Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовною заявою до ДП «Агроресурс» ПАТ «Агрокомбінат «Слобожанський», в якому просив визнати договір оренди землі № 40-Юр-3 від 28.05.2011року розірваним та припинити його дію, зобов'язати відповідача провернути йому належну на праві приватної власності земельну ділянку площею 7,83 га, розташовану на землях Юрченківської сільської ради Чугуївського району Харківської області. Згідно уточнених позовних вимог позивач просив визнати вказаний договір оренди землі недійсним, мотивуючи позов тим, що даний договір ним не підписувався, і зобов'язати відповідача повернути належну [PERSON] на праві власності земельну ділянку. Позивач та його представник за довіреністю [PERSON] в судове засідання не з'явився, представник позивача надала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, в ході судового розгляду проти задоволення позову заперечували, посилаючись на те, що договір було укладено у встановленому порядку, підписано позивачем, зареєстровано в органах Держкомзему, а відтак вважають вимоги необґрунтованими і просили в задоволенні позову відмовити. По суті заперечень надано письмові пояснення, які долучені судом до матеріалів справи. Представник третьої особи надав суду пояснення відповідно до викладеного в письмових поясненнях, які долучені судом до матеріалів справи. Вислухавши учасників судового засідання, всебічно та повно дослідивши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлені такі обставини справи та відповідні ім правовідносини. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю № [NUMBER], [PERSON] належить земельна ділянка площею 7,83 га, виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Юрченківської сільської ради, кадастровий номер земельної ділянки № [NUMBER] (т. 1 а.с. 6). Сторонами не заперечується наявність правовідносин з оренди земельної ділянки, які виникли між ними згідно договору оренди земельної ділянки № [NUMBER] від 19 червня 2004 року, зареєстрованого 29.06.06р. в книзі записів реєстрації договорів оренди земельних ділянок Чугуївського райвідділу реєстрації Харківської РФ ДП «Центр ДЗК при державному комітеті України по земельних ресурсах» та акту приймання-передачі земельної ділянки від 19.06.04р. (т. 1 а.с. 53-57). Як вбачається з розділу 3, даний Договір було укладено сторонами на п'ять років з визначенням строку його дії з моменту державної реєстрації та наданням орендарю переважного права на поновлення договору на новий термін. Відповідно до договору оренди землі № 40-Юр-3 від 28 травня 2011року, вказана земельна ділянка передана в оренду ДП «Агроресурс» ПАТ «Агрокомбінат «Слобожанський» (т. 1 а.с. 58-60). Згідно п. 8 цього договору, вказана земельна ділянка передана в оренду строком на 10 років. Згідно п. 43 даного договору, його укладено в трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться в орендодавця, другий - в орендаря, третій - в органі, який провів його державну реєстрацію. Договір оренди землі № 40- Юр-3 від 28.05.2011р. зареєстровано в міськрайонному управлінні Держкомзему у м. Чугуєві і Чугуївському районі Харківської області, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 30 грудня 2011 року за № 632548854001429, про що зроблена відмітка на останній сторінці договору оренди. Актом встановлення меж земельної ділянки від 03 січня 2012 року, складеним від імені орендодавця [PERSON] та орендаря - ДП «Агроресурс» ПАТ «Агрокомбінат «Слобожанський», визначені межі земельної ділянки № [NUMBER] площею 7,8310 га на території Юрченківської сільської ради Чугуївського району Харківської області (т. 1 а.с. 63). Відповідно до акту приймання-передачі земельної ділянки від 03 січня 2012 року, [PERSON] передає, а ДП «Агроресурс» ПАТ «Агрокомбінат «Слобожанський» приймає земельну ділянку площею 7,8310 га, яка розташована на території Юрченківської сільської ради Чугуївського району Харківської області, кадастровий номер № [NUMBER] (т. 1 а.с. 64). Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № 4546-14 від 13.02.2015р., яка проведена експертом Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз: підпис у графі «Орендодавець» в договорі оренди землі № 40-Юр-3 від 28.05.2011р., укладеного між [PERSON] та ДП «Агроресурс» ПАТ «Агрокомбінат «Слобожанський» - виконаний не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням його справжнього підпису, а іншою особою під впливом штучних збивальних факторів; підпис від імені [PERSON] у графі «Земельну ділянку передав» в «Акті прийому-передачі земельної ділянки від 03.01.2012р.» та підпис від імені [PERSON] у графі «Орендодавець» в «Акті встановлення меж земельної ділянки від 03.01.2012» - виконані не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням його справжнього підпису; підписи від імені [PERSON] у графі «Орендодавець» і «Договорі оренди землі № 40-Юр-3 від 28.05.2011р.», у графі «Орендодавець» в «Акті встановлення меж земельної ділянки від 03.01.2012», у графі «Земельну ділянку передав» в «акті прийому-передачі земельної ділянки від 03.01.2012» - виконані не [PERSON] зі зміною ознак власного почерку, а виконані іншою особою з наслідуванням справжнього підпису [PERSON] (т. 2 а.с. 10-16). Статтею 627 ЦК України встановлено, що, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України, відносини щодо найму ( оренди) земельної ділянки регулюються законом. Вимогами ч. 1 ст. 210 ЦК України та ч. 1 ст. 20 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) встановлено, що договір оренди землі підлягає державній реєстрації і, виходячи зі змісту ст.ст. 210, 640 ЦК України та ст. 18 Закону України "Про оренду землі", є укладеним з моменту його державної реєстрації. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про оренду землі», орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Згідно ст.ст. 319, 321 ЦК України, право володіння, користування, розпорядження своїм майном на власний розсуд, право вчиняти будь-які дії щодо свого майна має лише його власник. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 ст. 228 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на незаконне заволодіння майном фізичної особи і такий правочин є нікчемним. За правовою позицією, висловленою судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України при розгляді справи № 6-99цс13, договір оренди землі є укладеним з моменту його державної реєстрації, а отже - оспорюваним й витребування спірної земельної ділянки із чужого незаконного володіння можливо за умови визнання цього договору оренди землі недійсним відповідно до вимог, встановлених ст. 210, ст. 640 ЦК України, ст. 125 ЗК України й ст. 18 Закону України "Про оренду землі". Відповідно до ст. 41 Конституції України, право власності в Україні є непорушним. Частиною 7 ст. 319 ЦК України, встановлено, що діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом, і такого обов'язку власника у даній справі не встановлено. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Положення ч. 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним нормативним актом в галузі регулювання земельних відносин, визначають, що порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для визнання договору оренди землі недійсним. Як убачається із статті 4 Закону, орендодавцем земельної ділянки є, зокрема громадянин, у власності якого перебуває земельна ділянка, чи уповноважена ним особа, яка, відповідно до ст.17 даного Закону, має передати орендарю об'єкт оренди у строки та на умовах, визначені в договорі оренди, за актом приймання-передачі. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.09р. №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Зважаючи на те, що договір оренди землі № 40- Юр-3 від 28 травня 2011р. пройшов державну реєстрацію, а отже, за правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у справі № 6-99цс13, є укладеним, він є оспорюваним і витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння можливе за умови визнання цього договору недійсним. Судом на підставі висновку судово-почеркознавчої експертизи встановлено, що позивач не підписував спірний договір оренди землі, не підписував акту приймання - передачі земельної ділянки, ці документи підписані особою, яка не мала на це повноваження, а отже відсутнє волевиявлення власника, що є підставою для визнання договору недійсним за ст.ст. 203, 215 ЦК України, ч. 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі». Оскільки такий правочин не утворює жодних позитивних юридичних наслідків, тому є підстави для повернення позивачу безпідставно отриманої відповідачем у користування його земельної ділянки. Суд не погоджується з твердженнями відповідача щодо наявності правовідносин оренди землі між ним та позивачем з огляду на те, що відповідачем не доведено, що позивач, отримуючи платежі у 2011, 2012 роках був обізнаний з умовами договору оренди землі № 10-Юр-3 від 28.05.2011р., оскільки такий договір, виходячи з наданих представником управління Держкомагенства у Чугуївському районі Харківської області пояснень у судовому засіданні, а також письмових пояснень, подавав для проведення його державної реєстрації саме відповідач. Між тим, порівняльний аналіз умов договору № [NUMBER] від 04.06.2004р., який передував договору оренди землі № 40-Юр-3 від 28.05.2011р., свідчить про наявність суттєвих розбіжностей в умовах цих договорів щодо форми орендної плати (грошова, натуральна, відробіткова за договором № [NUMBER] від 04.06.2004р. (п.1 р.4 Договору) та виключно грошова за договором № 40-Юр-3 від 28.05.2011р. (п. 9 Договору); умов передачі орендованої земельної ділянки в суборенду: виключно за згодою орендодавця в договорі № [NUMBER] від 04.06.2004р. (п. 7 р. 11 Договору) та за повідомленням орендодавця за договором № 40-Юр-3 від 28.05.2011р. (п. 40 Договору); відсутність конкретизації відповідальності орендаря за порушення строків внесення орендної плати у договорі № 40-Юр-3 від 28.05.2011р. (п. 41 Договору) і чітко визначена відповідальність за договором № 112 від 04.06.2004р. (п. 2 р. 13 Договору). Зазначене підтверджує, що договір № 40-Юр-3 від 28.05.2011р. було укладено на умовах інших, ніж ті, про які сторони домовились при укладенні договору № [NUMBER] від 04.06.2004р., а отже відповідач мав узгодити нові умови з позивачем і отримати його волевиявлення саме на укладення договору на нових умовах. Оскільки доказів обізнаності позивача з такими умовами відповідачем не представлено, то виплата платежів, які на думку відповідача, є орендною платою, не можуть свідчити про згоду позивача саме на умови, викладені в тексті договору № 40-Юр-3 від 28.05.2011р. Тим більше, що відповідно до ст. 203 ЦК України, п. 8 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», підстави недійсності правочину визначаються саме на момент його вчинення. Відповідач не довів належними доказами, що договір оренди землі № 40-Юр-3 від 28.05.2011р. було підписано саме позивачем. Отже, твердження відповідача щодо підписання договору оренди землі № 40-Юр-3 від 28.05.2011р. саме позивачем не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. Приймаючи до уваги вищевикладене, виходячи з положень ст. 60 ЦПК України, згідно якої кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки позивач не підписував спірний договір оренди землі, про що свідчить висновок судової почеркознавчої експертизи, тобто відсутнє волевиявлення позивача на укладення вказаного договору, а тому такий договір є недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у сумі 107,30грн. (т. 1 а.с. 1), а також витрати з оплати вартості судової почеркознавчої експертизи згідно рахунку № Рах-0002 від 06.01.2015р. та акту № 4546-14 здачі-приймання висновку судової почеркознавчої експертизи у сумі 2952 грн. (т. 2 а.с. 3, 6, 7, 32, 33). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved