Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до Ріпкинського районного суду Чернігівської області з позовом до ПАТ «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» [PERSON], в якому, з урахуванням уточнення, просила: - визнати правовідносини за кредитним договором № КФ-АН-2016657, укладеним між нею та ПАТ «Дельта Банк» 21 березня 2013 року такими, що припинені у зв'язку з виконанням нею зобовязань за цим договором; - стягнути з ПАТ «Дельта Банк» на її користь надлишкові сплачені кошти за кредитним договором № КФ-АН-2016657 від 21.03.2013 року в сумі 5\~574 грн. 29 коп.; - визнати припиненою іпотеку згідно з іпотечним договором від 21.03.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Ріпкинського районного нотаріального округу [PERSON] та який зареєстрований 21 березня 2013 року в реєстрі за № 516 у звязку з припиненням основного зобовязання; - виключити з Державного реєстру іпотек (номери записів про іпотеку 451363 та 416022) і Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна (номери записів про обтяження 414210 та 412541) та зняти заборону щодо відчуження зазначеного в іпотечному договорі від 21.03.2013 року, посвідченому приватним нотаріусом Ріпкинського районного нотаріального округу [PERSON] та який зареєстрований 21 березня 2013 року в реєстрі за № 516, нерухомого майна, що належить їй на праві власності, а саме: будівлю магазину, загальною площею 121,3 кв.м., що складається з магазину, огорожі, замощення, розташовані за адресою: смт.Ріпки Ріпкинського району Чернігівської області, вул. Святомиколаївська, буд. 39А, та земельної ділянки, загальною площею 0,03 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, розташована за адресою: смт.Ріпки Ріпкинського району Чернігівської області, вул. Святомиколаївська, земельна ділянка 39А, кадастровий номер: 7424455100:02:035:0016. В обгрунтування позову зазначає, що: - 21.03.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та нею укладено Договір кредиту № КФ-АН-2016657; - в забезпечення виконання зобовязання за даним кредитним договором між нею та ПАТ «Дельта Банк» укладено іпотечний договір від 21.03.2013 року, який був зареєстрований в реєстрі №516 та посвідчений приватним нотаріусом Ріпкинського районного нотаріального округу [PERSON]А, за умовами якого в Іпотеку було передано будівлю магазину загальною площею 121,3 кв.м., що складається з магазину, огорожі, замощення, розташовані за адресою: смт.Ріпки Ріпкинського району Чернігівської області, вул. Святомиколаївська, буд. 39А; - вона повністю виконала свої зобовязання за кредитним договором, що встановлено рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 30.11.2015 р. та ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 27.01.2016 р. в справі № 743/1249/15-ц, при цьому надлишково переплативши за договором 5 574 грн. 29 коп.; - відповідач, на її чисельні звернення, відмовляється припинити зобовязання за Кредитним договором, у зв'язку з виконанням нею зобовязань за цим договором, що встановлено рішенням суду та, як наслідок, припинити іпотеку, що свідчить про невизнання банком належного їх виконання з її боку; - невизнання банком належного виконання зобов'язання з її боку є протиправним та порушує її права, як власника майна переданого в заставу. В судових засіданнях позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги, з урахуванням уточнення, підтримали з підстав, викладених в позові. Додатково зазначили, що відповідачем рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 30.11.2015 р. не виконано, ними ведеться безрезультатна переписка з відповідачем. Вважають, що відповідач намагається затягнути розгляд даної справи. Представник відповідача в судові засідання не зявлявся, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи. При цьому, заперечень проти позову, після касаційного перегляду рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 30.11.2015 р. та ухвали апеляційного суду Чернігівської області від 27.01.2016 р. в справі № 743/1249/15-ц, не надав, тому суд проводить засідання без участі представника відповідача за наявними доказами. Третя особа приватний нотаріус [PERSON] в своїх заявах просила розглядати справу у її відсутність. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON], її представника [PERSON], дослідивши матеріали даної справи та справи № 743/1249/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" [PERSON] до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічним позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" [PERSON] про захист прав споживачів, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що: - 21.03.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено договір кредиту № КФ-АН-2016657, за умовами якого останній у тимчасове користування, з кінцевим терміном повернення заборгованості за Кредитом до 21.03.2016 року, на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, надано кредит, а саме грошові кошти у розмірі 101000 грн., зі сплатою 26,99 % річних за його використання; - 21.03.2013 року між ПАТ «Дельта-Банк» та [PERSON], в забезпечення виконання зобовязань позичальником, було укладено іпотечний договір, який посвідчений приватним нотаріусом Ріпкинського районного нотаріального округу [PERSON], згідно якого позикодавцеві в заставу передано будівлю магазину, загальною площею 121,3 кв.