Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 19.08.2008 року між [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк» було укладено договір про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток № 001/8275/08, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії в розмірі 1000 гривень а той зобовязався повернути кредитні кошти в строк, зазначений в договорі. На підставі заяви [PERSON]О 19.08.2008 року їй було збільшено відновлювальну кредитну лінію до 20000 гривень. 04 лютого 2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ Фінансова компанія «[PERSON] Факторинг" укладено договір факторингу № 04022011-1 згідно якого до останього перейшли всі права Банка щодо права вимоги до боржника за кредитним договором. Відповідно до п.4 Протоколу № 7 від 22.04.2011 року загальних зборів ТОВ «Фінансова компанія [PERSON] Факторинг» змінило назву на ТОВ «Купер Прайс». Таким чином позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором. В звязку з неналежним виконанням взятих на себе відповідачем зобовязань за кредитним договором станом на 04.02.2011 року за відповідачем була наявна сума заборгованості у розмірі 9\~839,44 грн. Станом на 24.11.2014 року загальна сума заборгованості з урахуванням 3% річних та пені складає 12\~346,21 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача Представник позивача в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву про слухання справи за відсутності представника, позов підтримвав, просив задовольнити. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, просив застосувати строк позовної давності. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову виходячи з наступного. ст.512 ч.1 п.1 ЦК України передбачено, що кредитор у зобовязанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним свої прав іншій особі за правочином ( відступлення права вимоги), Згідно ст.516 ч.1 ЦК України, заміна кредитора у зобов»язанні здійснюється без згоди боржника якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу Ч.1 ст.1054 ЦК України, передбачено що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з Договору №001/8275/08 від 19.08.2008 року (а.с.5), заяви від 19.08.2008р. на зміну кредитного ліміту, ПАТ "ОТП Банк" відкрив [PERSON]О відновлювальну кредитну лінію в сумі 1000 грн., яка була збільшена до 20000 грн. строком на 1461 день. Згідно з п.3.3.1.Кредитного Договору, відповідач зобовязався: «Вчасно та в повному обсязі погашати Банку суму Боргових зобовязань, але не менше суми Мінімального платежу з у рахуванням вимог п.5.5.1. цього Договору.»\~\~ Згідно з п.5.5.Кредитного Договору, відповідач: «зобов»язаний\~\~не пізніше останнього Банківського дня строку дії Платіжного періоду, щомісяця погашати в повному обсязі суму Мінімального платежу, розмір якого визначається в Звіті - Рахунку.» Як вбачається з Договору факторингу №04/02/2011-1 від 04.02.2011 року (а.с.11-14) та з витягу Додатку №1 до нього (а.с.15), Банк передав Товариству право вимоги по вищевказаному Кредитному Договору. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 001/8275/08 від 19.08.2008 року станом на 04.02,2011 року заборгованість за кредитом складає 9\~839, 44 грн Згідно розрахунку суми заборгованості, наведеного в позовній заяві станом на 24.11.2015 року загальна заборгованість відповідача складає: 9839,21 грн-заборгованість за кредитом; 1382,65 грн- пеня за несвоєчасну сплату заборгованості; 1124,12 грн -3% річних за користування грошовими коштами. Докази, які свідчать про належне виконання відповідачем взятих на себе зобовязань представником відповідача суду не надано. Наряду з цим позов задоволенню не підлягає з урахуванням вимог ст.257 ЦК України, яка передбачає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три року та ст.261 ч.1 ЦК України, яка передбачає, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права та на підставі ст.267 ч.3,4 ЦК України, яка передбачає, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленого до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Такого висновку суд дійшов з наступних підстав. Так, як вбачається з п.2.6. Кредитного Договору, відновлювальна кредитна лінія відкрита\~\~строком на 1461 день, тобто по 20.08.2012 року.(а.с.5) З розрахунку заборгованості який наведено в позовній заяві та розрахунку заборгованості по кредитному договору про заборгованість станом на 04.02.2011 року вбачається що заборгованість за кредитом складає 9 839,44 грн, отже на день подачі позову до суду сума заборгованості залишилась не змінною, що свідчить проте що останній щомісячний платіж було зроблено ще до 04.02.2011 року а тому суд робить висновок, що право вимоги у Банку виникло з 05.03.2011 року, оскільки п.5.5.Кредитного Договору передбачено щомісячну сплату відповідачем мінімального платежу. Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, суд приходить до висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 Цивільного кодексу України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 Цивільного кодексу України). Така правова позиція висловлена в Постанові судової палати у цивільних та господарських справах Верховного суду України від 22 жовтня 2014 року у справі №6-127цс14. Як вбачається з поштового конверта, позовна заява надіслана до суду 23.01.2015 року.(а.с.27) Таким чином, початок перебігу позовної давності необхідно рахувати з 05.03.2011 року, а оскільки Товариство звернулося до суду з позовом лише 23.01.2015 року, то\~\~трирічний строк позовної давності, передбачений ст.257 ЦК України сплинув, що є підставою для відмови у позові. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed