Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

у листопаді 2018 року [PERSON] звернулася до Машівського районного суду Полтавської області зі вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 01 грудня 2003 року у с. Богданівка Знамянського району Кіровоградської області померла її бабуся [PERSON], мати її батька [PERSON], який помер у 1997 році. На час смерті батька вона була неповнолітня, досягла повних 16 років. За життя батька вони не підтримували жодних звязків із бабусею, його матірю, вона була дитиною та причини їй ніхто не пояснював. Разом з відповідачем їм стало відомо, що бабуся залишила заповіт, яким усе своє майно заповіла їм, онукам, в рівних частках. Натомість нотаріус відмовила їм у заведенні спадкової справи у звязку з пропуском строків прийняття спадщини. Позивач вважає, що вказаний строк нею пропущено з поважних причин. У звязку з викладеним просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом після померлої 01.12.2003 року бабусі [PERSON] строком 2 місяці. 28.12.2018 відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що дійсно позивач є його рідною сестрою, а [PERSON] їхня рідна бабуся з боку батька. Їхній батько [PERSON], помер задовго до смерті бабусі, 21.10.1997 року, з родичами з боку батька їхні батьки не підтримували жодних звязків, з бабусею вони з сестрою з дитячого віку не бачились. У них з сестрою завжди були гарні взаємини, вони підтримували одне одного і порадившись, вирішили для налагодження родинних звязків, знайти свою бабусю. На її пошуки пішло багато часу, так як з останнього відомого їм місця проживання, а саме, з с. Калинівка Машівського району, вона виїхала. Також вони її шукали в м. Знамянка Кіровоградської області, а пізніше, випадково дізналися, що вона може жити в с. Богданівка Знамянського району Кіровоградської області. Після чого він звернувся до Богданівської сільської ради та отримав відповідь про смерть бабусі. У вересні 2015 року він отримав повторно свідоцтво про смерть бабусі, про що повідомив сестру. До цього вони приїздили в с. Богданівка та від жителів села дізналися про можливе залишення бабусею заповіту на їхню з сестрою користь, однак у Богданівській сільській раді таких даних не було, а тому він звернувся до Селещинської сільської ради та дізнався про залишений бабусею заповіт, який вона склала через декілька років після смерті їхнього батька, а її сина. У червні 2016 року нотаріус відмовила їм у прийнятті заяв про прийняття спадщини у звязку з пропуском встановленого законодавством строку для цієї мети. Всі документи, що стосувалися їхніх з сестрою спадкових прав були у нього, сестрі він їх не віддавав (а.с. 28-31). У судове засіданні сторони не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та завчасно (а.с.47-49, 61,62), позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с. 63). Відповідач у відзиві на позовну заяву від 28.12.2018 (а.с. 28) просив справу розглядати без його участі, повідомив про відсутність заперечень проти задоволення позову. Голова Богданівської сільської ради Знамянського району Кіровоградської області подав суду заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради та позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с.53). Виходячи з викладеного, у відповідності з ч. 4 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, суд вирішив за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підготовчому засіданні та дослідивши надані письмові докази, дійшов такого висновку. Судом установлено, що 01 грудня 2003 року в с. Богданівка Знамянського району Кіровоградської області померла [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КЕ № 302141 (а.с. 6), яка за життя була власницею земельної частки (паю) площею 6,37 га для сільськогосподарського використання, розташованої на території с. Калинівка Дмитрівської сільської ради Машівського району Полтавської області, що вбачається з копії державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ПЛ № 007118 від 02.04.1998 року (а.с. 13). За життя, 13.12.1999 року, [PERSON] склала заповіт, яким на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, заповіла онукам [PERSON] та [PERSON], в рівних частинах (а.с. 7). 14.12.2002 року [PERSON], [INFO] уклала шлюб з [PERSON], [INFO] та змінила прізвище на «Філіпова», про що свідчить копія свідоцтва про одруження серії І-КЕ № 084014 від 14.12.2002 року (а.с. 11). Постановою державного нотаріуса Машівської державної нотаріальної контори [PERSON] від 15.06.2016 року [PERSON] та [PERSON], спадкоємцям за заповітом та за законом по праву представлення у заведенні спадкової справи до майна померлої [PERSON] відмовлено, у звязку з пропущенням строків про прийняття ними спадщини (а.с. 12). За повідомленням Знамянської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області від 01.02.2019 року №92/01-16 (а.с.51) станом на 01.02.2019 року у вказаній нотаріальній конторі спадкова справа після померлої [PERSON] не заведена. На підтвердження фактів, викладених у позовній заяві, зокрема щодо розшуку бабусі [PERSON], позивачем також надано: повідомлення відділу ДРАЦС по м. Знамянка у Кіровоградській області № 666/03-3.47 від 01.12.2011 року, відповідно до якого в архіві відділу відсутній актовий запис про смерть [PERSON] (а.с. 15); повідомлення Богданівської сільської ради Знамянського району Кровоградської області № 34/-02/16 від 25 серпня 2015 року, відповідно до якого [PERSON], [INFO] померла 01 грудня 2003 року (а.с. 16). Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Оскільки бабуся позивачки померла 01 грудня 2003, а тому строк для прийняття спадщини сплив 01 березня 2003 року. Статтею 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В п. 24 Постанови № 7 від 30 травня 2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування" Пленум Верховного Суду України дав розяснення, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Разом з цим, при вирішенні цивільно-правового спору суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, у тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004у справі № 1-33/2004. Відповідно до положень ст. 3 ЦК України, яка передбачає загальні засади цивільного законодавства, ними, серед іншого, є судовий захист цивільного права та інтересу, а також справедливість, добросовісність та розумність. Стаття 17 Закону України "Про виконання рішення застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі "Ільхан проти Туреччини" від 27 червня 2000 року зазначив, що при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Судом також враховується рішення ЄСПЛ у справі «[PERSON] проти Бельгії» від 13.06.1979 року, ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Вказане, в сукупності з тим, що інший спадкоємець до майна померлої [PERSON]- відповідач [PERSON] позов визнав, спадщина до цього часу ніким не прийнята, відумерлою у встановленому законом порядку не визнана, представник співвідповідача Богданівської сільської ради також не заперечує проти задоволення позову, що з урахуванням практики Європейського суду з прав людини дає підстави суду дійти висновку, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини і їй слід визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини та відповідно позов задовольнити. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved