сторони не з'явились. Представник позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала повністю, не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Відповідно до виданого 07.02.2017 Шосткинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області свідоцтва про народження батьками [PERSON], [INFO], вказані [PERSON] та [PERSON] /а.с. 3/. З витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України від 07.02.2017 за №00017630596, вбачається, що батько дитини записаний зі слів матері /а.с.4/. Відповідно до акту закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки (матір або батько), інші родичі або законний представник відмовилися забрати з полового будинку, іншого закладу охорони здоров'я від 07.02.2017 року мати дитини [PERSON] відмовилась забрати дитину [PERSON] з пологового відділення, залишивши її в КЗ "Шосткинська ЦРЛ" та посилавшись при цьому на складні життєві умови і відсутність постійного місця реєстрації. Інші родичи (бабуся) дитину з пологового будинку також не забрали. Рішенням виконавчого комітету Шосткинської міської ради № 47 від 28.02.2017 малолітній [PERSON] було надано статус дитини позбавленої батьківського піклування, від якої відмовилась одинока мати /а.с.7/. Як вбачається з рішення виконавчого комітету Шосткинської міської ради № 46 від 28.02.2017, малолітня [PERSON] була направлена до Сумського будинку дитини на повне державне забезпечення, в зв'язку з відмовою одинокої матері /а.с.8/. Відповідно до листа Сумського обласного спеціалізованого будинку дитини від 26.04.2017 за №397/1 [PERSON] знаходиться на вихованні в цього закладі з 24.02.2017 і до теперішнього часу. За час перебування дитини в закладі мати [PERSON] доньку не провідала жодного разу, станом здоров'я не цікавилась, участі у вихованні не приймала. Адміністрація Сумського обласного будинку дитини вважає, що дитина знаходиться без батьківського піклування /а.с.5/. 28.04.2017 р. органом опіки та піклування за наведених вище обставин зроблено висновок про необхідність позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] /а.с. 2/. Статтею 150 СК України передбачений обов'язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. За частиною 2 статті 143 СК України мати, яка не перебуває у шлюбі, зобов'язана забрати дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я. Якщо батьки не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я, забрати дитину мають право її баба, дід, інші родичі з дозволу органу опіки та піклування. Згідно ч.ч. 2, 3, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У відповідності до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування, а також ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пунктом 16 Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Дослідженими в судовому засіданні доказами достовірно підтверджується, що відповідач, яка є повнолітньою, не забрала дитину з пологового відділення закладу охорони здоров'я без поважної причини і до теперішнього часу не цікавиться своєю дитиною, не виявляє щодо неї батьківського піклування, не спілкується з нею, не надає матеріальну допомогу. Зважаючи на зазначене, а також приймаючи до уваги позицію відповідача, яка позовні вимоги визнала, суд доходить висноку, що відповідача слід позбавити батьківських прав відносно [PERSON], що в повній мірі буде відповідати інтересам дитини. Разом з тим, суд вважає за необхідне роз'яснити відповідачу можливість поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки та ставлення до дитини. За приписами ч. 2,3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ч.1 ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України, в редакції яка діяла до 08.07.2017, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути нижче чим 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 08 липня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року №2037-VIII, яким встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач є повнолітньою особою, доказів, що вона внаслідок стану здоров'я, її матеріального стану, наявності інших утриманців або інших обставин, що мають істотне значення, не спроможна сплачувати аліменти суду не надано, крім того відповідач позовні вимоги визнала у повному обсязі, а отже не заперечує проти стягнення аліментів у зазначеному розмірі. За таких підстав, суд вирішує стягнути з відповідача на користь органу опіки та піклування або особи, під опікою яких перебуватиме дитина, аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше встановленого законом розміру, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Outcome: approved