Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

[PERSON] звернулася із позовом до Ремчицької сільської ради про визнання права власності на спадкове нерухоме майно. Ухвалою суду від 27.03.2015 року до участі у цивільній справі залучений [PERSON] в якості співвідповідача як спадкоємець за законом першої черги після смерті [PERSON] Позивач в обґрунтування позовних вимог вказує, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, що складається із житлового будинку з погосподарськими будівлями по [ADDRESS], яку вона як спадкоємець за законом першої черги прийняла, так як постійно проживала зі спадкодавцем на момент його смерті та вступила в оперативне управління спадковим майном, однак не оформила прийняття спадщини у встановленому порядку. [PERSON] покликається на те, що через відсутність правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння на ім"я спадкодавця не має можливості оформити право власності на спадкове майно, в зв"язку з чим просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] на будинковолодіння по [ADDRESS]. Позивач [PERSON] підтримала позов у повному обсязі та дала пояснення згідно заяви. Відповідачі Ремчицька сільська рада, [PERSON] письмовими заявами просять розглядати справу у їх відсутності, позов визнають. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення зі слідуючих підстав. [PERSON] помер [INFO] (актовий запис № 28) згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] виданого [INFO] (а.с.9). Із свідоцтва про одруження серія [NUMBER] встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 13.12.1959 року (а.с.10). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка [PERSON], який помер [INFO]. Згідно довідки Ремчицької сільської ради від 31.03.2015 року №1431 на момент смерті [INFO] [PERSON]., який проживав в [ADDRESS], з ним постійно проживали дружина [PERSON], син [PERSON], 1977 року народження. Згідно довідки Сарненської РДНК від 08.04.2015 року зареєстрована спадкова справа №125/2015 після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Постановою державного нотаріуса Сарненської районної державної нотаріальної контори від 01.04.2015 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв"язку з відсутністю у спадкодавця [PERSON] правовстановлюючого документу на нерухоме майно у виді будинковолодіння в в [ADDRESS]. Довідка Ремчицької сільської ради від 31.03.2015 року №1432 підтверджує, що згідно запису погосподарської книги №3 с.Тріскині Сарненського району за 1991-1995 роки особовий рахунок [NUMBER] на будинок [ADDRESS] рахувався за [PERSON], 1939 року народження. Із довідки Ремчицької сільської ради від 31.03.2015 року №1433 вбачається, що згідно запису погосподарської книги №3 с.Тріскині Сарненського району за 2011-2015 роки особовий рахунок [NUMBER] на будинок [ADDRESS] рахується за [PERSON], 1943 року народження. Із технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 05.12.2014 року вбачається, що будинок [ADDRESS], 1950 року забудови, який не містить елементів самочинного будівництва, зареєстрований за спадкодавцем [PERSON] (а.с.11-13). Згідно роз"яснень п.3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" - відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 07 грудня 1990 року N 553-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року N 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за N 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року N 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року N 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року N 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками N 32 та N 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року N 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Оскільки, спірний житловий будинок з надвірними будівлями знаходився в сільській місцевості в селі Тріскині Сарненського району, то згідно діючого на момент забудови законодавства, обов"язковій державній реєстрації будинок не підлягав, однак на підставі запису в погосподарську книгу є власністю спадкодавця [PERSON] та входить до спадкової маси після йогосмерті. Також судом встановлено, що [PERSON] дійсно прийняла спадщину за законом у виді будинковолодіння, так як на момент смерті проживала постійно зі спадкодавцем і вступила в оперативне управління спадковим майном у виді спірного будинковолодіння, яке спадкодавець фактично мала у власності, при цьому судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON], який на момент смерті батька був малолітнім і не вчиняв дій, що свідчать про прийняття спадщини згідно ст.549 ЦК України 1963 року, на даний момент не заперечує право позивача на успадкування всього нерухомого майна, а тому позовні вимоги, які є законними та обґрунтованими, підлягають до задоволення.

Outcome: approved