Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

В квітні 2014 року позивач звернувся до суду з наданням в подальшому заяви про зміну підстав позову, мотивуючи його тим, що між [PERSON] від імені якої діяв [PERSON] та АКБ "Райффайзенбанк Україна", правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк", було укладено Договір іпотеки №PCL-007/669/2006 від 31 серпня 2006 року за борговим зобов'язанням за кредитним договором №CNL-007/669/2006, укладеного між [PERSON](далі-Боржник) та АКБ "Райффайзенбанк Україна" від 31 серпня 2006 р., відповідно до якого Боржник зобов'язався повністю повернути Банку суму отриманого кредиту не пізніше 28 серпня 2016 року відповідно до умов встановлених п.п.1.5-1.6 Кредитного договору, чи в інший встановлений в Кредитному договорі. Сума кредиту може скласти : 60 000 доларів США. Право вимоги за зазначеним договором іпотеки на підставі ст.ст.512-516, 656, 1077-1086 ЦК України було придбано ТОВ "ОТП Факторинг України" за Договором про відступлення права вимоги від 18.03.2011 року, посвідченого ПН ДМНО [PERSON] за реєстр.№1677. 27 лютого 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON], яка є майновим поручителем [PERSON]За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, пропоную задовольнити вимоги ТОВ "ОТП Факторинг України" у розмірі: залишок заборгованості за кредитом - 46 868,39 доларів США, заборгованість по відсоткам - 3054,26 доларів США, що всього становить 49 922,65 долари США та витрати, пов'язані із вчиненням виконавчого провадження - 1700,00 грн. Однак відповідач при вчинення виконавчого напису зазначив суму заборгованості вимога, щодо якої відповідачем до позивачки не пред'являлася, оскільки зазначені обставини нічим не підтверджуються, а сума зазначена у вимозі є зовсім іншою від суми заборгованості зазначеної у виконавчому написі. З обставин наведених вище вбачається, що про безспірність заборгованості не може йти мова, а тому виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Посилаючись на те, що 03 червня 2014 року набрав законної сили ЗУ "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредиторів в іноземній валюті", позивач просив суд його застосувати. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги заяви про зміну підстав позову підтримує та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача ПАТ "ОТП Факторинг Україна" надав суду заперечення, в яких просив суд відмовити у задоволенні позову, оскільки під час вчинення виконавчого напису №122 від 27.02.2014 р., приватний нотаріус [PERSON] діяв абсолютно правомірно та цілком сси лаючись на норми чинного законодавства України та положення Договору іпотеки при цьому правомірно включив у вміст виконавчого напису вимогу про погашення заборгованості у повному обсязі, правомірно встановив безспірність вимог заявлених ТОВ "ОТП Факторинг Україна". Третя особа - приватний нотаріус [PERSON] надала суду заперечення, в яких просила суд відмовити у задоволенні позову. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. 31 серпня 2006 року між АКБ "Райффайзенбанк Україна" ( правонаступником всіх прав і обов'язків якого є ПАТ "ОТП Факторинг Україна") та [PERSON] (далі -Позичальник) було укладено кредитний договір № CNL-007/669/2006, відповідно до якого Банк надав позичальнику кредит, а позичальник приймає його на наступних умовах кредит у розмірі 60 000,00 доларів США. Дата остаточного погашення кредиту - 26 серпня 2016 року. Відповідно до п.п.1.9, 1.9.1 умов Договору, дострокове виконання боргових зобов'язань за ініціативою банку та розірвання цього договору: незважаючи на інші положення цього Договору, Банк має право вимагати дострокового виконання Боргових зобов'язань в цілому або у визначеній Банком частині у випадку невиконання Позичальником та/або Поручителем, та/або майновим поручителем своїх Боргових та інших зобов'язань за цим Договором ( в тому числі, але не виключно,постановлених п.2.3.7 та ст.3 цього Договору) та/або умов Договору іпотеки, та/або умов Договору поруки. При цьому, виконання боргових зобов'язань повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання Позичальником відповідної вимоги. 31 серпня 2006 року між АКБ "Райффайзенбанк Україна" та Позичальником була укладена Додаткового угода №1 до вищевказаного кредитного договору, відповідно до якої сторони домовились внести зміни та доповнення до Кредитного договору. 26 жовтня 2009 року між АКБ "Райффайзенбанк Україна" та Позичальником був укладений Додатковий договір №2 до вищевказаного кредитного договору, відповідно до якої сторони домовились внести зміни та доповнення до Кредитного договору. У якості забезпечення виконання Позичальником зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, 31 серпня 2006 року між АКБ "Райффайзенбанк Україна" та [PERSON] від імені якої діяв [PERSON] було укладено Договір іпотеки № PCL-007/669/2006 (майнова порука), предметом якого є будинок житловий, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить Іпотекодавцю на праві власності, що підтверджується Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва /2-3-2364-06/04.04.2006/ та зареєстровано в ММБТІ в реєстровій книзі №11, номер запису 1582, реєстраційний номер №15526254 від 26.07.2006 р. загальна площа предмета іпотеки становить 144,40 кв.м. 17.12.2013 року за вих. №2097 на адресу позивача була надіслана досудова вимога, відповідно до якої позивача було повідомлено про укладення Договору відступлення, про боргових зобов'язань за кредитним договором. Також нагадано позивачу, що внаслідок невиконання або неналежного виконання Позичальником умов кредитного договору, ТОВ "ОТП Факторинг" має право задовольнити свої вимоги за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, в тому числі шляхом вчинення виконавчого напису на Договорі іпотеки/застави, з відшкодуванням витрат по отриманню виконавчого напису за рахунок сум, отриманих від реалізації Предмета іпотеки/застави. Оскільки позичальником чи майновим поручителем вимога банку не була виконана, то 27 лютого 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON], яка є майновим поручителем [PERSON] Зазначене нерухоме майно на підставі договору іпотеки, посвідченого 31.08.2006 року приватним нотаріусом Київського МНО [PERSON] за реєстровим №5988, передане в іпотеку ПАТ "ОТП Банк", яке є правонаступником ЗАТ "ОТП Банк", яке є правонаступником АКБ "Райффайзенбанк Україна". Право вимоги за зазначеним договором іпотеки на підставі ст.ст.512-516, 656, 1077-1086 ЦК України було придбано ТОВ "ОТП Факторинг України" за Договором про відступлення права вимоги від 18.03.2011 року, посвідченого ПН ДМНО [PERSON] за реєстр.№1677. строк платежу за вищезазначеним договором іпотеки настав 17.02.2014 року. За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, пропоную задовольнити вимоги ТОВ "ОТП Факторинг України" у розмірі: залишок заборгованості за кредитом - 46 868,39 доларів США, заборгованість по відсоткам - 3054,26 доларів США, що всього становить 49 922,65 долари США та витрати, пов'язані із вчиненням виконавчого провадження - 1700,00 грн. Відповідно до Інформації про виконавче провадження від 22.04.2014 року, 20.03.2014 року державним виконавцем ВДВС Миколаївського РУЮ відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису нотаріуса. Постановою ст.державного виконавця ВДВС Миколаївського РУЮ від 17.10.2014 року повернуто вищевказаний виконавчий напис стягувачеві. Статтями 1049, 1050, 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Одним із видів застави нерухомого майна є іпотека. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч. 1 ст. 575 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. У разі невиконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель, як зазначено у ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку", Банк вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (ч. 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку"). Частиною 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Статтями 34, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Разом з тим, 07.06.2014 року набрав чинності Закон України від 03.06.2014 року № 1304-VII "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", відповідно до ст. 1 якого протягом його дії: не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі ст. 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно зі ст. 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя): - за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, - за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що в позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Пункт 4 названого вище закону визначає, що протягом дії цього Закону інші Закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Відповідно інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 24.11.2014 року за позивачем зареєстровано житловий будинок [ADDRESS]. Отже, зважаючи на те, що будинок переданий позивачем в забезпечення виконання зобов'язань по поверненню отриманого кредиту від відповідача саме в іноземній валюті на споживчі цілі, площа житлового будинку становить 144,4 кв.м., а також те, що вказана квартира є постійним місцем проживання позивача, іншого житла позивач не має, суд приходить до висновку, що дія Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" поширюється на правовідносини, що виникли між сторонами, а тому вимоги позову обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved