Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

24 березня 2021 року представник позивача Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про звернення стягнення на предмет іпотеки, просить суд: в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за договором відновлювальної кредитної лінії № 2255-н від 23.01.2008 року у загальному розмірі 848 286,30 грн, звернути стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0400 га; стягнути з [PERSON] судові витрати у розмірі 10 530,75 грн.. Стислий виклад позиції позивача. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 23.01.2008 року між ВАТ «Державний ощадний Банк України» та [PERSON] було укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 2255-н, за яким позивачем було надано кредит [PERSON] в сумі 491 400 грн., з процентною ставкою 16,5% річних до 23.01.2018 року. У якості забезпечення виконання [PERSON] за договором відновлювальної кредитної лінії, 23.01.2008 року між банком /Іпотекодержателем/ та [PERSON] /Іпотекодавцем/,який виступає майновим поручителем [PERSON] був укладений договір іпотеки нерухомому майна.. Позивач вказує,що у зв`язку з невиконанням умов кредитного договору, Банк звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2255-н від 23.01.2008 року та звернення стягнення на предмет іпотеки. За результатами судових розглядів, остаточною постановою ВСУ від 27.01.2021 року касаційну скаргу ПАТ «Державний ощадний Банк Україна» залишено без задоволення, рішення апеляційного суду Одеської області від 03.07.2017 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки залишено без змін з огляду на те, що АТ «Ощадбанк» не зазначив конкретний зміст позовних вимог, спосіб захисту в частині звернення стягнення на предмет іпотеки. Позивач вказує, що на сьогоднішній день рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.12.2014 року в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № 2255-н від 23.01.2008 року у сумі 848 286,60 грн є невиконаним, тож постало нагальне питання звернення стягнення на предмет іпотеки, вже з корегуванням вимог позову, згідно позиції Верховного суду України. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 29 березня 2021 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження з призначенням справи до її підготовчого розгляду. 10 серпня 2021 року Ухвалою суду підготовче провадження було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надавши клопотання, згідно якого позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити в повному обсязі, розглянувши справу у його відсутність. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач за у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд розглядає справу за відсутність сторін, відповідно наданого клопотання, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. ст. 280-281 ЦПК України, ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.12.2021 року, суд перейшов до заочного розгляду справи. Фактичні обставини, встановлені судом. Вивчивши матеріали справи, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що дійсно 23.01.2008 року між ВАТ «Державний ощадний Банк України» та [PERSON] було укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 2255-н, за умовами якого ВАТ «Державний ощадний Банк України» було надано кредит позичальнику [PERSON] в сумі 491 400 грн., а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 16,5% річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку та на умовах, в строки визначені цим договором. Кредит надавався на споживчі цілі. Остаточним терміном повернення кредиту було визначено 23.01.2018 року /п. 1.2. Договору/ У забезпечення виконання [PERSON] за договором відновлювальної кредитної лінії, 23.01.2008 року між ВАТ «Державний ощадний Банк України» /Іпотекодержателем/ та [PERSON] /Іпотекодавцем/, який виступає майновим поручителем [PERSON] був укладений договір іпотеки нерухомому майна.. Так, предметом іпотеки за цим договором є нерухоме майно, а саме: -Житловий будинок за [ADDRESS] та належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.11.2007 р., виданого виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради, право власності за яким зареєстровано Комунальним підприємством "Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації" 16.11.2007 р.; -земельна ділянка загальною площею 0,0400 га, що розташована по [ADDRESS] , кадастровий номер: 5110300000:01:004:0147, надана за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що належить [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 959229. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором, на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.12.2014 року, стягнуто з [PERSON] на користь АТ „Державний ощадний банк України" в особі філії - Одеське обласне управління АТ „Ощадбанк" (р/р [NUMBER] МФО 328845, Код ЕДРПОУ 09328601, адреса: 65125, м. Одеса, вул. Базарна, 17): - залишок заборгованості за кредитом складає - 369 816, 00 грн.; - прострочена заборгованість за кредитом - 121 584, 00 грн.; - заборгованість за відсотками - 263 624, 01 грн.; - заборгованість за пенею по відсотках - 73 776, 67 грн.; - заборгованість за пенею по основному боргу - 19 485, 62 грн., а всього стягнуто 848 286, 30 грн. Звернуто стягнення на нерухоме майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS] та належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.11.2007 р., виданого виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради, право власності за яким зареєстровано Комунальним підприємством "Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації" 16.11.2007 р. та земельну "ділянку загальною площею 0,0400 га, що розташована по [ADDRESS] , кадастровий номер: 5110300000:01:004:0147, надану за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що належить [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 959229 в межах заявленої суми боргу. Разом з тим, за результатом апеляційного та касаційного перегляду вищенаведеного рішення суду, заочне рішення № 1505/414/2012 в частині звернення стягнення на предмет іпотеки скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову в цій частині відмовлено. Підставою скасування рішення суду в цій частині позову стало те, що АТ «Ощадбанк», з урахуванням уточнень не зазначив конкретний зміст позовних вимог, спосіб захисту, який просив визначити у рішенні. Вказуючи на факті невиконання рішення суду боржником, наявності визначеної заборгованості у розмірі 848 286, 30 грн позивач наполягав на його праві звернення стягнення на предмет іпотеки. Нормативне обґрунтування. Іпотека є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч.1 ст.575 ЦК України). За юридичною природою іпотека як вид застави є речовим зобов`язанням. Іпотека регулюється Законом України «Про іпотеку». Іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні та користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому законом (ст.1 Закону «Про іпотеку»). Згідно ст.3 Закону «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення. У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Згідно статті 7 Закону України «Про іпотеку» та загальних правил, визначених статтею 572 ЦК України, за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. За приписами положень ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. При чому, у постанові ВСУ від 03.02.2016 року у справі № 6-1080цс15 зазначається, що право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки покладається на іпотекодержателя. Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України, суди повинні розглядати питання про можливість застосування звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, заявлений у позовній вимозі. При цьому здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов`язання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобов`язанням одночасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобов`язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов`язанням відсутня. Такий правовий висновок щодо застосування норм статті 33 Закону України «Про іпотеку» міститься й у Постанові Верховного Суду України від 09 вересня 2014 року, який є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, а також має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні цієї норми права. Щодо самої процедури звернення стягнення на предмет іпотеки, її порядок передбачений нормами Закону України "Про іпотеку". Так, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Умовами договору іпотеки від 23 січня 2008 року сторони узгодили, що звернення стягнення здійснюється на підставі: або рішення суду, або виконавчого напису нотаріуса, або застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, або за договором між Іпотекодавцем та Іпотекодержателем про задоволення вимог Іпотекодержателя. В пункті 6.2 договору іпотеки зазначено, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки будь-яким способом, не забороненим законодавством, в тому числі на підставі виконавчого напису нотаріуса або рішення господарського суду у встановленому чинним законодавством України та цим договором порядку, в тому числі відповідності до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. Позивачем обраний спосіб захисту його прав на підставі рішення суду у порядку ст. 39 ЗУ «Про іпотеку». Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Як вбачається з матеріалів справи, у Іпотечному договорі сторони обумовили, звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено шляхом судового або позасудового врегулювання. Іпотекодержатель має право на свій розсуд обрати відповідно до ЗУ «Про іпотеку» спосіб стягнення. У відповідності до ст. 39 ЗУ «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються:загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки;опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя;заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні;спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону;пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки;початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Між тим, у сенсі розуміння вимог ч.2 ст. 39 ЗУ «Про іпотеку», у разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Оцінка аргументів сторін, висновки суду. З урахуванням усього вищевикладеного, а саме наявності невиконаної заборгованості боржника [PERSON] за кредитом, виходячи з майнового поручительства відповідача за договором іпотеки на визначений предмет іпотеки у вигляді нерухомого майна: житлового будинку та земельної ділянки, прийнявши до уваги умови іпотечного договору про порядок звернення стягнення на предмет іпотеки/п.6.2/ та п.9.1, де визначений строк іпотеки - до виконання зобов`язання з кредитним договором у повному обсязі, зосередившись на мотивах скасування рішення суду № 1505/414/2012 від 11.12.2014 року в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, а також заявлених вимог позивача з коригуванням визначеного питання, суд вважає за можливе задовольнити позов АТ «Державний ощадний Банк України» та звернути стягнення на нерухоме майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS] та належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.11.2007 р., виданого виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради, право власності за яким зареєстровано Комунальним підприємством „Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації" 16.11.2007 р. та земельну "ділянку загальною площею 0,0400 га, що розташована по [ADDRESS] , кадастровий номер: 5110300000:01:004:0147, надану за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що належить [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 959229 шляхом продажу на публічних торгах в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Розподіл судових витрат. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з обґрунтованістю та доведеністю позовних вимог судові витрати, сплачені позивачем також підлягають стягненню з відповідача .

Outcome: approved