Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, який уточнив в ході слухання справи, в якому вказує, що ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк», та у відповідності до ст. ст. 512-514 ЦК України правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на підставі договору факторінгу № 21/07/14 від 21.07.2014 р. між ПАТ "ОТП Банк" та ним, 16.07.2013 року був укладений кредитний договір № 2004710940 з [PERSON], згідно умов якого та кредитних заявок банк здійснив видачу кредитних коштів відповідачу в сумі 19030,00 грн. на споживчі цілі та придбання послуг продавців, а позичальник приймає кредит, зобов'язується належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом та виконати всі інші зобов'язання, як це вказано в договорі. Процентна ставка складається з фіксованого відсотку в розмірі 0,01 %. Повернення кредиту та сплата процентів здійснюється шляхом сплати позичальником платежів, що зменшуються. Датою остаточного повернення кредиту є 16.06.2016 року. Відповідно до кредитного договору повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строк, визначені у графіку платежів, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок. Нараховані в порядку, передбаченому договором, проценти сплачуються позичальником одночасно з погашенням відповідної частини кредиту та в строк, передбачений в графіку платежів. Однак, всупереч умовам кредитного договору, вищевказані зобов'язання позичальником щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами не виконуються. У зв'язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків позивачем на підставі кредитного договору відповідачу було направлено повыдомлення про выдступлення права вимоги банком та досудову вимогу № 200147767 від 24.07.2014 року про погашення заборгованості за кредитним договором протягом 30-ти календарних днів, але вказана досудова вимога відповідачем виконана не була, сума заборгованості не погашена. Станом на 12.01.2015 року прострочена заборгованість становить 24863,32 грн., яка складається з: 18499,16 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 1,72 грн. - сума заборгованості за процентами, 6362,44 грн. - комісія за РО. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю Гесня Н.Т. позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, додатково пояснила суду, що у зв'язку з невиконанням [PERSON] умов кредитного договору щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків, ТОВ «ОТП Факторинг Україна», на підставі п. 1.5.6 кредитного договору, цінним листом було направлено повідомлення № 200147767 від 24.07.2014 року про погашення заборгованості за кредитним договором протягом 30 календарних днів, яка була направлена на адресу відповідача 01.08.2014 року. Згідно договору факторингу № б/н від 21.07.2014 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло за даним кредитним договором право вимоги в обсязі і на умовах, що існують на момент набрання чинності цим договором. На виконання ухвали суду надала копії документів, завірені нею (а.с.74-94). Зазначила, що згідно повноважень, які викладені в довіреності вона має право засвідчувати копії документів своїм підписом. Оригінали поданих документів подати до суду можливості немає, оскільки вони в одному примырниковы знаходяться в м. Києві. Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, оскільки вважають, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» є неналежним позивачем у даній справі, оскільки позивач не надав суду належних та допустимих доказів та не довів в суді факт переходу до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прав грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 2004710940 від 16.07.2013 року, укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON] При цьому відповідач не заперечував ані факту укладання договору, ані сумми заборгованості перед банком, але зазначив, що коштів, які необхідні для сплати заборгованості за кредитним договором в нього немає. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки він відповідає вимогам закону та обґрунтований письмовими доказами. Судом встановлено, що 16.07.2013 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк», та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 2004710940, згідно умов якого та кредитних заявок банк здійснив видачу кредитних коштів відповідачу в сумі 19030,00 грн. на споживчі цілі та придбання послуг продавців, а позичальник приймає кредит, зобов'язується належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом та виконати всі інші зобов'язання, як це вказано в договорі. Процентна ставка складається з фіксованого відсотку в розмірі 0,01 % річних. Повернення кредиту та сплата процентів здійснюється шляхом сплати позичальником платежів, що зменшуються. Датою остаточного повернення кредиту є 16.06.2016 року. Станом на 12.01.2015 року прострочена заборгованість становить 24863,32 грн., яка складається з: 18499,16 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 1,72 грн. - сума заборгованості за процентами, 6362,44 грн. - комісія за РО. Ці обставини підтверджені копіями кредитного договору, розрахунку заборгованості, та не оспорюються відповідачем. Згідно п.п. 1.2.1-1.2.4 договору банк надає позичальнику споживчий кредит у відповідності до умов кредитного договору, а позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним кредитним договором та додатком № 1 «Графік платежів», що є його невід'ємною частиною, а також виконувати умови кредитного договору. З метою контролю за цільовим використанням кредиту на придбання послуг у продавця 1 та продавця 2, банк перераховує відповідні визначені п. 1.1 цього договору частини суми кредиту на користь продавців. Іншу відповідну визначену п. 1.1 цього договору частину суми кредиту (на споживчі цілі) банк надає позичальнику шляхом видачі суми кредиту у вигляді готівкових коштів через касу банку. Даний договір є заявою позичальника на отримання кредиту та/або випуск Instant картки та цим позичальник підтверджує своє волевиявлення щодо отримання кредиту та/або випуск Instant картки на умовах, зазначених у цьому договорі. Відповідно п.п. 1.4.2-1.4.4 договору про надання споживчого кредиту сума отриманого кредиту погашається щомісяця в дату платежу та в розмірі, зазначених в графіку платежів. Проценти за користування кредитом сплачуються щомісяця одночасно з погашенням суми отриманого кредиту, виходячи із розміру процентної ставки, визначеної п. 1.1. даного договору. Розмір щомісячних процентів, належний до сплати, зазначений в графіку платежів. За обслуговування кредиту позичальник щомісяця, одночасно з погашенням суми кредиту і процентами, сплачує комісію, розмір якої зазначений в графіку платежів, що є невід'ємною частиною даного договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору і вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - згідно звичаїв ділового обігу або іншим вимогам, які звичайно висуваються. У відповідності зі ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлене договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. В силу ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк(дату). Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом. Всупереч умовам кредитного договору та в порушення свого обов'язку виконання зобов'язання, позичальник графік погашення заборгованості не виконує. платежі не здійснює. . П. п. 1.5.4, 1.5.5 договору передбачено, що в разі порушення позичальником строків або суми сплати будь-якого з щомісячних платежів, банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором. В цьому разі позичальнику рекомендованим листом надсилається вимога. Якщо банк на основі умов даного договору вимагає повернення споживчого кредиту, таке повернення здійснюється позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання вимоги. Якщо протягом цього періоду позичальник усуне порушення умов даного договору, вимога банка втрачає чинність. Згідно п. 1 ч.1 ст. 512, ст. 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 21.07.2014 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» був укладений договір факторингу № 21/07/14, згідно умов якого клієнт (первісний кредитор) - ПАТ «ОТП Банк» передає, а фактор (новий кредитор) - ТОВ «ОТП Факторинг Україна» приймає право грошової вимоги, що належить клієнту і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості. За цим договором фактор одержує право (замість клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх зобов'язань за кредитними договорами. Портфель заборгованості - сукупність невиконаних грошових зобов'язань боржників перед клієнтом, які складаються із заборгованості боржників за тілом (основною сумою) кредиту, за неоплаченими відсотками за користування кредитом, за неоплаченою комісією. Розмір портфеля заборгованості розраховується станом на день підписання сторонами цього договору (а.с.20-23). Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. Згідно додатку № 1 до зазначеного договору факторингу до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитодавця у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом чи договором. При цьому, неповідомлення про заміну кредитора тягне наслідки для боржника лише у вигляді виконання зобов'язання не новому, а колишньому кредитору. Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, а боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора, що відповідає положенням ст. 124 Конституції України. Проте, позичальник не проводив погашення боргу, ні ПАТ «ОТП Банк», заперечує проти позову ТОВ "Факторинг Україна", пояснюючи, що коштів для погашення боргу не має. Відповідно до ст.ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Крім того, за змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особи, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов'язання є належним. Посилання відповідача та його представника на те, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів свого права вимоги, оскільки не довів в суді факту переходу до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прав грошової вимоги за договором, суд знаходить безпідставними, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як передбачено ч. 2 ст. 64 ЦПК України письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. Незважаючи на те, що за ухвалою суду на вимогу відповідача позивачем не було надано судові оригіналів запитуваних документів, надані натомість копії документів містять всю інформацію, що необхідна для встановлення фактичних обставин справи. Позивачем надано копію договору факторингу № 21/07/14 від 21 липня 2014 р., яким ПАТ "ОТП Банк" відступив позивачеві право вимоги до своїх в розмірі Портфеля Заборгованості, завірена копія витягу з якого (додаток № 1 до договору факторингу), доводить як сам факт заборгованості відповідача [PERSON] так і сумму його боргу перед банком, ап також включення цього боргу до Портфелю, що свідчить про перехід права вимоги до відповідача позивачеві. Оскільки ці копії завірені повноважною особою, якій таке право надано належно оформленою довіреністю, та скріплені печаткою установи, суд не має підстав для сумніву у їх тотожності оригіналам, та приймає ці докази в якості допустимих. Представник відповідача наполягала на необхідності дослідження платіжних документів на підтвердженння розрахунків між сторонами договору факторингу, що на її погляд необхідно встановлювати для з'ясування, чи набрав договір факторингу чинності, і, як наслідок, чи виникло у позивача право вимоги за цим договором. Суд знаходить цей доказ таким, що не може вплинути на його висновки, оскільки він є неналежним, оскільки п. 6.2.3. Договору факторингу його сторони погодили момент переходу права вимоги до Фактора, яке переходить з моменту підписання договору, а не з моменту перерахування коштів Фактором Клієнтові. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати з огляду на зменшення позовних вимог позивачем. Приймаючи до уваги вищевикладені обставини справи,

Outcome: approved