Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

14 вересня 2016 року позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив розірвати договір оренди землі, укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю "Східна зернова група" та зареєстрований 04 грудня 2012 року в відділі Держкомзему у Жовтневому районі за № 482330004003484. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що [PERSON] належала на праві приватної власності земельна ділянка площею 1.5376 га, що розташована на території Коларівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області. Вищевказану земельну ділянку [PERSON] передала в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю "Східна зернова група" строком на п'ять років, згідно договору оренди землі укладеного 04 грудня 2012 року, зареєстрований 04 грудня 2012 року в відділі Держкомзему у Жовтневому районі за № 482330004003484. На підставі свідоцтва про право на спадщину, позивач є спадкоємцем і власником даної земельної ділянки. Відповідно до умов договору орендна плата нараховується орендарем у розмірі 4% від грошової оцінки землі, наданої в оренду та з урахуванням встановленого коефіцієнту індексації. Остаточний рахунок за оренду проводиться в поточному році не пізніше 31 грудня поточного року. Однак, відповідач взяті на себе зобов'язання щодо сплати орендної плати за 2014 і 2015 роки, не виконує, неодноразові звернення про здійснення розрахунку за договором оренди відповідач ігнорує, в зв'язку з чим змушений звернутися до суду та просив розірвати договір оренди земельної ділянки. Позивач в судове засідання не з'явився, від його представника -[PERSON] надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності та відсутності позивача, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надіслав. В зв'язку з чим, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутністю відповідача, оскільки наявних доказів достатньо для прийняття рішення. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до договору оренди земельної ділянки № 442, зареєстрованого у відділі Держкомзему у Жовтневому районі за №482330004003484 від 04 грудня 2012 року, укладеного між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю "Східна зернова група" в особі директора [PERSON], орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду земельну ділянку розміром 1.5376 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до умов договору орендна плата нараховується орендарем у розмірі 4% від грошової оцінки землі, наданої в оренду та з урахуванням встановленого коефіцієнту індексації. Остаточний рахунок за оренду проводиться в поточному році не пізніше 31 грудня поточного року. Строк дії договору становить 5 років з правом його продовження ( а.с. 4-5). Зі змісту довідки Відділу Держгеокадастру у Жовтневому районі Миколаївської області від 28.09.2016 року вбачається, що згідно перевірки "Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю. На право постійного користування землею. Договорів оренди землі", зареєстрований договір оренди земельної ділянки № 442, укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю "Східна зернова група" за №482330004003484 від 04грудня 2012 року (а.с.18). Відповідно до свідоцтва про смерть, [PERSON] померла [INFO] (а.с.27). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 30 квітня 2015 року державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області, спадкоємцем майна [PERSON] є її син [PERSON], спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки площею 1,5376 га, яка розташована на території Коларівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області ( а.с.7). Виходячи з даних спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відсутні відомості відносно Товариства з обмеженою відповідальністю "Східна зернова група" щодо наявності даних про перебування юридичної особи у процесі провадження у справі про банкрутство, санації та відсутні дані про перебування юридичної особи в процесі припинення (а.с.28-29). Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі" (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), а також іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди земельної ділянки. За правилами п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Відповідно до вимог ст.124 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст.13 Закону України "Про оренду землі"). Згідно до ч.2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Істотні умови договору оренди землі визначені у ст.15 Закону України "Про оренду землі". Відповідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно до положень до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. У відповідності до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Аналізуючи досліджені докази, судом встановлено, що договір оренди земельної ділянки укладений 04 грудня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Східна зернова група" та [PERSON], яка померла [INFO] тобто після смерті [PERSON] Отже [PERSON] даний договір не укладала. Відповідно до ст. 4 Закону України "Про оренду землі" орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. За правилами ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно до змісту ст. 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Положення ст. 32 Закону України "Про оренду землі" відповідно до якого несплата орендної плати є підставою для розірвання договору оренди, на яку посилається позивач, застосуванню не підлягає, оскільки суперечить змісту ст.203 ЦК України, згідно з якою розірвано може бути, лише укладений (чинний) договір. Неукладений договір не породжує для його сторін прав та обов'язків. Таким чином, право на майно в орендаря не виникає і власник може витребувати його в порядку, установленому главою 83 ЦК України. На зазначене звернув увагу Пленум Верховного Суду України в п.8 постанови від 6 листопада 2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними". Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "Східна зернова група" про розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю "Східна зернова група", зареєстрований 04 грудня 2012 року в відділі Держкомзему у Жовтневому районі за № 482330004003484, з підстав порушення істотних умов договору, задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed