Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем уклала шлюб 24 квітня 2010 року. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Шлюбне життя не складається, кожен має протилежні погляди на життя. На теперішній час відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Просить суд розірвати шлюб та стягнути аліменти на її користь на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000,00 грн. щомісячно з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 вересня 2017 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. 24 листопада 2017 року заочним рішенням суду задоволено позовні вимоги частково:розірвано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 24 квітня 2010 року у Новомиколаївській сільській раді Скадовського району Херсонської області, актовий запис № 4. Стягнуто аліменти з [PERSON], [INFO], зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] та проживаючого за адресою: [ADDRESS], на користь [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], зареєстрованої за адресою: [ADDRESS], на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1 600,00 (одна тисяча шістсот) гривень, щомісячно, починаючи з 31 серпня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. 30 березня 2018 року прийнято заяву про перегляд заочного рішення. 13 квітня 2018 року заяву про скасуванння заочного рішення задоволено, скасовано рішення суду від 24 листопада 2017року. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Згідно п.п. 1, 2 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Судова повістка про виклик відповідача в судове засідання в порядку ст. 130 ЦПК України не вручена з відміткою - "за закінченням встановленого строку зберігання". Відповідно до ч.6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності позивача та відповідача в судовому засіданні на підставі наявних справі доказів без фіксування судового засідання технічними засобами на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 24 квітня 2010 року у Новомиколаївській сільській раді Скадовського району Херсонської області, актовий запис № 4 (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с.9). Шлюбні відносини припинені через відсутність взаєморозуміння. Сторони спільно не проживають, не господарюють. Сім'я фактично розпалася і надалі спільне проживання і збереження сім'ї неможливе. У відповідності зі ст.112 ч.2 Сімейного Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка і жінки і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судом встановлені саме такі обставини, тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню: розірвати шлюб між між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 24 квітня 2010 року у Новомиколаївській сільській раді Скадовського району Херсонської області, актовий запис № 4. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини суд вважає наступне. Між сторонами виникли аліментні правовідносини щодо зобов'язання батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Предметом доказування є стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилалась на ненадання відповідачем матеріальної допомоги на утримання дітей. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач позовні вимоги визнав частково у розмірі 900,00 грн., оскільки має на утриманні неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. На підтвердження заперечень відповідач надав суду копію рішення Дніпровського районного суду від 11 березня 2013 року про зміну розміру аліментів по рішенню Дніпровського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2010 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO] з 4000 грн. щомісяця на 600 (шістсот грн.00 коп.) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с.49-50), відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків про відсутність інформації про доходи [PERSON] за період з 1 по 4 квартал 2017 року (а.с.52), копію трудової книжки (а.с.53). Суд приймає до уваги те, що відповідач не працює, є особою працездатного віку, має можливість працевлаштування. Суд не приймає до уваги перебування на утриманні у відповідача неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], оскільки на час розгляду справи по суті неповнолітня дитина досягла повноліття. Відповідачем суду не надано будь-яких доказів наявності інших аліментних зобов'язань перед іншими особами та соціальних зобов'язань, які могли бути враховані при визначенні розміру аліментів. Неповнолітня дитина проживає разом з позивачем, дитина потребує матеріальної допомоги. Відповідач повинен у відповідності до вимог закону утримувати дитину, відчувати відповідальність за неї, забезпечувати їй добрі умови для проживання та виховання, у тому числі, забезпечувати матеріально, однак відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання в добровільному порядку. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. (ч. 2 с. 182 Сімейного кодексу України). Частиною 1 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При визначені розміру аліментів судом враховуються обставини, що передбачені ст.182 Сімейного кодексу України, а саме наявність у відповідача вказаного нерухомого майна, норми статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік", якою встановлений прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01 грудня - 1860 грн., суд вважає можливим вимоги про стягнення аліментів задовольнити частково: стягнути аліменти з Стягнути аліменти з [PERSON], [INFO], зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] та проживаючого за адресою: [ADDRESS], на користь [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], зареєстрованої за адресою: [ADDRESS], на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1 600,00 (одна тисяча шістсот) гривень, щомісячно, починаючи з 31 серпня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст.430 ч.1 п.1 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір за позовні вимоги про розірвання шлюбу у розмірі 640 грн. 00 коп., відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ст.ст.133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 640 грн. 00 коп. На підставі п.3 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 640 грн. 00 коп.

Outcome: partial