Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

04 грудня 2019 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернувся [PERSON] з позовом до АТ «Кредобанк» про зобов`язання Акціонерного товариства «Кредобанк» припинити нараховувати йому, в супереч положення частини 1 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», платежі - щомісячну комісію за управління кредитом, які він, як споживач, сплачує на користь банку за послуги, що не визначені та не надаються йому, і в яких фактично приховані відсотки за користування наданого споживчого кредиту та зарахувати сплачені кошти у вигляді щомісячної комісії за управління кредитом в рахунок погашення основної заборгованості - тіла кредиту, за Договором № 11568/2017 від 15.08.2017 року. Встановити на загальних підставах розмір сплати процентної ставки за користування кредитом, здійснити перерахунок розміру платежу в частині щомісячного повернення кредиту, виходячи з нового залишку кредиту та надати його йому для сплати. Відповідно до п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зобов`язати банк зараховувати в подальшому встановлені на загальних засадах процентні платежі за користування кредитом до основного боргу за тілом кредиту за Договором № 11568/2017 від 15.08.2017 року. В позові зазначив, що ним та АТ "Кредобанк" м. Львів укладено кредитний договір № 11568/2017 від 15.08.2017 року, відповідно до якого отримав споживчий кредит в сумі 439818,43 грн. Відповідно до графіку щомісячних платежів за кредитним договором, станом на 27.11.2019 року, здійснив платежі на рахунок банку в загальній сумі 257642 грн. 99 коп. З 06.05.2014 року позивач є військовослужбовцем Управління Служби безпеки в Хмельницькій області (з дислокацією в м. Хмельницький). З вересня 2015 року отримав статус учасника бойових дій. Виконував завдання в зоні проведення АТО та на даний час періодично виконую завдання в зоні проведення операції об`єднаних сил. Відповідно до умов договору № 11568/2017 від 15.08.2017 року та графіку погашення заборгованості (додаток № 1 до кредитного договору № 11568/2017) у період з 15.08.2019 року по 01.08.2024 року він сплачує щомісяця платіж у розмірі 10074, 00 грн. в який входить: сума на погашення тіла кредиту - 5 235,85 грн., сума на погашення процентів за користування кредитом - від 0,00 грн. до 0,37 грн. та платежі за додаткові та супутні послуги, зокрема за управління кредитом у сумі 4 838,00 грн.. Разом з цим позивач вважає, що даний вид кредиту, який йому надало АТ «Кредобанк» відповідно до договору № 11568/2017 від 15.08.2017 року, є дискримінаційним і виданий йому тому, що він є військовослужбовцем, з метою уникнення виконання вимог пункту 15 статті 14 закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються). Крім цього, повідомляє, що нарахування щомісячного платежу за додаткові та супутні послуги банку, зокрема за обслуговування чи управління кредитом тобто в моєму випадку: платежі за додаткові та супутні послуги, зокрема за управління кредитом у сумі 4 838,00 грн. (щомісячний платіж), є незаконним та не відповідає вимогам справедливості і суперечить положенням частини 1 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки ці так звані послуги фактично банком йому не надаються (Постанова Верховного Суду України від 27.12.2018 року у справі № 695/3474/17, провадження № 61- 21827 св 18). 09.10.2019 року, з метою забезпечення свого права передбаченого пунктом 15 статті 14 закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", він звернувся до відповідача із заявою щодо не нарахування процентних платежів (відсотків, комісій) за кредитним договором № 11568/2017 від 15.08.2017 року та зарахування сплачених ним платежів (відсотків, комісій) з 15.08.2017 року на погашення основного зобов`язання. До заяви додав довідку, що підтверджує його статус військовослужбовця. На його заяву АТ «Кредобанк» листом від 15.11.2019 року № 63/К-697/1 повідомило, що підтверджує зазначене ним у зверненні положення п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в частині скасування сплати для військовослужбовців у особливий період процентів за кредитами та штрафних санкцій, разом з тим звертає увагу на те, що даним законом не передбачено скасування нарахування комісій. Вважає, що дії відповідача не відповідають вимогам справедливості, є дискримінаційними по відношенню до нього як до військовослужбовця та такими, що протирічать вищевказаним нормативним актам. В уточнених позовних вимогах позивач просить суд зобов`язати Акціонерне товариство «Кредобанк» припинити нараховувати в супереч положення частини 1 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», платежі - щомісячну комісію за управління кредитом, які він, як споживач, сплачує на користь банку за послуги, що не визначені та не надаються, і в яких фактично приховані відсотки за користування наданого йому споживчого кредиту. Зарахувати сплачені кошти щомісячної комісії за управління кредитом за період з 01.09.2017 року по 28.02.2020 року у сумі 145 140 грн. в рахунок погашення основної заборгованості - тіла кредиту, за Договором № 11568/2017 від 15.08.2017 року та встановити йому до сплати за кредитним договором № 11568/2017 від 15.08.2017 року відсотки за користування кредитом, здійснити перерахунок розміру платежу в частині щомісячного повернення кредиту з 29.02.2020 року по 01.08.2024 року (кінцевий термін передбачений додатком № 1 до Кредитного договору № 11568/2017 від 15.08.2017), виходячи з нового залишку кредиту та надати його для сплати. Відповідно до п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зобов`язати банк зараховувати в подальшому встановлені відсоткові платежі за користування кредитом до основного боргу за тілом кредиту за Договором № 11568/2017 від 15.08.2017 року. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16.12.2019 року відкрито провадження у даній справі, та призначено її до підготовчого судового засідання в порядку загальному позовному провадженні на 12.02.2020 року. 31.01.2020 року АТ «Кредобанк» подано відзив на позов у якому заперечуються позовні вимоги. 04.03.2020 року позивачем подано уточнення позовних вимог. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду 26.06.2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на 27.08.2020 року. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити у повному обсязі надав суду пояснення, що відповідають змісту позовних вимог. Представник відповідача заперечив проти позовних вимог, надав суду пояснення, що відповідають змісту заперечень. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Встановлено, що15.08.2017 року між ПАТ «КРЕДОБАНК» та [PERSON] був укладений Кредитний договір №11568/2017. Відповідно до умов Договору Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит в сумі 439818,43 гривень на строк до 01.08.2024 року, на умовах, встановлених Договором. Позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в порядку і терміни, передбачені Кредитним договором та/або додатками до нього. Порядок повернення кредиту передбачено Графіком погашення заборгованості. Кредитний договір укладено сторонами добровільно, без примусу. Відсутні будь-які докази, які свідчать про протилежне. При укладенні спірного договору Позивач діяв свідомо, вільно, враховуючи власні інтереси, прийняв рішення про вибір банку та вступив Відповідачем в договірні відносини, визначивши при цьому характер правочинів і умови. Суд вважає, що банк свої зобов`язання по наданню кредиту виконав в повному обсязі, що не заперечується позивачем у судовому засіданні. Спірний кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; Позивач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконував його умови; у Договорі та Графіку погашення заборгованості, які підписані Позивачем, міститься повна інформація стосовно умов кредитування. Підписанням даних документів, Позивач повністю підтвердив свою згоду з їх змістом і взяв на себе зобов`язання виконувати їх умови. Суд вважає, що позовна вимога щодо встановлення позивачу на загальних підставах розмір сплати процентної ставки за користування кредитом не підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно ч. 2 ст. 1056-1 Цивільний кодексу України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Розмір процентів, тип процентної ставки є договірною умовою, яка встановлюється і погоджується сторонами кредитного договору за взаємною згодою залежно від факторів, наведених в ч. 2 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку про не можливість встановлення розміру процентної ставки за кредитним договором, всупереч волі сторін договору. Окрім того, відповідач листом від 15.11.2019 року №63/К-697/1 повідомив, що підтверджує наявну в позивача пільгу щодо звільнення від нарахування процентів за кредитом та штрафних санкцій. На виконання вимог п. 15 ст. 14 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», останньому, як військовослужбовцю, не нараховуються проценти та штрафні санкції за кредитним договором №11568/2017 від 15.08.2017 року. Також, суд приходить до висновку, що вимогу позивача щодо зобов`язання відповідача припинити нараховувати щомісячну комісію за управління кредитом та зарахувати сплачені кошти у вигляді щомісячної комісії за управління кредитом в рахунок погашення тіла кредиту слід вважати такою, що не грунтується на вимогах законодавства і не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник повернути кредит та сплати ти відсотки. Відповідно до ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Крім того, відповідно до ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Додатком до Договору є Графік погашення заборгованості, в якому встановлені за взаємною згодою сторін суми погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача за кожним платіжним періодом, в т.ч. комісія за управління кредитом та розмір і порядок її сплати Позичальником. Комісія за управління кредитом відповідно до умов договору не підлягає зміні. На думку суду, обгрунтовуючи незаконність комісії за управління кредитом, позивач необгрунтовано посилається на ч.1 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» якою передбачено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. При цьому, позивачем не наведено жодних аргументів та доказів того, що комісія за управління кредитом є несправедливою умовою договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Тлумачення ст. 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів, па якому базується цивільне право - обов`язковість договору. За правилами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Суд вважає, що позивачем не доведено факту порушення його прав та положень ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки останній володів всією інформацією, пов`язаною з одержанням кредиту. Крім цього, мав можливість проаналізувати умови кредитування та всі платежі за кредитним договором і прийняти рішення щодо укладення чи не укладення зазначеного договору. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду України від 2 грудня 2015 року у справі № 6-1341цс15, від 20.03.2018 року у справі №711/871/17. Отже, встановлення щомісячної комісії за управління кредитом не суперечить вимогам законодавства України, не порушує прав позичальника як споживача банківських послуг. Також судом вбачається, що протягом дії кредитного договору жодні штрафні санкції до позичальника не застосовувались. Тому у позивача відсутні підстави для ствердження щодо дискримінаційності чи несправедливості будь-яких умов договору. Доказів, які б підтверджували таку дискримінаційність чи несправедливість позивачем суду, не надано. Зважаучи на викладене, суд приходить до висновку, що зміст кредитного договору не суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, в т.ч. статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Крім цього, в силу вимог ч.1 ст.81 ЦПК України позивачем у судовому засіданні не наведено доказів, які б свідчили про винні дій (бездіяльність) відповідача які спричинили моральну шкоду позивачу таких доказів також, не здобуто судом у судовому засіданні. З врахуванням наведених вище аргументів суд рахує, що позивачем не представлено доказів, що спростовують заперечення представника відповідача щодо відсутності порушених прав позивача зі сторони банку. Зважаючи на викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги є не обгрунтованими та такими, що знайшли підтвердження у судовому засіданні тому в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed