Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Новоайдарського районного суду з позовом до [PERSON] сільської ради про визнання права власності на самочинне будівництво. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що з 1991 року ним для індивідуального садівництва в садовому товаристві «Газовик» в межах населеного пункту с. Пурдівка [PERSON] сільської ради Новоайдарського району, використовувалась земельна ділянка загальною площею 0,1173 га. На зазначеній земельній ділянці в 1991 році позивач самочинно збудував садовий будинок загальною площею 96,5 кв. м. Під час проведення будівельних робіт, а в подальшому і реконструкції збудованого будинку за договором № 41 від 25.07.2009 р., укладеного між позивачем та ПП «Промтехсервіс» були дотримані архітектурні, будівельні, санітарні та екологічні норми, а з початку будівництва жодних заяв, претензій та скарг відносно будівництва та реконструкції не надходило, що свідчить про відсутність факту порушення прав інших осіб цим будівництвом. Рішенням [PERSON] сільської ради Новоайдарського району Луганської області № 20/9 від 04 грудня 2012 року, земельна ділянка № 52/53, загальною площею 0,1173га, яка розташована в садовому товаристві «Газовик» (МПК-3 треста "Укргазпромбуд"), в межах населеного пункту с. Пурдівка [PERSON] сільської ради Новоайдарського району Луганської області на якій збудовано садовий будинок, передана в приватну власність позивачу. 29 травня 2013 року вищевказана земельна ділянка зареєстрована в Державному земельному кадастрі за кадастровим номером 4423188000:25:004:0045. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, інформаційної довідки № 71272816 від 25.10.2016 року, власником земельної ділянки за кадастровим номером 4423188000:25:004:0045, загальною площею 0,1173 га, є [PERSON]. Після завершення будівництва та реконструкції садового будинку, 29 листопада 2016 року Новоайдарським районним комунальним підприємством технічної інвентаризації виготовлено відповідний технічний паспорт. З отриманим технічним паспортом позивач звернувся до Новоайдарської районної державної адміністрації Луганської області, з метою введення будинку в експлуатацію та оформлення права власності, але позивачу було повідомлено, що правових підстав для опрацювання питання введення в експлуатацію самочинно збудованого позивачем будинку не має, та запропоновано звернутись для вирішення цього питання до суду. На підставі викладеного позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради [PERSON], у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони обґрунтовані і підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Судовим розглядом встановлено, що з 1991 року позивачем для індивідуального садівництва в садовому товаристві «Газовик» в межах населеного пункту с. Пурдівка [PERSON] сільської ради Новоайдарського району, використовувалась земельна ділянка загальною площею 0,1173 га. На зазначеній земельній ділянці в 1991 році позивач самочинно збудував садовий будинок загальною площею 96,5 кв. м. Під час проведення будівельних робіт, а в подальшому і реконструкції збудованого будинку за договором № 41 від 25.07.2009р. (а.с. 8-20), укладеного між позивачем та ПП «Промтехсервіс» були дотримані архітектурні, будівельні, санітарні та екологічні норми, а з початку будівництва жодних заяв, претензій та скарг відносно будівництва та реконструкції не надходило, що свідчить про відсутність факту порушення прав інших осіб цим будівництвом. Рішенням [PERSON] сільської ради Новоайдарського району Луганської області № 20/904 від 04 грудня 2012 року, земельна ділянка № 52/53, загальною площею 0,1173га, яка розташована в садовому товаристві "Газовик" (МПК-3 треста "Укргазпромбуд"), в межах населеного пункту с. Пурдівка [PERSON] сільської ради Новоайдарського району Луганської області на якій збудовано садовий будинок передана в приватну власність позивачу (а.с. 20-21). 29 травня 2013 року вищевказана земельна ділянка зареєстрована в Державному земельному кадастрі за кадастровим номером 4423188000:25:004:0045, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 23-25). Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, інформаційної довідки № 71272816 від 25.10.2016 року, власником земельної ділянки за кадастровим номером 4423188000:25:004:0045, загальною площею 0,1173 га, є [PERSON] (а.с. 26-27). Після завершення будівництва та реконструкції садового будинку, 29 листопада 2016 року Новоайдарським районним комунальним підприємством технічної інвентаризації виготовлено відповідний технічний паспорт (а.с. 28-34). З отриманим технічним паспортом позивач звернувся до Новоайдарської районної державної адміністрації Луганської області, з метою введення будинку в експлуатацію та оформлення права власності, але позивачу було повідомлено, що правових підстав для опрацювання питання введення в експлуатацію самочинно збудованого позивачем будинку не має, та запропоновано звернутись для вирішення цього питання до суду. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, відповідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог, підтверджені в судовому засіданні, а також підтверджені письмовими доказами є достовірними, і сумніву у суду не викликають, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб. У зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 328, 376, 392 ЦК України, куруючись ст. ст. 10, 11, 56, 60, 88, 174 ч. 4, 209, 212 - 215, 256 ЦПК України, суд,

Outcome: approved