Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

24.04.14 року позивач ПАТ « Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Одеське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на предмет іпотеки та виселення, в якому просить в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед АТ «Банк «Фінанси та Кредит» за Кредитним договором № к-2050 від 30.10.2006р. у розмірі 2 959 689, 41гривень, у тому числі: 39 772 (тридцять дев'ять тисяч сімсот сімдесят два) дол. США 53 центів, що еквівалентно 501 845.81 гривень за офіційним курсом НБУ станом на 10.04.2014 року за 1 дол. США = 12,6179 гривень) - сума строкової заборгованості по основному боргу кредиту; 27 445 (двадцять сім тисяч чотириста сорок п'ять) дол. США 24 центів, що еквівалентно 346 601,29 гривень за офіційним курсом НБУ станом на 10.04.2014 року за 1 дол. США = 12,6179 гривень) - сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту; 1 148 (одна тисяча сто сорок вісім) дол. США 30 центів, що еквівалентно 14 489,13 гривень за офіційним курсом НБУ станом на 10.04.2014 року за 1 дол. США = 12,6179 гривень) - сума строкової заборгованості по відсоткам; 34 240 (тридцять чотири тисячі двісті сорок) дол. США 64 центів, що еквівалентно 432 044,97 гривень за офіційним курсом НБУ станом на 10.04.2014 року за 1 дол. США = 12,6179 гривень) - сума простроченої заборгованості по відсоткам; 1 665 008 (один мільйон шістсот шістдесят п'ять тисяч вісім) гривень 21 копійка - пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту та відсоткам, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартири № 14, загальною площею 114,5 кв.м., житловою площею 66,7 кв.м., що знаходиться в будинку [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] ІПН [NUMBER], шляхом визнання права власності на зазначене майно за Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Одеське РУ» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (юридична адреса: м Одеса, вул. Армійська, 18-Б, МФО 328823, ЄДРПОУ 21017660, р/р 35196010001980 у Філії «Одеське РУ» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»), за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності на зазначене майно, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна; виселити [PERSON] ІПН [NUMBER] з квартири № 14, що знаходиться в будинку [ADDRESS] До судового засідання представник позивача надав заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував та просив справу розглядати без участі представника позивача. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до судового засідання не з'являлися. Відповідно до ст. 74 ЦПК України відповідачі повідомлялись шляхом оголошення у пресі. Відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши надані до справи матеріали, встановив наступне. Між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Одеське регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] 30.10.2006 року був укладений Кредитний договір № к-2050, за яким Банк надав останній кредит у сумі 79 000,00 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 15 % річних, строком користування до 30.10.2021 р. В якості забезпечення виконання зобов'язань по даному Кредитному договору, між [PERSON] та Банком був укладений Іпотечний договір, посвідчений 31.10.2006 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, [PERSON] та зареєстрований за реєстровим номером 3326, згідно якого Банку було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартира № 14, загальною площею 114,5 кв. м, що знаходиться в будинку під [ADDRESS]. Відповідно до п. 3.2. Кредитного договору Позичальниця зобов'язалася щомісяця в строк до 10 числа кожного місяця призводити погашення заборгованості по кредитним ресурсам відповідно до Додатку № 1 до Кредитного договору. Київським районним судом м. Одеси від 20.04.2010р. був постановлений Судовий наказ згідно з яким на користь Банку було стягнуто з [PERSON] та [PERSON] заборгованість по Кредитному договору в розмірі 601 962,88 гривень, а також суму судового збору у розмірі 850,00 гривень та витрати на ІТЗ судового процесу у розмірі 30 гривень. На даний час, заборгованість по Кредитному договору, включаючи заборгованість по основному боргу та відсоткам є простроченою заборгованістю, судовий наказ Київського районного суду м. Одеси від 20.04.2010р. станом на день пред'явлення позову не виконано. Зобов'язання по кредиту відповідачами не виконуються, у зв'язку з чим утворилась заборгованість перед банком по кредитному договору яка станом на 10.04.2014р. складає 2 959 689 (два мільйони дев'ятсот п'ятдесят дев'ять тисяч шістсот вісімдесят дев'ять) гривень 41 копійка, у тому числі: 39 772, 53 дол. США, що еквівалентно 501 845,81 гривень за офіційним курсом НБУ станом на 10.04.2014 року за 1 дол. США = 12,6179 гривень) - сума строкової заборгованості по основному боргу кредиту; 27 445, 24 дол. США, що еквівалентно 346 601,29 гривень за офіційним курсом НБУ станом на 10.04.2014 року за 1 дол. США = 12,6179 гривень) - сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту; 1 148 30 дол. США, що еквівалентно 14 489,13 гривень за офіційним курсом НБУ станом на 10.04.2014 року за 1 дол. США = 12,6179 гривень) - сума строкової заборгованості по відсоткам; 34 240, 64 дол. США що еквівалентно 432 044,97 гривень за офіційним курсом НБУ станом на 10.04.2014 року за 1 дол. США = 12,6179 гривень) - сума простроченої заборгованості по відсоткам; 1 665 008, 21гривень - пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту та відсоткам, що і стало причиною для звернення до суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Одеське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» права власності на предмет іпотеки, а саме: квартиру [ADDRESS] в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна (виключна підсудність). Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як вбачається з Листа №439 від 26.11.2012р КГІ «Домоуправління-18» наданого у відповідь на запит Першого Київського відділу ДВС ОМУЮ, за адресою: [ADDRESS] була зареєстрована [PERSON]. Згідно з ч.2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за заявою іпотеко держателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно з ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» та ст.. 109 ЖК України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Статтею 590 ЦК України, якою встановлено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставо держатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» № 898-ІУ від 05.06.2003 року, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 7 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що за рахунок предмета іпотеки Іпотеко держатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Також, згідно п. 2.1.15. Іпотечного договору, Іпотекодержатель має право достроково звернути стягнення на предмет іпотеки у разі неналежного виконання Позичальником будь-яких умов Кредитного договору. Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно із частиною третьою статті 36 Закону України "Про іпотеку" договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку". Відповідно до п. 4.3. Іпотечного договору, за вибором Іпотекодержателя застосовується один із способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог Іпотекодержателя: за рішенням суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, згідно із застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя. Підпунктом 4.3.3. Іпотечного договору передбачено право Іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі Іпотечного договору шляхом прийняття Іпотеко держателем предмету іпотеки у власність в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку визначеному ст. 37 Закону України «Про іпотеку». При цьому застереження вказане у цьому підпункті визначається як договір про задоволення вимог Іпотекодержателя. Відповідно до ч 1 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом України у Постанові від 11.12.2013 року про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.07.2013року. Слід звернути увагу суду, що п. 39 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Таким чином, і Закон України «Про іпотеку» і положення Іпотечного договору передбачають такий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, як передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду за ціною, яка встановлюється на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності. Частиною 2 статті 40 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Відповідно до п. 43 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» згідно з ч. 4 ст. 9, ст. 109 ЖК України, ст.-39-40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселенню мешканців цього будинку чи житлового приміщення. При цьому, примусове виселення мешканців здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Крім того, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідачів на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подані позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 243,60 гривень. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved