Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, обґрунтовучи свої позовні вимоги тим, що 22 вересня 2013 року з вини [PERSON], який керував автомобілем марки "Форд" державний номер [NUMBER], сталося ДТП, в результаті чого автомобіль [NUMBER] отримав механічні пошкодження, вартість відновлюваних робіт якої складає 3 007,48 гривень. Враховуючи, що автомобіль марки "Форд" державний номер [NUMBER] застрахований ПрАТ "Просто-страхування", водію автомобіля [NUMBER], було виплачено страхове відшкодування в розмірі 3 007,48 гривень, а тому позивач просить в порядку регресу стягнути страхове відшкодування з [PERSON] Представник позивача в судове засідання не зявився, надіславши до суду заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовільнити, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в тому числі у відповідності до вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик, відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи і розгляд справи буде проведено за його відсутності. У звязку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог статей 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 11.09.2013 року між Приватним акціонерним товариством "Просто-страхування" та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до умов якого застраховано автомобіль марки "Форд" державний номер [NUMBER]. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2013 року №754/17484/13-п [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та зазначено, що [PERSON] 22.09.2013 року, керуючи автомобілем [NUMBER] по вул. Мілютенка, 28-В в м. Києві, порушив п.п. 2.3б, 10.1., 13.1, при цьому не врахував дорожню обстановку, не забезпечив безпеку дорожнього руху, змінюючи напрямок руху не врахував боковий інтервал, в результаті чого скоїв зіткнення з стоячим автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON], що спричинило пошкодження транспортних засобів. Як вбачається зі звіту з оцінки транспортного заобу №9752/88372, автомобілю [NUMBER] завдано матеріальні збитки в наслідок ДТП, що становить 4 220,98 гривень. Позивачем було виплачено страхове відшкодування за ремонт автомобіля [NUMBER] [PERSON] в розмірі 3 007,48 гривень, що підтверджується платіжними дорученнями №6789 від 27 грудня 2013 року. 10 січня 2014 року відповідачу надсилалася досудова вимога №04-112. Згідно з ч.2, 5 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі \~володіє транспортним засобом якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до вимог ст.27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Як вбачається з ч.1 \~ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної \~вимоги (регресу) до \~винної особи у розмірі виплаченого відшкодування , якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного суду України в п. 2 «Про практику розгляду судом цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.92 р. № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суд бере до уваги, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок . Таким чином, матеріальна шкода, яка заподіяна позивачу при вчинені дорожньо-транспортної пригоди відповідачем, повинна бути відшкодована саме відповідачем. Позовні вимоги в частині відшкодування витрат судового збору, підлягають до задоволення, оскільки, згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтвердженні судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: approved