Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом,відповідно до якого зазначила 07 листопада 2006 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельно - інвестиційна компанія «Киевінвестбуд» та [PERSON] було укладено договір №? 1/77 на придбання квартири [ADDRESS] . Відповідно до п. 1.1., 1.2. даного Договору, Замовник доручає, Фірма приймає на себе обов'язок за рахунок коштів Замовника придбати житлове приміщення (квартиру). За фактом придбання Об'єкту, Фірма зобов'язується передати Замовнику придбану та індивідуально визначену в цьому договорі квартиру (Об'єкт). Згідно з п. 1.8. Договору, визначалася наступна характеристика Об'єкту (квартири): [ADDRESS]; кількість кімнат 2 (дві); загальна площа 53,12 кв.м. Відповідно до п. 4.2. Договору, ціна договору, на момент укладення Договору становить 186 451,20 (сто вісімдесят шість тисяч чотириста п'ятдесят одна) грн. 20 коп. в т.ч. ПДВ 20 % - 31 075,20 грн. Зазначена ціна не підлягає зміні інакше, ніж за згодою сторін. Окрім того, відповідно до п. 1.7. Договору, Замовник може отримати у власність відповідний Об'єкт лише за умови сплати 100 (сто) відсотків вартості загальної площі Об'єкту. На виконання умов Договору, Замовником на поточний рахунок Фірми було перераховано грошові кошти в розмірі 186 451,20 грн., таким чином, всі свої обов'язки щодо сплати [PERSON] виконано належним чином . Рішенням Виконавчого комітету Гостомельської селищної ради № 74 від 07.04.2009 р. присвоєно адресний номер 85-квартирному житловому будинку (незавершеного будівництва, з готовністю 95 %) загальною площею 5767,4 кв.м., житловою площею 2291,0 кв.м., що розташований на земельній ділянці площею 1.6995 га в [ADDRESS]. В довідці виконавчого комітету Гостомельської селищної ради Київської області від 10.04.2009 р. № 1680 зазначено, що 85-квартирний 5-ти поверховий житловий будинок (незавершеного будівництва 95 % готовності) побудований за будівельною адресою [ADDRESS]. Згідно з рішенням Гостомельської селищної ради від 07 квітня 2009 року № 74 вищевказаному житловому будинку присвоєний адресний номер [ADDRESS]. Всупереч п. 1.8. Договору №? 1/77 на придбання квартири [ADDRESS], відповідно до якого відповідач зобов'язувався ввести будинок в експлуатацію в IV кв. 2006 р. та передати будинок під заселення в І кв. 2007 р., останній не виконав взятих на себе зобов'язань, внаслідок чого позивач позбавлений можливості для реєстрації за собою права власності на квартиру, що перешкоджає володіти, користуватися, розпоряджатися майбутньою квартирою . Листом від 09.04.2012 р. позивач звернулася до ТОВ «БІК «Киевінвестбуд» з приводу виконання договірних зобов'язань. Своїм листом від 18.06.2012р. відповідач визнав за собою договірні зобов'язання та обов'язок, щодо введення будинку в експлуатацію та передачу його під заселення, та гарантував, що як тільки підприємство отримає на свої розрахункові рахунки грошові кошти відразу відновить всі необхідні роботи з метою завершення будівництва будинку, який знаходиться за адресою [ADDRESS]. Згідно листа КП Київської обласної ради «Ірпінське бюро технічної інвентаризації» від 23.02.2011р. вих. № 155 позивачу стало відомо, що 03 грудня 2012 року було укладено договір купівлі - продажу квартири між [PERSON] за договором та [PERSON], який посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 974. Позивач вважає, що вищезазначений договір купівлі - продажу квартири від 03.12.2010 р. суперечить вимогам чинного законодавства, що є підставою для визнання правочину недійсним. Відповідно до умов Договору, [PERSON] зобов'язувався продати - [PERSON], а покупець зобов'язувався купити і сплатити за нього обговорену грошову суму. Квартира [ADDRESS], що відчужена за даним Договором розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно умов Договору, відчужувана квартира належить продавцю на праві приватної власності на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 вересня 2010 року, що зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно в Комунальному підприємстві Київської обласної ради «Ірпінське бюро технічної інвентаризації». Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 24 січня 2011 року у справі № 22ц-31/2011 рішення Придніпровського районного суду м, Черкаси від 16 вересня 2010 року у частині задоволення зустрічного позову [PERSON] про визнання за ним права власності на квартири [ADDRESS] загальною площею 755,24 кв. м. - скасовано. Тобто, продавець - [PERSON] відчужив квартиру [ADDRESS] на підставі рішення суду, яке на момент укладення договору купівлі - продажу не набрало законної сили та в подальшому було скасоване судом апеляційної інстанції. Відповідач - [PERSON] не був власником зазначеної квартири, а тому не мав права на укладення такого договору. Квартира [ADDRESS] знаходиться в будинку, щодо якого не завершено будівництво та який не зданий в експлуатацію, що унеможливлює укладення договорів купівлі - продажу предметом якого є дана квартира. Позивач просить визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 03.12.2010р та визнати за позивачкою майнові права на зазначену квартиру. Ухвалою Ірпінського міського суду від ТОВ «Вірджині» було залучено до участі справі в якості співвідповідача. ТОВ «Вірджині» подало до суду зустрічну позовну заяву,відповідно до якої зазначено,що товариство не визнає позовні вимоги первісного позивача в повному обсязі, вважає себе не володіючим власником спірної квартири в будинку [ADDRESS] . Також зазначено,що 10.04.2005р. між ТОВ "Вірджині" та Забудовником ТОВ Будівельно-інвестиційна компанія «КиЕвінвестбуд» укладено договір №28 на дольову участь у будівництві житла за адресою: [ADDRESS]. (адресу в подальшому змінено на: [ADDRESS]). Згідно умов договору, ТОВ «Вірджині» виступило інвестором-замовником будівництва із дольовою участю. Так, Договором встановлено, що Забудовник будує та передає Дольовику в листопаді 2005р., а Дольовик оплачує та приймає 1 379,92 кв.м. загальної площі житла, що становить 26 житлових квартир. Адресний перелік 26 квартир, які повинні були передатися ТОВ ''Вірджині" є невід'ємною частиною цього договору. Ухвалою господарського суду м. Києва від 27 листопада 2008 року по справі №31/423 (2007р.) розглянуто заяву ТОВ «Вірджині» про зміну способу та порядку виконання рішення та звернуто стягнення залишкового боргу шляхом зобов'язання ТОВ «БІК «КиЕвінвестбуд» передати ТОВ «Вірджині» житлові приміщення, які знаходяться по [ADDRESS], загальною площею 1 379,92 кв. м. На підставі судового наказу № 31/423, виданого господарським судом м. Києва, постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції «Про відкриття виконавчого провадження» № ВП 11584487 від 26 лютого 2009 року відкрито виконавче провадження. 7 квітня 2009 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції складено акт державного виконавця в порядку примусового виконання ухвали господарського суду м. Києва від 27 листопада 2008 року, яким зобов'язано ТОВ «БІК «КиЕвінвестбуд» передати ТОВ «Вірджині» житлові приміщення у 85-квартирному житловому будинку по [ADDRESS], що сумарно прирівнюють 1 379,92 кв. м. При цьому дії державної виконавчої служби щодо спірної квартири ні в період виконання судового рішення ні після закінчення його виконання ТOB «БІК «КиЕвінвестбуд» не оскаржувались. Ні позивач, ні ТОВ «БІК «КиЕвінвестбуд», вимог щодо повернення спірної квартири до ТОВ "Вірджині", не заявляли. 12.03.2009 року між ТОВ "Вірджині" в особі Ґуль Г.П. і [PERSON] був укладений договір комісії. За умовами цього договору [PERSON] на протязі 2009 року передав 1 910 000,00 грн. представнику ТОВ "Вірджині" на ведення судових спорів, відносно 20 квартир у споруджуваному будинок по [ADDRESS], й у такий спосіб 100% відсоткове виконав свої зобов'язання за договором. На підставі акту прийому - передачі квартир від 22.06.2009 р. ТОВ "Вірджині" в особі свого представника Ґуль Г.П. передало [PERSON] майнові права на 15 квартир в будинку [ADDRESS], а на підставі акту від 15 липня 2009 року на 5 квартир, що залишилися, а саме: [ADDRESS] у тому ж будинку. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 вересня 2010 роки у справі №2-4528/10 за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], ТОВ «Вірджині», КП Ірпінське БТІ, було визнано в числі інших право власності [PERSON] на спірну квартиру [ADDRESS]. Цим же рішенням був визнаний дійсним зазначений договір комісії від 12.03.2009р., укладений між ТОВ «Вірджині» і [PERSON], зобов'язано ТОВ «Вірджині» передати квартири, зазначені в договорі комісії [PERSON] Надалі цей договір комісії залишився без змін при перегляді вказаного рішення Апеляційним судом Черкаської області по справі №22ц-31 /2011 від 24 січня 2011 року, якім вказане рішення суду першої інстанції в частині задоволення зустрічного позову [PERSON] до [PERSON], ТОВ «Вірджині», КП Ірпінське БТІ, було скасовано. 03.12.2010 року за договором купівлі-продажу, продавець [PERSON] продав [PERSON] 2-х кімнатну квартиру [ADDRESS]. На момент укладення договору купівлі-продажу спірна квартира не знаходилось під арештом, у податковій заставі, (іпотеці) або під іншою забороною відчуження не була, всі вимоги встановлені приписами Цивільного кодексу України сторонами були дотримані. Договір купівлі-продажу квартири був посвідчений нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] та пройшов державну реєстрацію. Право власності на вищеназвану квартиру Відповідач зареєстрував в КП КОР Ірпінське БТІ Київської області. Саме з цих обставин відповідач [PERSON] є добросовісним набувачем. Відсутність волі не володіючого власника ТОВ «Вірджині» на витребування спірної квартири з власності добросовісного набувача, якім є відповідач у справі [PERSON], унеможливлює визнання недійсності договору купівлі-продажу від Об.01.2001р. за позовом третіх осіб. Первинний позов пред'явлено особою, яка не була стороною договору від 06.01.2011 року, однак вважала себе власником майна (спірної квартири) та звернулась до суду про визнання недійсним відплатного договору, укладеного особою, яка, на її думку, не мала права відчужувати вказане в договорі майно. У такому разі це майно не може бути передане власнику в порядку застосування загальних наслідків, передбачених ст. 216 ЦК України, оскільки позивач [PERSON] не була стороною оскарженого договору. Майно може бути повернуте за позовом власника про витребування, майна на підставі ст.ст. 387, 388 ЦК України, якщо позивач надасть докази, що підтверджують наявність обставин, зазначених цими статтями, тому що вони встановлюють спеціальні правила для захисту такого права. Це випливає з того, що оскільки добросовісне набуття відповідно до ст. 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно набувається не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права його відчужувати, то наслідком угоди, вчиненої з таким порушенням, е не двостороння реституція, а повернення майна з незаконного володіння, якщо для цього є передбачені законом підстави. Разом з тим договір №1/77 на підставі якого позивач звернувся до суду про визнання за ним майнових прав на спірну квартиру, не відповідає вимогам норм законодавства. Згідно частини 3 ст. 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність», яка діяла на момент укладення Договору №1/43 прямо забороняла будівництво житла з залученням грошових коштів фізичних та юридичних осіб без участі фонду фінансування будівництва (ФФБ). Слідує також зазначити, що Правові та організаційні засади залучення коштів фізичних і юридичних осіб в управління з метою фінансування будівництва житла та особливості управління цими коштами регулюється Законом України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» Суб'єктами такої системи є довірителі, управителі, забудовники, страхові компанії, емітенти сертифікатів ФОН та власники сертифікатів ФОН. Статтею 14 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» вказаного Закону, в редакції від 14.01.2006р., що діяла на час укладення договору між забудовником ТОВ «КиЕвінвестбуд», та [PERSON] визначено, що фізична або юридична особа стає довірителем ФФБ за умови передачі коштів в управління управителю ФФБ та укладання з управителем ФФБ договору про участь у ФФБ. Після внесення довірителем коштів до ФФБ управитель видає довірителю Свідоцтво про участь у ФФБ - документ, що підтверджує участь довірителя у ФФБ. Всупереч вимогам ст.ст. 3, 9, 14, 15 вказаного Закону фінансування будівництва здійснювалось не через ФФБ, а безпосередньо на р/р. Відповідача, що підтверджується квитанцією про перерахування [PERSON] грошових коштів на р/р Відповідача ТОВ «КиЕвінвестбуд». Таким чином, всупереч нормам діючого законодавства, на момент вчинення Договору, Позивачем були переведені кошті для будівництва Квартири не на рахунок ФФБ, як це визначає закон, а на рахунок Відповідача по його господарській діяльності, яка йому законодавством заборонена. Позивач не надав ні Свідоцтво про свою участь у ФФБ ні інвестиційний договір, який відповідає вимогам нормам вище зазначених законів. Крім того, за умовами договору №1/77 у Позивача не передбачено набуття майнових прав на спірну квартиру. В матеріалах справи також відсутні документальні докази того, що Відповідач у встановленому Законом порядку набув статусу Фонду фінансування будівництва. Позивач за зустрічним позовом просить визнати недійсним договір №1/77 на придбання квартири [ADDRESS] від 07.11.2006р. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з»явилась,про день розгляду справи повідомлялась належним чином відповідно до ст..74 ЦПК України,у зв»язку з чим суд розглянув справу на підставі наявних у справі доказів. Представник ТОВ»Будівельно-інвестиційна компанія «Київінвестбуд» у судове засідання не з»явився,про день розгляду справа повідомлявся належним чином відповідно до ст..74 ЦПК України,у зв»язку з чим суд розглянув справу на підставі наявних у справі доказів. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з»явились,про день розгляду справи повідомлені належним чином. Представник ТОВ «Вірджині « у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнала,просила у позові відмовити,зустрічну позовну заяву підтримала,підтвердила обставини,викладені у зустрічній позовній заяві та просила задовольнити зустрічну позовну заяву. Представник 3-ї особи КП «Ірпінське бюро технічної інвентаризації» у судове засідання не з»явився,про день розгляду справи повідомлений належним чином. Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не з»явилась,подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд,заслухавши пояснення учасників процесу,дослідивши письмові докази по справі,вважає позов [PERSON] та зустрічна позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Вірджині» такими,що не підлягають до задоволення. Відповідно до ст.3 ЦПК України «Кожна особа має право у порядку,встановленому цим Кодексом,звернутися до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів.У випадках,встановлених законом,до суду можуть звертатися органи та особи,яким надано право захищати права,свободи та інтереси інших осіб,або державні чи суспільні інтереси». Відповідно до ст..11 ч 1 ЦПК України «Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,поданим відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі». Відповідно до ст.. 60 ЦПК України»Кожна сторона зобов»язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень,крім випадків,встановлених ст.. 61 цього Кодексу». Відповідно до ст.. 61 ч 3 ЦПК України «Обставини,встановлені судовим рішенням у цивільній,господарській або адміністративній справі,що набрало законної сили,не доказуються при розгляді інших справ,у яких беруть участь ті самі особи або особа,щодо якої встановлено ці обставини». У судовому засіданні було встановлено,що 7 листопада 2006 року між [PERSON] та ТОВ «БІК «КиЕвінвестбуд» укладено договір на придбання квартири [ADDRESS] (після зміни адреси - [ADDRESS]). Відповідно до п. 1.1., 1.2. даного Договору, Замовник доручає, Фірма приймає на себе обов'язок за рахунок коштів Замовника придбати житлове приміщення (квартиру). За фактом придбання Об'єкту, Фірма зобов'язується передати Замовнику придбану та індивідуально визначену в цьому договорі квартиру (Об'єкт). Згідно з п. 1.8. Договору, визначалася наступна характеристика Об'єкту (квартири): [ADDRESS]; кількість кімнат 2 (дві); загальна площа 53,12 кв.м. Відповідно до п. 4.2. Договору, ціна договору, на момент укладення Договору становить 186 451,20 (сто вісімдесят шість тисяч чотириста п'ятдесят одна) грн. 20 коп. в т.ч. ПДВ 20 % - 31 075,20 грн. Зазначена ціна не підлягає зміні інакше, ніж за згодою сторін. Окрім того, відповідно до п. 1.7. Договору, Замовник може отримати у власність відповідний Об'єкт лише за умови сплати 100 (сто) відсотків вартості загальної площі Об'єкту. Також,у судовому засіданні було встановлено,що на виконання умов Договору, позивачем на поточний рахунок Фірми було перераховано грошові кошти в розмірі 186 451,20 грн. Рішенням Виконавчого комітету Гостомельської селищної ради № 74 від 07.04.2009 р. присвоєно адресний номер 85-квартирному житловому будинку (незавершеного будівництва, з готовністю 95 %) загальною площею 5767,4 кв.м., житловою площею 2291,0 кв.м., що розташований на земельній ділянці площею 1.6995 га в [ADDRESS]. В довідці виконавчого комітету Гостомельської селищної ради Київської області від 10.04.2009 р. № 1680 зазначено, що 85-квартирний 5-ти поверховий житловий будинок (незавершеного будівництва 95 % готовності) побудований за будівельною адресою [ADDRESS]. Згідно з рішенням Гостомельської селищної ради від 07 квітня 2009 року № 74 вищевказаному житловому будинку присвоєний адресний номер [ADDRESS]. Також,у судовому засіданні було встановлено,що ТОВ «БІК «КиЕвінвестбуд» всупереч умовам договору, відповідно до умов якого воно зобов'язалося ввести будинок в експлуатацію в IV кварталі 2006 року та передати будинок під заселення у І кв. 2007 року, своїх зобов'язань не виконало. Крім того,у судовому засіданні було встановлено,що 3 грудня 2010 року було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] Позивачка просить визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири з тих підстав,що на час укладання даного договору рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 вересня 2010 року було скасоване рішенням апеляційного суду Черкаської області від 24 січня 2011 року і [PERSON] не мав права на відчудження даного майна. Дані позовні вимоги не підлягають до задоволення виходячи із наступного. Відповідно до ст.. 203 ЦК України «Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу,іншим актам цивільного законодавства,а також інтересам держави і суспільства,його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі». Відповідно до ст.. 215 ч 2 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог,які встановлені ч 1-3,5,6 ст. 203 цього Кодексу». Дійсно у судовому засіданні було встановлено,що 3 грудня 2010 року було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] У договорі вказано, що дана квартира належать [PERSON] на праві власності згідно рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 вересня 2010 року, яке скасоване рішенням апеляційного суду Черкаської області від 24 січня 2011 року, тому підстав для відчуження спірної квартири не було. Однак, [PERSON] належать майнові права на квартиру [ADDRESS] на підставі договору на придбання квартири №? 1/77 від 7 листопада 2006 року, тоді як товариству з обмеженою відповідальністю «Вірджині» належить квартира [ADDRESS] на підставі ухвали господарського суду м. Києва. У судовому засіданні було встановлено,що на момент укладення зазначеного договору на придбання квартири №? 1/77 від 7 листопада 2006 року дана квартира належала ТОВ «БІК «КиЕвінвестбуд», яке є боржником за зобов'язаннями перед ТОВ «Вірджині» на підставі договору № 28 від 10 квітня 2005 року. Зазначене підтверджується договором № 28 від 10 квітня 2005 року на дольову участь у будівництві житла за адресою: [ADDRESS], укладеним між ТОВ «Вірджині» та ТОВ «БІК «КиЕвінвестбуд»; актом від 22 березня 2005 року про передачу ТОВ «Вірджині» функції замовника на будівництво 85-квартирнго недобудованого житлового будинку по [ADDRESS] ТОВ «КиЕвінвестбуд»; актом від 22 березня 2005 року про передачу ТОВ «Вірджині» незавершеного будівництва житлового будинку б/н, по [ADDRESS] ТОВ «БІК КиЕвінвестбуд», актами звірки проведених між сторонами між сторонами взаєморозрахунків за квартири, проектно-кошторисною документацією; рішенням господарського м. Києва від 27 грудня 2008 року № 31/423 тощо. Так, рішенням господарського суду м. Києва від 27 листопада 2008 року розглянуто заяву ТОВ «Вірджині» про зміну способу та порядку виконання рішення та звернуто стягнення залишкового боргу шляхом зобов'язання ТОВ «БІК «КиЕвінвестбуд» передати ТОВ «Вірджині» житлові приміщення, які знаходяться по [ADDRESS], загальною площею 1 379,92 кв.м. на підставі судового наказу № 31/423 , виданого господарським судом м. Києва постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції «Про відкриття виконавчого провадження» № ВП 11584487 від 26 лютого 2009 року відкрито виконавче провадження. 7 квітня 2009 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції складено акт державного виконавця в порядку примусового виконання ухвали господарського суду м. Києва від 27 листопада 2008 року, яким зобов'язано ТОВ «БІК «КиЕвінвестбуд» передати ТОВ «Вірджині» житлові приміщення у 85-квартирному житловому будинку по [ADDRESS], що сумарно прирівнюють 1 379,92 кв. м. При цьому дії державної виконавчої служби щодо спірної квартири ні в період виконання судового рішення ні після закінчення його виконання ТОВ «БІК «КиЕвінвестбуд» не оскаржувались. Крім того, відповідно до п. 2 ст. 388 ЦК України майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Вирішуючи питання, пов'язані з розмежуванням добросовісного та недобросовісного набувача, слід враховувати положення ст. 330 ЦК України, відповідно до якої на майно, відчужене особою, яка не мала на це права, набуває право власності добросовісний набувач, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Позов про визнання недійсним договору купівлі-продажу спірної квартири було пред'явлено [PERSON], яка не була стороною договору але вважала себе власником майна, про визнання недійсним відплатного договору, укладеного особою, яка, на її думку, не мала права відчужувати вказане в договорі майно. У такому разі це майно не може бути передане власнику в порядку застосування загальних наслідків, передбачених ст. 216 ЦК України, оскільки позивачка [PERSON] не була стороною оспореного договору. Майно може бути повернуте за позовом власника про витребування майна на підставі ст.ст. 387, 388 ЦК України, якщо позивач надасть докази, що підтверджують наявність обставин, зазначених цими статтями, тому що вони встановлюють спеціальні правила для захисту такого права. Це випливає з того, що оскільки добросовісне набуття відповідно до ст. 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно насувається не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права його відчужувати, то наслідком угоди, вчиненої з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна з незаконного володіння, якщо для цього є передбачені законом підстави. Враховуючи викладене,суд вважає за необхідне відмовити позивачу у позові про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири від 03.12.2010р. Щодо позовних вимог позивачки в частині визнання за нею майнових прав -права на отримання у власність після завершення будівництва буд [ADDRESS] та введення його в експлуатацію [ADDRESS] ,то дані вимоги також не підлягають до задоволення,поскільки судом відмовлено у позові в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] і на даний час власником зазначеної квартири є [PERSON],тому суд відмовляє позивачці у зазначених позовних вимогах. Щодо зустрічної позовної заяви ТОВ «Вірджині»,то даний позов також не підлягає до задоволення. Як зазначалось раніше,суд відмовляє позивачці у позовних вимогах в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] ,який був укладений між [PERSON] та [PERSON] грудня 2010 року .Згідно довідки Ірпінського БТІ право власності на вказану квартиру на даний час зареєстровано за [PERSON]Тобто ТОВ «Вірджині» на даний час не є власником зазначеної квартири. Посилання ТОВ «Вірджині» на ті обставини,що на даний час товариство є неволодіючим власником спірної квартири суд вважає надуманим та безпідставним.На даний час власником квартири є [PERSON],який у передбаченому законом порядку не ставить питання про визнання недійсним договору на придбання квартири №? 1/77 від 7 листопада 2006 року,який був укладений з [PERSON] З огляду на вищевикладене,суд відмовляє ТОВ «Вірджині» у позовних вимогах про визнання недійсним договору на придбання квартири №? 1/77 від 7 листопада 2006 року. На підставі ст. 117,190,203,215,317,331,526, ЦК України ,

Outcome: dismissed