м., що складається з магазину, огорожі, замощення, розташовані за адресою: смт.Ріпки Ріпкинського району Чернігівської області, вул. Святомиколаївська, буд. 39А та земельну ділянку, загальною площею 0,03 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, розташована за адресою: смт.Ріпки Ріпкинського району Чернігівської області, вул. Святомиколаївська, земельна ділянка 39А, кадастровий номер: 7424455100:02:035:0016, які належать [PERSON] на праві власності; - 21.03.2013 року приватним нотаріусом Ріпкинського районного нотаріального округу [PERSON], як державним реєстратором до Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки були внесені записи № 451363 та № 416022, про реєстрацію іпотеки, на підставі іпотечного договору, укладеного 21 березня 2013 року між ПАТ «Дельта-Банк» та [PERSON], на будівлю магазину, загальною площею 121,3 кв.м., що складається з магазину, огорожі, замощення, розташовані за адресою: смт.Ріпки Ріпкинського району Чернігівської області, вул. Святомиколаївська, буд. 39А та земельну ділянку, загальною площею 0,03 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, розташована за адресою: смт.Ріпки Ріпкинського району Чернігівської області, вул. Святомиколаївська, земельна ділянка 39А, кадастровий номер: 7424455100:02:035:0016; - 21.03.2013 року приватним нотаріусом Ріпкинського районного нотаріального округу [PERSON], як державним реєстратором до Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження були внесені записи № 414210 та № 412541, про реєстрацію обтяження у виді заборони на нерухоме майно, на підставі іпотечного договору, укладеного 21 березня 2013 року між ПАТ «Дельта-Банк» та [PERSON], на будівлю магазину, загальною площею 121,3 кв.м., що складається з магазину, огорожі, замощення, розташовані за адресою: смт.Ріпки Ріпкинського району Чернігівської області, вул. Святомиколаївська, буд. 39А та земельну ділянку, загальною площею 0,03 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, розташована за адресою: смт.Ріпки Ріпкинського району Чернігівської області, вул. Святомиколаївська, земельна ділянка 39А, кадастровий номер: 7424455100:02:035:0016. Статтею 509 ЦК України\~визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У статті 526 ЦК України визначено загальні умови виконання зобовязання, а саме: зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частина друга статті 598 ЦК України). Відповідно до\~статті 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Виходячи зі змісту статей 526, 599 ЦК України зобовязання буде вважатися виконане належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться. Рішенням Ріпкинського районного суду від 30.11.2015 року, яке було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 27.01.2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.11.2016 року, зобовязано ПАТ «Дельта-Банк» провести перерахунок заборгованості за Договором кредиту № КФ-АН-2016657 від 21.03.2013 року, шляхом переказу (перерахування) з розрахункового рахунку №26003002016657 на рахунок №37394012016657, коштів у строки їх сплати: 02.03.2015 року, 06.04.2015 року та 05.05.2015 року; визнано такими, що безпідставно нараховані [PERSON] та скасовано: прострочену суму за кредитом 3958 грн. 43 коп.; суму заборгованості за відсотками 5224 грн. 20 коп.; суму пені за несвоєчасне повернення боргу 1714 грн. 60 коп.; суму 3% річних від суми простроченого боргу 85 грн. 73 коп.; пеню за несвоєчасне повернення відсотків 1517 грн. 51 коп.; суму 3% річних від суми прострочених відсотків 76 грн. 83 коп.; суму штрафу 16160 грн., а всього 28737 грн. 27 коп.; визнано безпідставно нарахованими [PERSON] та скасовано штраф за відсутність страхування життя позичальника у 2015 році, в сумі 2020 грн.; визнано безпідставно збільшеними з 22.03.2014 року, відсотки за користування кредитом, до розміру 31,99 % та зобовязано ПАТ «Дельта-Банк» провести відповідний перерахунок суми кредитного зобовязання [PERSON]. При цьому, рішенням Ріпкинського районного суду від 30.11.2015 року, ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 27.01.2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.11.2016 року встановлено, що [PERSON] перераховувала ПАТ «Дельта-Банк" грошові кошти і своєчасно виконувала взяті на себе зобовязання, а ПАТ «Дельта-Банк» безпідставно відмовилося здійснювати перенесення з розрахункового рахунку сплачених позичальником коштів в рахунок виконання зобовязань за тілом кредиту, а переніс сплачені упродовж березня - травня 2015 року кошти лише 10.06.2015 року, що і спричинило безпідставне штучне створення заборгованості і нарахування штрафних санкцій, що є порушенням ст.1066 ЦК України. Вказані судові рішення в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України мають для даної справи преюдиційне значення. Не врахування обставин, встановлених вказаними судовими рішеннями не відповідало б принципу правової визначеності, який закріплений у ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та розкритий в Рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Брумареску проти Румунії», та «Совтрансавто-Холдінг проти України» та який передбачає, що остаточне рішення суду, яке набрало законної сили, не може підлягати перегляду та не може бути поставлено під сумнів. Представник відповідача, після касаційного перегляду рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 30.11.2015 р. та ухвали апеляційного суду Чернігівської області від 27.01.2016 р. в справі № 743/1249/15-ц, не надав суду розрахунок заборгованості (в разі наявності), хоча суд пропонував їм це зробити (лист від 12.12.2016 р.) та зобов'язував їх це зробити (лист від 01.02.2017 р.). При цьому, з часу надходження на адресу суду клопотань представника відповідача від 8 грудня 2016 р. та 22 грудня 2016 р. про перенесення розгляду справи, з метою надання зміненого розрахунку заборгованості, з огляду на перебування судді на лікуванні та через невчасне направлення запитів, пройшло біля 2 місяців. Європейський суд з прав людини в рішенні в справі «Юніон Аліментаріа [PERSON] проти Іспанії» (Union Alimentaria Sanders v. Spain) від 7 липня 1989 року висловив правову позицію, відповідно до якої: заінтересована особа зобовязана демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Наявні в матеріалах даної справи квитанції та платіжні дорученнями від від 09.04.2013 р., від 08.05.2013 р., від 07.06.2013 р., від 01.07.2013 р., від 29.07.2013 р., від 02.09.2013 р., від 01.10.2013 р., від 04.11.2013 р., від 02.12.2013 р., від 08.01.2014 р., від 03.02.2014 р., від 03.03.2014 р., від 02.04.2014 р., від 05.05.2014 р., від 03.06.2014 р., від 01.07.2014 р., від 01.08.2014 р., від 01.09.2014 р., від 03.10.2014 р., від 03.11.2014 р., від 02.12.2014 р., від 05.01.2015 р., від 02.02.2015 р., від 02.03.2015 р., від 06.04.2015 р., від 05.05.2015 р., від 02.06.2015 р., від 03.07.2015 р., від 05.08.2015 р., від 03.09.2015 р., від 08.10.2015 р., від 05.11.2015 р., від 09.12.2015 р., від 05.01.2016 р., від 09.02.2016 р., від 10.03.2016 р. від 10.03.2016 р., в сукупності з відсутністю зміненого розрахунку заборгованості, в сукупності з наявним розрахунком заборгованості, як додатком до клопотання про зупинення провадження у справі від 17.11.2016 р., з урахуванням встановлення в судовому порядку безпідставного не перенесення сплачених позичальником коштів з одного рахунку на інший та безпідставного нарахування відсотків та штрафних санкцій, з урахуванням включення до розрахунку заборгованості штрафних санкцій за період після настання кінцевого строку виконання зобов'язань, на думку суду, свідчать про належне виконання [PERSON] зобов'язань за укладеним 21.03.2013 року з ПАТ «Дельта Банк» договором кредиту № КФ-АН-2016657. Юридичним наслідком належного виконання зобовязання відповідно до статей 598, 599 ЦК України є припинення зобовязання. Таким чином з моменту виконання боржником зобовязань й прийняття їх кредитором, припиняється існування прав і обовязків сторін, що складають зміст конкретного зобовязального правовідношення. В даному випадку, ПАТ "Дельта Банк" фактично не визнається виконання [PERSON] зобов'язань за укладеним 21.03.2013 року з ПАТ «Дельта Банк»договором кредиту № КФ-АН-2016657, оскільки в додатку від 17.11.2016 р. до клопотання про зупинення провадження у справі ПАТ "Дельта банк" додав розрахунок заборгованості, в якому не врахував те, що рішенням Ріпкинського районного суду від 30.11.2015 року, ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 27.01.2016 року, якими визнано безпідставною відмову ПАТ «Дельта-Банк» про переказ коштів зі свого поточного рахунку № 26003002016657 на рахунок відкритий в цьому ж банку № 37394012016657 та визнано безпідставним штучне створення заборгованості і нарахування штрафних санкцій. При цьому, як вже зазначено вище, ПАТ "Дельта Банк" не надав розрахунку заборгованості [PERSON] перед банком, після перерахунку (в разі наявності), після касаційного перегляду рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 30.11.2015 р. та ухвали апеляційного суду Чернігівської області від 27.01.2016 р. в справі № 743/1249/15-ц. Судом встановлені і інші обставини, що свідчать про невизнання виконання [PERSON] зобов'язань за укладеним 21.03.2013 року з ПАТ «Дельта Банк» договором кредиту № КФ-АН-2016657, а саме, що: - [PERSON] 27 січня 2016 р. та 28.03.2016 р. зверталась до відповідача із заявами, в яких ставились питання щодо належного виконання рішення суду, повернення надлишкових сплачених коштів, видачі довідки про відсутність заборгованості; - згідно листів від 15 лютого 2016 р. та від 28 квітня 2016 р. № 3834, ПАТ «Дельта Банк» повідомляв [PERSON] про необхідність часу для опрацювання її листів та про перебування судового рішення на касаційному оскарженні. За таких обставин, слід визнати правовідносини за договором кредиту № КФ-АН-2016657, укладеним 21 березня 2013 року між [PERSON] та ПАТ "Дельта Банк" такими, що припинені у зв'язку з виконанням [PERSON] зобовязань за цим договором, задовольнивши позов [PERSON] цій частині. Також