Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

05 травня 2016 року ОКП "Донецьктеплокомуненерго" в особі ВО "Слов'янськтепломережа" звернулося до Слов'янського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті послуги з опалення. В обґрунтування своїх вимог, позивач зазначає, що відповідач [PERSON] мешкає за адресою: Донецька область, м. Слов'янськ, вул. Вольна, у кв. 7 в буд. 1, та є абонентом ОКП "Донецьктеплокомуненерго" в особі ВО "Слов'янськтепломережа" і має особовий рахунок [NUMBER], однак вартість спожитих послуг з опалення відповідачем не оплачується, внаслідок чого за період з 01 листопада 2010 по 01 квітня 2016 року утворилася заборгованість, яка станом на 01 квітня 2016 року складає 8565 грн. 87 коп. У зв'язку із викладеним, ОКП "Донецьктеплокомуненерго" в особі ВО "Слов'янськтепломережа" вимушено було звернулося до суду та просити суд стягнути на його користь з відповідача суму заборгованості за спожиті послуги з опалення у розмірі 8 565 грн. 87 коп., а також згідно із ч.2 ст. 625 ЦК України, індекс інфляції у сумі 4 618 грн. 45 коп. та 3% річних у розмірі 618 грн. 56 коп. В судове засідання представник позивача Титаренко О.Л., яка діє на підставі довіреності № юр/2975 від 30 грудня 2015 року (а.с. 12), не з'явилась, подала до суду письмову заяву з проханням розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позові, проти вирішення справи у заочному порядку не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки суду не надав, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутності від нього до суду не надходило. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідача не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ст. 224-228 ЦПК України. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОКП "Донецьктеплокомуненерго" в особі ВО "Слов'янськтепломережа" до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті послуги з опалення, підлягають задоволенню в повному обсязі, з огляду на їх законність та обґрунтованість. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5). Відповідно особового рахунку № [NUMBER], [PERSON] є абонентом ОКП "Донецьктеплокомуненерго" в особі ВО "Слов'янськтепломережа", у зв'язку з чим є споживачем послуг з опалення. Відповідно оборотних відомостей, за період з 01 листопада 2010 по 01 квітня 2016 року включно за особовим рахунком № [NUMBER], загальна сума заборгованості за послуги з теплопостачання перед ОКП "Донецьктеплокомуненерго" становить 8 565 грн. 87 коп. (а. с. 6-11). Згідно з розрахунком 3 % річних та інфляційних за особовим рахунком [NUMBER], [PERSON] нарахований індекс інфляції в сумі 4 618 грн. 45 коп. та 3 % річних в сумі 618 грн. 56 коп. Ухвалою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 02 вересня 2015 року за заявою ОКП "Донецьктеплокомуненерго" в особі ВО "Слов'янськтепломережа" про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості за спожиті послуги з опалення у прийнятті вказаної заяви було відмовлено, у зв'язку із тим, що заявник звернувся із вимогами з яких вбачається спір про право (а. с. 13). Відповідно ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", залежно від функціонального призначення, житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, централізоване опалення тощо). Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Судом встановлено, що надання житлово-комунальних послуг, а саме - забезпечення тепловою енергією, здійснює ОКП "Донецьктеплокомуненерго"в особі ВО "Слов'янськтепломережа". На підставі п. 1 ч. 1, п. п. 5, 10 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Багатоквартирний будинок, в якому мешкає відповідач, приєднаний до централізованої мережі теплопостачання. Споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах. Виходячи із надання послуг з боку позивача та отримання ним оплати від відповідача, а також отримання послуг відповідачем та їх оплатою, між сторонами існують фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі відкритого особового рахунку. Згідно із п. п. 1, 6 ч. 2 ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", виконавець зобов'язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості. Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", плата за житво-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно із ч. 1 ст. 68 Житлового кодексу Української РСР, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно ст. 162 Житлового кодексу Української РСР, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. За приписами ч.1 ст. 18 Постанови КМУ "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення" № 630 від 21 липня 2005 року, розрахунковими періодом для оплати послуг є календарний місяць: плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно із ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 527 ЦК України вказує, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачений обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач у судове засідання не з'явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. У порушення ст.ст. 64, 67,68 ЖК України відповідач [PERSON] не здійснює оплату за надані комунальні послуги з централізованого опалення, у зв'язку із чим, за період з 01 листопада 2010 по 01 квітня 2016 року має заборгованість яка складає 8 565 грн. 87 коп., що підтверджується наданими позивачем розрахунками заборгованості. Отже, у зв'язку з невиконанням обов'язків щодо сплати спожитих послуг, боржнику нараховані за період з 01 листопада 2010 по 01 квітня 2016 року індекс інфляції у сумі 4 618 грн. 45 коп. та 3% річних у сумі 618 грн. 56 коп. За таких обставин, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за надані комунальні послуги з централізованого опалення, яка утворилася за період з 01 листопада 2010 по 01 квітня 2016 року та становить 8 565 грн. 87 коп., що підтверджується наданими позивачем розрахунками заборгованості (а.с. 6-11), а також у зв'язку з невиконанням обов'язків щодо сплати спожитих послуг, нараховані за період з 01 листопада 2010 по 01 квітня 2016 року індекс інфляції у сумі 4 618 грн. 45 коп. та 3% річних у сумі 618 грн. 56 коп. Крім того, суд, відповідно ст. 88 ЦПК України, стягує з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно до задоволених вимог. Так, відповідно роз'яснень п. 36 Постанови Пленуму ВССУ України № 10 від 17.10.2014 року, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Згідно із п.4, ч.2, ст.4 ЗУ «Про судовий збір», за подачу заяви про видачу судового наказу, встановлюється ставка 50 відсотків ставки, що визначається з оспорюваної суми у разі звернення до суду з позовом у порядку позовного провадження. Відповідно ч.2 ст. 99 ЦПК України, у разі відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу або в разі скасування судового наказу, внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву. З огляду на викладене, з врахуванням тієї обставини, що згідно із ухвалою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 02 вересня 2015 року, у прийнятті заяви про видачу судового наказу відмовлено, суд, вирішуючи питання про стягнення з відповідачки на користь позивача судові витрати у виді судового збору, виходить з таких розрахунків. Оскільки позов судом задоволено повністю, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 коп. На підставі викладеного і

Outcome: approved