Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

У липні 2014 року позивач звернувся з позовом до ПАТ АКБ "Базис" в особі Першої Харківської філії ПАТ АКБ "Базис", [PERSON] про визнання недійсним договору іпотеки. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 14 грудня 2011 року між відповідачами по дійсній справі укладено договір №237739, відповідно до умов якого іпотекодавець передав, а іпотекодержатель прийняв в іпотеку нерухоме майно; нежитлові приміщення першого поверху №26-:28, 30-:32; 35-:-39; 62, 63 в літ. А-23 загальною площею 220,2 кв.м. по [ADDRESS]. Вважає, що вказаний договір повинен бути визнаний судом недійсним, оскільки на момент укладення оскаржуваного договору проживав з [PERSON] однією сім'єю, а тому, майно, яке передано останньою в іпотеку належить і йому на праві спільної сумісної власності. Згоди для укладання договору іпотеки не давав. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали вимоги, викладені в позові та просили їх задовольнити. При цьому позивач вказував про знаходження в шлюбі з [PERSON] з 14.07.73 року до квітня 1991 року. 03.04.91 року шлюб розірваний, однак з 1992 року по теперішній час проживають однією сім'єю. ПАТ АКБ "Базис" в особі Першої Харківської філії ПАТ АКБ "Базис" повідомлений про місце та час розгляду справи своєчасно та належним чином, суд у відповідності до вимог ст. 169 ч.4 ЦПК України розглядає справу у відсутність його представника. [PERSON] вимоги визнала, вказуючи на видачу довіреності на ім'я сина [PERSON] та оформлення договору іпотеки з її згоди на нерухоме майно, яке належить їй та чоловіку - позивачу по дійсній справі. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтею 60 ЦПК України передбачено - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. 3 квітня 1991 року між сторонами по дійсній справі розірваний шлюб, що вбачається з копії відповідного свідоцтва [NUMBER]. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2014 року встановлено факт постійного проживання [PERSON] [INFO] з [PERSON] [INFO] однією сім'єю без реєстрації шлюбу з січня 2004 року по теперішній час. Визнано право спільної сумісної власності на нежитлові приміщення першого поверху 6-:- №26-:28, 30-:32; 35-:-39; 62, 63 в літ. А-23 загальною площею 220,2 кв.м. по [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON]. Рішення набрало законної сили. 14 грудня 2011 року укладено договір іпотеки між ПАТ "АКБ "Базис" в особі директора Першої Харківської філії ПАТ "АКБ Базис" Діденка І.В. та [PERSON], від імені якої на підставі довіреності, посвідченої [PERSON], приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області діяв [PERSON], що діяв як майновий поручитель. Відповідно до умов цього договору іпотекодавець передав, а іпотекодержатель прийняв в іпотеку нерухоме майно: нежитлові приміщення першого поверху 6-:- №26-:28, 30-:32; 35-:-39; 62, 63 в літ. А-23 загальною площею 220,2 кв.м. по [ADDRESS]. Нерухоме майно є приватною власністю іпотекодавця і належить йому на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.07.10 року, виданого виконавчим комітетом Харківської міської ради на підставі розпорядження Харківського міського голови від 21.07.10 року №1992, зареєстрованого КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" згідно витягу про реєстрацію право власності на нерухоме майно № 26880493 від 02.08.10 року, реєстраційний номер 31067656, номер запису 11369 в книзі 1. Частиною 1 приписів ст. 5 Закону України "Про іпотеку" предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: - нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; - нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; - нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом. Статтею 6 ч.2 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що майно, яке є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально посвідченою згодою усіх співвласників. Співвласник нерухомого майна має право передати в іпотеку свою частку в спільному майні без згоди інших співвласників за умови виділення її в натурі та реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості. [PERSON] та [PERSON] постійно проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу з січня 2004 року по теперішній час, що не заперечується сторонами та підтверджено відповідним рішенням Ленінського райсуду м. Харкова. Відповідно до ст. 74 ч.1,2 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають в шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь якому іншому шлюбі, поширюються положення глави восьмої цього Кодексу. Нерухоме майно - нежитлові приміщення першого поверху 6-:- №26-:28, 30-:32; 35-:-39; 62, 63 в літ. А-23 загальною площею 220,2 кв.м. по [ADDRESS] набуте [PERSON] 27.07.10 року, тобто в період спільного проживання з [PERSON]. Положення ч.1,3 ст.65 СК України, ст.6 Закону України "Про іпотеку", п.п.43, 44, 91, 99 Наказу Мінюсту України від 03.03.04 року №20/5 "Про затвердження інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" встановлюють, що для укладення договору іпотеки обов'язково необхідно отримати згоду другого подружжя. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Правочини щодо належного подружжю на праві спільної сумісної власності майна, які потребують обов'язкового нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також правочини щодо іншого цінного майна можуть бути посвідчені нотаріусом при наявності письмової згоди другого з подружжя. Справжність підпису на заяві другого подружжя про згоду на укладення такої угоди повинна бути засвідчена в нотаріальному порядку. Відповідно до вимог ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Підставою недійсності правочину в розумінні ст. 215 ЦК України є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5,6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Згідно до п.1 Наказу Міністерства юстиції від 14.12.12 року №1844/5 "Про затвердження порядку використання даних реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, державного реєстру іпотек та державного реєстру обтяжень рухомого майна цей Порядок визначає процедуру та перенесення державним реєстратором прав на нерухоме майно записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, державного реєстру іпотек, державного реєстру обтяжень рухомого майна до державного реєстру речових прав на нерухоме майно та використання даних реєстру прав власності на нерухоме майно. Наказом Міністерства юстиції України від 14.12.12 №1844/5 п. 4 "Про затвердження порядку використання даних реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, державного реєстру іпотек та державного реєстру обтяжень рухомого майна припинено припинення доступу державних нотаріальних контор, державних нотаріальних архівів, приватних нотаріусів до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, державного реєстру іпотек, а реєстраторів бюро технічної інвентаризації - до реєстру прав власності на нерухоме майно. Згідно п.7 цього наказу державний реєстратор переносить до відповідного розділу державного реєстру прав, відкритого на обєкт нерухомого майна, відомості записів, наявні у реєстрах, у частині, що стосується такого обєкта. У разі коли при розгляді заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якої державній реєстрації підлягає припинення обтяження речового права на нерухоме майно, яке не зареєстроване в державному реєстрі прав, встановлено наявність запису про таке обтяження в реєстрах, державний реєстратором переносить відомості запису про таке обтяження до спеціального розділу державного реєстру прав, після чого на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію припинення обтяження речового права на нерухоме майно вносить запис про припинення такого обтяження до державного реєстру прав. Враховуючи викладене, та оскільки позивачем доведено обґрунтованість вимог, суд задовольняє його позов.

Outcome: approved