слід стягнути з ПАТ "Дельта банк" на користь [PERSON] надлишкові сплачені кошти за договором кредиту № КФ-АН-2016657, укладеним 21 березня 2013 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" в сумі 5\~574 грн. 29 коп., які підтверджені наданим позивачем розрахунком та не спростовані відповідачем. Відповідно до частини першої статті 559, частини першої статті 593 ЦК України з припиненням основного зобовязання, забезпеченого заставою або порукою, припиняється порука і право застави. Частина 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний від основного зобовязання і є дійсною до припинення основного зобовязання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Згідно ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі припинення основного зобовязання або закінчення строку дії іпотечного договору. Частина 3 даної норми передбачає, що відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Пунктом 6.4 Договору іпотеки від 21.03.2016 року сторони передбачили, що договір набуває чинності з моменту його укладення сторонами і діє до виконання у повному обсязі зобовязань. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 ЦК України. Положеннями ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних, передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом, зокрема таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Вказане узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини в п. 45 рішення від 10 квітня 2008 року в справі «Вассерман проти Росії» (N 2), згідно якої засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Звертаючись до суду з позовом про визнання іпотеки припиненою на підставі частини першої статті 593 ЦК України, у звязку з належним виконанням основного зобовязання, позивачка посилалась на невизнання банком зазначеного факту. Згідно з пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обовязків. За положеннями частини першої статті 593 ЦК України припинення права іпотеки у разі належного виконання основного зобовязання, презюмується. Таким чином, звернення особи до суду з позовом про визнання іпотеки такою, що припинена, на підставі частини першої статті 593 ЦК України не є необхідним, проте такі вимоги можуть розглядатися судом у разі наявності відповідного спору. Отже, виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обовязків сторін (ст. ст. 3, 12-15, 20 ЦК України) слід дійти висновку про те, що в разі невизнання кредитором права іпотекодавця передбачених частиною першою статті 593 ЦК України, на припинення зобовязання таке право підлягає захисту судом шляхом визнання його права на підставі п. 1 частини другої статті 16 ЦК України. Враховуючи наведене, слід визнати припиненою іпотеку згідно з іпотечним договором, укладеним 21 березня 2013 року між [PERSON] та ПАТ "Дельта Банк", який посвідчений приватним нотаріусом Ріпкинського районного нотаріального округу [PERSON], у звязку з припиненням основного зобовязання. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - обтяження це заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів. У звязку з тим, що в судовому порядку визнається припиненою іпотека вказаного вище майна, враховуючи наявність записів про реєстрацію іпотеки та реєстрацію обтяження саме в Державному реєстрі прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки та в Державному реєстрі прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження, а не в Державному реєстрі іпотек та в Єдиному реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, з огляду на приписи ст. 74 Закону України «Про нотаріат», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову в цій частині шляхом та захисту прав позивачки у спосіб, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням, а саме шляхом заборони відчуження нерухомого майна, що належить [PERSON] на праві власності, а саме: будівлі магазину за адресою: смт.Ріпки Ріпкинського району Чернігівської області, вул. Святомиколаївська, буд. 39А; земельної ділянки, загальною площею 0,03 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, кадастровий номер: 7424455100:02:035:0016, яка виникла на підставі вказаного іпотечного договору та зареєстрована в Державному реєстрі прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки (номери записів про іпотеку 451363 та 416022) та в Державному реєстрі прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження (номери записів про обтяження 414210 та 412541). Відповідно до ст.ст. 84, 88 ЦПК України, враховуючи підтвердження понесення [PERSON] витрат на правову допомогу та судовий збір, враховуючи підтвердження повноважень адвоката [PERSON] на представництво [PERSON], те, що в додатковій угоді від 10 травня 2016 р. [PERSON] та [PERSON] прописали обсяг виконаних робіт та час затрачений на це, виходячи з кількості судових засідань в яких брав [PERSON], беручи до уваги те, що сума витрат на правову допомогу не суперечить Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», суд знаходить, що з ПАТ «Дельта Банк» на користь [PERSON] слід стягнути 551 грн. 20 коп. судового збору та 1\~700 грн. витрат на правову допомогу

Outcome: partial