Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. Просить стягнути з публічного акціонерного товариства [PERSON] та Кредит» заборгованість, а саме: суму залишку грошових коштів у розмірі - 10046,50 доларів США, відсотки згідно договору від 26 січня 2015 року - 430,46 доларів США, упущену вигоду в розмірі - 1257,23 грн., трьох відсотків річних від простроченої суми - 314,30 доларів США, 10000 грн. - завданої моральної шкоди. В поданій до суду уточненній заяві від 30.11.2015 року просив суд зменшити суму стягнення коштів за банківським вкладом з відповідача з 10046,50 доларів США до 2046,50 доларів США, а суму стягнення процентів по вкладу залишити попереднім, а саме 430,46 доларів США. Всі інші суми коштів, які вказані в позовній заяві, як стягнення з відповідача, просить залишити без змін. В судове засідання позивач будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи не прибув, проте згідно поданої письмової заяви просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений заздалегідь та належним чином, про причини неявки суду не повідомляв заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Суд, вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення у справі, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 26 січня 2015 року між ПАТ «[PERSON] та Кредит» в особі начальника відділення № 51 [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір-заяву №300131/163107/5-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 5 місяців в іноземній валюті (далі - Договір), за умовами якого вкладник вносить, а [PERSON] приймає грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок № 2630.5.127959.002 у сумі 10046,50 (десять тисяч сорок шість доларів США 50 центів) на строк з 26 січня 2015р. по 26 червня 2015 р. у порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі-заяві та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «[PERSON] та Кредит», які затверджені згідно з внутрішніми процедурами Банку та розміщені для ознайомлення на інформаційних стендах в приміщеннях установ Банку та оприлюднені на офіційному сайті Банку за електронною адресою: www.fcbznk.com.ua. Відповідно до п. 2 Договору-заяви визначено, що за час користування коштами вкладу, протягом строку, визначеного п. 1 цього Договору-заяви, Банк нараховує і виплачує вкладникові проценти за ставкою 13,10 % річних, нарахування яких здійснюється у порядку, визначеному п. 4.1.3. Основних умов. Капіталізація процентів нарахованих на Вклад не проводиться. Нараховані проценти зараховуються Вкладнику на рахунок, відкритий в Банку № 2630.5.127959.002. Після закінчення строку, визначеного п. 1 Договору-заяви, Вклад повертається Вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п.5.2. Основних умов (п. 6 Договору). Строк розміщення Вкладу може бути продовжено в порядку, строки та на умовах, визначених положеннями п. 5.2. Основних умов (п. 6 Договору). У відповідності до умов Договору-заяви, 26 січня 2015 року позивач вніс, а банк прийняв від позивача грошові кошти у сумі10046,50 доларів США. Після закінчення строку дії вкладу позивач [PERSON] звернувся до відповідача із заявою від 26 червня 2015 року, в якій просив повернути 26 червня 2015 року банківський вклад в сумі 10046,50 доларів США та 430,46 доларів США відсотки по депозиту, однак кошти повернуті йому не були. З уточненої заяви про зменшення позовних вимог від 30 листопада 2015 року, вбачається що за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, на користь позивача було сплачено 7960 доларів США. Повернення вказаних коштів стверджується також квитанцією №22211017 від 13 листопада 2015 року на суму 6060 доларів США та квитанцією №22097517 від 20 листопада 2015 року на суму 1900 доларів США. Відповідно до ч.1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. При цьому, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Отже, з наведених норм закону вбачається, що вкладник за договором банківського вкладу, в силу ст.ст. 1060, 1061 ЦК України, вправі вимагати від банку повернення здійсненого вкладу в будь-який момент, а банк, отримавши відповідну вимогу, повинен видати вклад у повному обсязі. Також, статтею 1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст.623 ЦК України, боржник, який порушив зобов"язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Частина 4 згаданої статті вказує, що при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором шодо їх одержання. Згідно ч.5 ст.10 ЗУ "Про захист прав споживачів", у разі коли виконавець не може виконати (просторочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня в розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством.. Враховуючи те, що позивачем позовні вимоги в частині стягнення трьох процентів річних та упущеної вигоди є необгрунтовані, в саме не надано та не наведено розрахунку даних сум, не визначено періоду стягнення, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині. За таких обставин, з ПАТ "Банк "[PERSON] та кредит" відділення №51 (з моменту звернення позивача до відповідача про повернення депозитних коштів та на момент введення тимчасової адміністрації ПАТ "[PERSON] та кредит") на користь [PERSON] слід стягнути - 2086,50 доларів США - сума залишку грошових коштів та 430,46 доларів США - нараховані відсотки згідно договору від 26 січня 2015 року. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.Підстав вважати, що несвоєчасне виконання банківської послуги становило чи становить недоліки продукції (дефект товару) для позивача, не має. Тому відсутні підстави для покладення на відповідача обов'язку по відшкодуванню моральної (немайнової шкоди) відповідно до зазначеного Закону. Враховуючи те, що п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», не передбаченно право споживачів на відшкодування моральної шкоди у випадку невиконання договору банківського вкладу, відповідно до закону, то право на відшкодування моральної шкоди, завданої невиконанням договору банківського вкладу буде лише у разі, коли її відшкодування передбачене самим договором. Судом встановлено, що договорами банківського вкладу укладеними між [PERSON] та ПАТ "Банк "[PERSON] та кредит" від 26.01.2015 року відшкодування моральної шкоди не передбачено. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 10000 грн. моральної шкоди є безпідставними, тому у їх задоволенні слід відмовити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial