Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

14.10.2013 року позивач - Обласне Комунальне Підприємство "Донецьктеплокомуненерго," в особі Відокремленого підрозділу Виробнича одиниця ОКП «Жданівкатепломережа", звернувся до суду з позовом [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, індексу інфляції та трьох відсотків річних. В обґрунтування позову посилається на наступні обставини: відповідачка, мешкаючи за адресою [ADDRESS], зареєстрована за вказаною адресою, користується тепловою енергією, але оплату за спожиту теплову енергію не здійснює. 14.01.2013 року Жданівським міським судом Донецької області було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги з теплопостачання на суму 6177,36 гривень за період з 01.12.2006 року по 30.11.2012 року ( справа № 0518/3060/2012, провадження № 2-н/0518/388/2012), який згодом, за заявою боржника, 25.01.2013 року Жданівським міським судом Донецької області ( справа № 2-с/231/1/2013) було скасовано. Відповідно до п.2 ч. 8 ст. 1051 ЦПК України, у разі скасування судового наказу, заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред*явлення позову. Позивачем, згідно ст. 99 ЦПК України також був сплачений судовий збір у розмірі 107,30 грн. За період з 01.12.2006 р. по 30.08.2013 року заборгованість за особовим рахунком відповідача складає 9185,10 грн., індекс інфляції - 3643,79 грн., 3% річних у - 1504,24 грн., яку позивач просив стягнути на свою користь. Представник позивача, в судовому засіданні позов підтримав, в його обґрунтування послався на ті ж підстави і просив суд його задовольнити. Відповідачка позов визнала частково: їй відомо, що вона має борг за послуги з теплопостачання, оскільки не сплачувала їх по причині скрутного матеріального становища. Однак, на думку відповідачки, позивач невірно визначив період нарахування суми боргу, не взявши до уваги рішення Жданівського міського суду від 08 лютого 2011 року , яке набуло чинності. За вказаним рішення суду Обласному Комунальному Підприємству "Донецьктеплокомуненерго," в особі Відокремленого підрозділу Виробнича одиниця ОКП «Жданівкатепломережа", відмовлено у задоволені позову до неї про стягнення суми боргу за послуги з теплопостачання за період з 01.04.2004 року по 01.01.2011 року у зв'язку з виконанням договорів про реструктуризацію суми боргу, боргу за цей період вона не має. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні до них правовідносини щодо оплати послуг з теплопостачання. Відповідачка [PERSON] зареєстрована та мешкає за адресою [ADDRESS] ( а.с. 6 ). Розрахунковий рахунок № 4035 відкрито на ім *я [PERSON] ( а.с.9-11). Відповідно до розрахунку, викладеного на підставі діючих тарифів заборгованість (а.с. 40-45) за послуги теплопостачання за період з 01.12.2006 р. по 30.08.2013 року складає 9185,10 грн., індекс інфляції - 3643,79 грн., 3% річних у - 1504,24 грн. ( а.с. 7 - 8). 14.01.2013 року Жданівським міським судом Донецької області було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги з теплопостачання на суму 6177,36 гривень за період з 01.12.2006 року по 30.11.2012 року ( справа № 0518/3060/2012, провадження № 2-н/0518/388/2012), який згодом, за заявою боржника, 25.01.2013 року Жданівським міським судом Донецької області ( справа № 2-с/231/1/2013) було скасовано (а.с. 34, 5). При вирішенні справи слід керуватися нормами матеріального права, які містяться у загальних правилах гл.47, 48 розділу 1 книги 5 Цивільного Кодексу України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004року № 1875-4, Наказі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 03.09.1999р. № 214 «Про порядок визначення нормативних витрат житлово-експлуатаційних організацій, пов`язаних з утриманням будинкових та прибудинкових територій», постанові Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення». Відповідно до абз. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (далі Закон) власником приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - власник) - фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку. Абзацом 14 ч. 1 ст. 1 Закону передбачено, що споживачем є - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Пунктом 1 ч.1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Загальними умовами виконання зобов'язання, що встановлені статтею 526 ЦК України, передбачено, що зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. Отже, правовідносини, які склалися між сторонами є грошовими зобов'язаннями, у якому серед інших прав і обов'язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора, - вимагати сплату грошей за надані послуги. Відповідно до абз.1 п.18 постанови Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, що настає за розрахунковим. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст..625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. На відповідачку відкрито розрахунковий рахунок (а.с. 9-11), вона періодично сплачувала суми коштів (а.с. 7-10), що свідчить про визнання нею свого обов`язку по сплаті послуг теплопостачання, зазанчені обставини відповідачка визнала і в судовому засіданні. Нарахування за спірний період здійснені на підставі діючих тарифів (а.с. 40-45) з урахуванням кількісних і якісних показників на дання послуг (а.с. 9-11), а також з урахуванням добровільно сплачених сум відповідачкою [PERSON] ( а.с. 5-8). Отже, порушено право виробника послуг з теплопостачання, тобто позивача по справі Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», в особі Виробничої одиниці «Жданівкатепломережа підприємства «Донецьктеплокомуненерго», в особі Виробничої одиниці «Жданівкатепломережа» на отримання оплати за послуги з теплопостачання. При визначені періоду, за який необхідно задовольнити позовні вимоги, суд враховує вимоги ст. 96, п. 2 ч. 8 ст. 1051 ЦПК України та ст..61 ЦПК України. Так, в матеріалах справи наявне рішення Жданівського міського суду Донецької області від 08 лютого 2011 року , яке набуло чинності 18 лютого 2011 року (а.с. 27-28). За вказаним рішення суду Обласному Комунальному Підприємству "Донецьктеплокомуненерго," в особі Відокремленого підрозділу Виробнича одиниця ОКП «Жданівкатепломережа", відмовлено у задоволені позову до [PERSON] про стягнення суми боргу за послуги з теплопостачання за період з 01.04.2004 року по 01.01.2011 року (а.с. 27-28). Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішення Жданівського міського суду від 08 лютого 2011 року носить преюдиційний характер. Відповідно до ч.1 ст.14 ЦПК України , судові рішення, що набрали законної сили, обов*язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування,підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов*язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення є обов*язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Рішенням Жданівського міського суду від 08 лютого 2011 року Обласному Комунальному Підприємству "Донецьктеплокомуненерго," в особі Відокремленого підрозділу Виробнича одиниця ОКП «Жданівкатепломережа", відмовлено у задоволені позову до [PERSON] про стягнення суми боргу за послуги з теплопостачання за період з 01.04.2004 року по 01.01.2011 року( а.с. 5, 34). Крім того, судом встановлено, що 14.01.2013 року Жданівським міським судом Донецької області було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання на суму 6177,36 гривень за період з 01.12.2006 року по 30.11.2012 року ( справа № 0518/3060/2012, провадження № 2-н/0518/388/2012), який згодом, за заявою боржника, 25.01.2013 року Жданівським міським судом Донецької області (справа № 2-с/231/1/2013) було скасовано. Відповідно до п.2 ч. 8 ст. 1051 ЦПК України, у разі скасування судового наказу, заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред*явлення позову. Отже , враховуючи викладе, суд приходить до висновку, що при визначенні суми боргу за послуги з теплопостачання слід враховувати період з 01.01.2011 року по 30.11.2012 року. Заборгованість відповідачки за період з 01.01.2011 року по 30.11.2012 року становить 6255,89 грн., яка визначена як загальна сума фактичних нарахувань за цей період ( так 567,68 грн. х 3 місяці +112,41 грн. +179,09 грн + 537,26 грн. + 720,94 грн. + 799,00 грн. + 711,76 грн. + 617,62 грн. + 158,42 грн.+ 179,09 грн. + 537,26 грн.= 6255,89грн.). Відповідачка за цей період сплатила 2225,00 грн. із розрахунку 125,00 грн + 600,00 грн. +500,00грн. + 1000,00 грн.= 2225,00 грн. (а.с. 9-11). Отже, 6255,89 грн. - 2225,00 грн. = 4030,89 гривень, яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Сума заборгованості розрахована відповідно до встановлених тарифів (а.с. 40-45). За загальним правилом, яке міститься у п.2ч.8 ст.1051 ЦПК України , у позовному провадженні розглядаються вимоги, які були заявлені стягувачем у заяві про видачу судового наказу. З матеріалів архівної справи (а.с. 34) та доданої до матеріалів даної справи копії заяви про видачу судового наказу вбачається, що стягувач, а нині позивач по справі, звернувся до боржника [PERSON] з вимогою щодо стягнення суми боргу, вимоги щодо стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних не висував, що унеможливлює пред*явлення вимоги про їх стягнення у позовному порядку у відповідності до ч.3 ст.118 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1,3ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві-пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору , він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За Законом України «Про судовий збір» відповідачка від оплати судового збору не звільнена. Тому з [PERSON] на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», в особі ВП ВО ОКП «Донецьктеплокомуненерго» «Жданівкатепломережа» слід стягнути судовий збір в сумі 229,40 грн., що підтверджено відповідними платіжними документами ( а.с. 1,2). На підставі викладеного,

Outcome: partial