Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

16.01.2015 року Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього надмірно отриманої суми пенсії в розмірі 1.378 грн. 27 коп. При цьому позивач вказує на те, що [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Відповідно до п.3 ст.42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (в редакції до внесення змін у 2008 році), у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжує працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Кожний наступний перерахунок пенсії провадиться не раніш як через два роки після попереднього перерахунку з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону. Як зазначає позивач, Постановою Кабінету Міністрів України "Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" від 28.05.2008 року № 530 встановлено іншій порядок перерахунку пенсій особам, які після призначення пенсії продовжували працювати, ніж визначений ч.4 ст.42 Закону Україні "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Не погоджуючись з перерахунком пенсії, проведеним відповідачу за його заявою у 2011 році, [PERSON] звернувся до суду з адміністративним позовом про зобов'язання Управління Пенсійного фонду здійснити перерахунок раніше призначеної йому пенсії, з урахуванням показників середньої заробітної плати на одну людину в цілому по Україні за 2010 рік. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 10.08.2011 року позов [PERSON] було задоволено. Однак, колегією суддів апеляційної інстанції вказане рішення було скасовано в повному обсязі. Як вказує позивач, при інвентаризації пенсійних справ в Управлінні Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва було виявлено відсутність рішень Апеляційного суду м. Києва в справах, по яким здійснено перерахунок та виплату пенсії на підставі рішень суду про зобов'язання Управління здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком із застосуванням показника заробітної плати в середньому на одну особу в цілому по Україні за календарний рік, що визначався згідно зі статтею 40,42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". При отриманні рішення Апеляційного суду м. Києва по справі [PERSON] його пенсійну справу було приведено у відповідність до вимог чинного законодавства та виявлено, що у відповідача виникла переплата пенсії в розмірі 1.378 грн. 27 коп. У зв'язку з чим на адресу [PERSON]. було направлено претензію №8578/06-1 від 04.12.2014 року про сплату у добровільному порядку суми надмірно виплаченої пенсії у розмірі 1.378 грн. 27 коп., яку відповідач не сплатила, тому позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Посилаючись на викладені обставини, ст.102 Закону України № 1788 "Про пенсійне забезпечення", а також те, що відповідач не погоджується добровільно повернути незаконно отримані бюджетні кошти, позивач просить задовольнити його вимоги та стягнути з [PERSON] 1378 грн. 27 коп. В судовому засіданні представник позивача Садова О.Г. позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] проти позову заперечує. При цьому вказує на те, що його не було повідомлено про перегляд справи в апеляційній інстанції, копії рішення Апеляційного суду м.Києва він не отримував. Таким чином він не міг повідомити Управління Пенсійного фонду в Деснянському районі м. Києва про те, чого не знав. Про те, що в нього виникла переплата пенсії на суму 1.378 грн. 27 коп. він дізнався з претензії позивача від 04.12.2014 року. Відповідач вважає, що якщо Управління Пенсійного фонду подало апеляційну скаргу на рішення районного суду, то саме воно повинно було контролювати її розгляд в апеляційній інстанції, чого не відбулося. Посилаючись на викладені обставини, [PERSON] вважає, що його вина відсутня в переплаті пенсії, тому просить відмовити Управлінню Пенсійного фонду в Деснянському районі м. Києва в задоволенні позову. Заслухавши пояснення представника Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва Садової О.Г., відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві № 1957 від 04.11.2014 року у відповідача виникла переплата пенсії в сумі 1378 грн. 27 коп. за період з 12.03.2014 року по 31.05.2014 року. Як зазначено в листі, переплата виникла з причини перерахунку пенсії (скасування рішення суду) (а.с.4). Як пояснила в судовому засіданні представник позивача Садова О.Г., відповідно до постанови Деснянського районного суду м. Києва від 10.08.2011 року було задоволено позов [PERSON] до Управління Пенсійного фонду в Деснянському районі м. Києва про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії. При цьому зобов'язано Управління Пенсійного фонду в Деснянському районі м. Києва здійснити з 01.05.2011 року перерахунок та виплату [PERSON] пенсії із застосуванням показника заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2010 рік, з урахуванням проведених виплат. Як вказує представник Управління, на підставі заяви [PERSON] та вищезазначеного рішення районного суду відповідачу було здійснено перерахунок пенсії. Проте, на вказане рішення районного суду від 10.08.2011 року Управління Пенсійного фонду подало апеляційну скаргу. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.12.2013 року рішення Деснянського районного суду м. Києва від 10.08.2011 року було скасовано. Після отримання рішення апеляційної інстанції пенсійну справу [PERSON] було приведено у відповідність до вимог чинного законодавства. Внаслідок невірного відпрацювання пенсійної справи відповідача виникла переплата його пенсії. Згідно повідомлення Управління з координації та контролю за виплатою пенсій переплата становить 1.378 грн. 27 коп. Посилаючись на викладені обставини, представник позивача Садова О.Г. просить стягнути з [PERSON] переплату пенсії в розмірі 1.3782 грн. 27 коп. Вказані доводи представника Управління Пенсійного фонду в Деснянському районі м. Києва Садової О.Г. суд вважає необґрунтованими, виходячи з наступного. Так, статтею 102 Закону України № 1788 "Про пенсійне забезпечення" передбачено обов"язок пенсіонера повідомляти органи, що призначають пенсії, про зміну умов, що впливають на виплату пенсії. Пенсіонери зобов"язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов"язку і одержання у зв"язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду. Також, відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, визначає Порядок відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України № 6-4 від 21.03.2003 року та зареєстрований в Міністерстві юстиції України №374/7695 від 15.05.2003 року. Разом з тим відповідно до ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України, письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Згідно з пунктом 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесувального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Виходячи з аналізу ст. 1215 ЦК України, безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача. Обов'язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч.1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів. Як встановлено в судовому засіданні, Управлінням Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва було здійснено перерахунок пенсії відповідача відповідно до постанови Деснянського районного суду м. Києва від 10.08.2011р., згідно якої Управління було зобов'язано здійснити з 01.05.2011 року перерахунок пенсії [PERSON] у відповідності до ст. 40, 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2010 календарний рік та виплатити недоплачені суми з урахуванням проведених виплат (а.с. 6-7). В той же час, позивачем не доведено наявність рахункової помилки, яка відбулася з причин відсутності постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 17.12.2013 року, якою на підставі апеляційної скарги, поданої саме Управлінням Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва, вищевказана постанова Деснянського районного суду м. Києва від 10.08.2011 року скасована, внаслідок чого відповідачу було надміру виплачено кошти (а.с. 8-9). Крім того, судом встановлено, що постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 17.12.2013 року була отримана позивачем лише 05.03.2014 року, про що свідчить відповідна відмітка на копії зазначеної постанови суду. Відомостей, щодо отримання відповідачкою вказаної постанови суду не надано. Також, згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 22 січня 2014 року у справі № 6-151цс13, де Верховний Суд України зробив висновок, що безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини 1 ст. 1215 ЦК України (зокрема, пенсія), за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, і факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню. Таким чином, сумлінність поведінки одержувача коштів [PERSON] презумується, та у зв'язку з тим, що позивачем не доведено, що перерахування пенсії сталося з причин, пов'язаних з технічною помилкою або що суми пенсій виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера, відтак відсутні правові підстави для задоволення позову про стягнення з відповідача переплаченої пенсії в розмірі 1.378 грн. 27 коп. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed