Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання їхнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 10000 грв. щомісячно, до досягнення ним повноліття. Посилається на те, що він самостійно утримує сина та створює йому належні умови для розвитку. Їхній син навчається у девятому класі, тому з кожним роком витрати на нього збільшуються, а він є пенсіонером. Відповідачка інших осіб на утриманні не має. Вона приватний підприємець, торгує квітами, отримує хороші прибутки і має можливість сплачувати по 10000 грв. на місяць. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала частково. Пояснила, що є приватним підприємцем, працює по спрощеній системі оподаткування, торгує квітами. За 2017 рік її валовий дохід складав 280000 грв. Чистий прибуток від цієї суми становить 10-15 %. Вона не має можливості сплачувати більше 1500 грв. Позивач є забезпеченою людиною, має власне кафе-ресторан. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] є матірю [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні позивача. Це стверджено свідоцтвом про народження дитини, довідкою Тересвянської селищної ради та актом обстеження матеріально-побутових умов, з якого вбачається, що позивач приватний підприємець, проживає з сином у власному будинку та користується земельною ділянкою, площею 0.1300 га. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Статтею 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" звернуто увагу суддів на те, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин 5 - 7 ст. 181 СК. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено Законі "Про виконавче провадження", а також у статтях 194 - 197, 274 СК. Зважаючи на вказані вимоги закону аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі визначальним при визначенні способу стягнення аліментів є те чи платник аліментів має постійний, стабільний заробіток (дохід) чи навпаки такий його дохід є нерегулярним, мінливим, частина такого виплачується в натурі, тощо. Із матеріалів справи вбачається та сторонами не оспорюється, що відповідачка є приватним підприємцем, працює по спрощеній системі оподаткування, займається продажем квітів. За 2017 рік її валовий дохід складав 280000 грв. При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивача, який є приватним підприємцем, має кафе-ресторан, сам виховує малолітню дитину, відсутність у відповідачки інших аліментних зобов'язань та відсутність істотних причин, які б перешкоджали їй працювати та заробляти кошти. Згідно статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" з 1 липня 2018 року установлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з гривні\~1944\~грв.,\~а з 1 січня 2018 року -2027 грв. Тому суд вважає, що відповідачка, працездатна жінка, що займається підприємницькою діяльністю, у змозі заробити суму, яка дасть їй можливість сплачувати на утримання свого сина по 3000 гривень у місяць. Доказів того, що відповідач має можливість сплачувати по 10000 грв. щомісяця позивач суду не надав. У відповідності ст. 141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідачку. За таких обставин,

Outcome: partial