Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача майнової шкоди в сумі 9 110 грн. та моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. Вимоги мотивує тим, що вона спільно з членами своєї сім'ї є власником квартири [ADDRESS], яка була залита гарячою водою у великому об'ємі. Причиною залиття стала аварія на технічному поверсі будинку над її квартирою після ремонту стояка центрального опалення, який виконували робітники комунального підприємства, про що був комісійно складений акт від 23.02.2012 року. Внаслідок залиття квартири сталося пошкодження стелі та стін, прилягаючих до місця протікання, відшарування вінілових шпалер, залиття паркетної підлоги та пошкодження ковроліну, пошкодження (замикання) електричної та телефонної проводки, необхідна заміна електричного вимикача, розподільчої коробки та частини самої проводки, квартира потребує поновлювального ремонту. На виконання поточного ремонту у квартирі був складений затверджений начальником ЖРЕО-412 дефектний акт. На її звернення до Дніпровської районної державної адміністрації відносно проведення ремонтних робіт у квартирі отримала листа з повідомленням про те, що ЖРЕО-402 заплановано провести ремонті роботи у квартирі згідно дефектного акту до кінця півріччя 2012 року. Відповідно зведеного кошторису розрахунку вартості ремонтних робіт вартість відновлювального ремонту у квартирі складає 9 110 грн. Станом на сьогодні ремонтні роботи у квартирі не проведені. Відповідач не заперечує своєї вини у спричинені шкоди, проте добровільно відмовляється відшкодувати завдані збитки. Внаслідок неправомірних дій відповідача вона позбавлена нормальних умов проживання, частина квартири втратила естетичний вигляд, встановився стійкий неприємний запах, на стелі та на стінах виникли чорні плями плісняви, що є загрозою здоров'я. Все це завдає їй значних фізичних та моральних страждань. Завдану відповідачем моральну шкоду оцінює у розмірі 10 000 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07.07.2015 року до участі у справі було залучено у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору співвласників квартири [ADDRESS] [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. В судовому засіданні позивач підтримала позов та викладені у ньому обставини. Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову та подала заяву про застосування строку позовної давності. Треті особи [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили, суду подали заяви у яких вказали, що відмовляються від своєї частки компенсації за завдану залиттям матеріальну та моральну шкоду, як співвласники квартири, на користь позивача (а.с. 6-8). Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно свідоцтва про право власності на житло від 27.06.2003 року, виданого Дніпровською районною у м. Києві державною адміністрацією, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної власності у рівних долях позивачу [PERSON] та третім особам у справі [PERSON] [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Згідно довідки по формі № 3, виданої 13.06.2014 року ЖРЕО № 402, у вказаній квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON]., будинок знаходиться на балансі ЖРЕО № 402, квартира розміщена на дев'ятому поверсі дев'ятиповерхового будинку (а.с. 17). З пояснень представника відповідача, Комунальне підприємство «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» являється балансоутримувачем будинку [ADDRESS]. Відповідно до ч. 2 ст. 24 Житлового кодексу України, житлово-експлуатаційні організації забезпечують схоронність житлового фонду і належне його використання, високий рівень обслуговування громадян, а також контролюють додержання громадянами правил користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і придомової території. Статтею 175 Житлового кодексу України визначено, що державні і громадські органи, підприємства, установи, організації, службові особи зобов'язані дбати про схоронність житлового фонду та підвищення його благоустрою. Згідно ч. 1 ст. 176 Житлового кодексу України, наймодавець зобов'язаний своєчасно провадити ремонт жилих будинків, забезпечувати безперебійну роботу інженерного обладнання будинків і жилих приміщень, належне утримання під'їздів, інших місць загального користування будинків і придомової території. Фінансування затрат на експлуатацію та ремонт (поточний і капітальний) житлового фонду місцевих Рад народних депутатів здійснюється за рахунок коштів житлово-експлуатаційних організацій, а в разі недостачі цих коштів - за рахунок державного бюджету (ст. 184 ЖК України). В судовому засіданні безспірно встановлено та не заперечувалось представником відповідача, що 22.02.2012 року з технічного поверху будинку відбувалося залиття квартири позивача. Дані обставини підтверджуються актом від 23.02.2012 року, затвердженим начальником ЖРЕО-402, у якому зазначено, що при комісійному обстеженні співробітниками ЖРЕО-402 квартири [ADDRESS] виявлені сліди залиття, яке сталося 22 лютого 2012 року з технічного поверху під час запуску після ремонту стояка центрального опалення (проводилася заміна вентиля на трубопроводі центрального опалення в плиті перекриття між 1 поверхом та підвальним приміщенням) в зв'язку зі скаргами мешканців на постійний недогрів по стояку у квартирах № 76, 80, 84, 88, 92, 96, 100, 104 (а.с. 16). Даним актом визначено обсяги залиття, яке відбулося у кухні, туалетній кімнаті, коридорі та кімнаті площею 17 кв.м., також вказано, що у кімнаті площею 17 кв.м. відсутнє освітлення. З приводу відшкодування завданих залиттям квартири збитків позивач зверталася до Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації. За результатами розгляду звернення [PERSON] листом від 02.04.2012 року було повідомлено про те, що з метою усунення наслідків залиття працівниками ЖРЕО-402 заплановано провести опоряджувальні роботи у квартирі згідно дефектного акту до кінця І півріччя 2012 року (а.с. 13). За повідомленням позивача ремонт у її квартирі по даний час не проведений. В спростування вказаних обставин будь-яких доказів з боку відповідача суду не надано. Відповідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Відповідно зведеного кошторису розрахунку вартості ремонтних робіт, вартість відновлювального ремонту у квартирі [ADDRESS] складає 9 110 грн. (а.с. 9-12). За вимогами ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Вина відповідача у заподіянні матеріальної шкоди позивачу через неналежне утримання будинку [ADDRESS] та проведення неякісного ремонту сантехобладнання, у зв'язку з чим відбулося залиття квартири позивача підтверджується вищезазначеним актом ЖРЕО-402 та заявою [PERSON] до житлово-ремонтно експлуатуючої організації № 402 від 23.02.2012 року з проханнями вжити заходи по усуненню наслідків залиття (а.с. 13, 16). Відповідно до ч. 3 ст. 177 ЖК України, якщо необхідність у проведенні внутріквартирного поточного ремонту викликана пошкодженням частин будинку, інженерного обладнання або зв'язана з капітальним ремонтом будинку чи його конструктивних частин, цей ремонт провадиться наймодавцем (житлово-будівельним кооперативом) або за його рахунок. За викладених обставин заявлені вимоги в частині стягнення з відповідача майнової шкоди у розмірі 9 110 грн. підлягають задоволенню, так як знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Суд не може прийняти до уваги заяву представника відповідача про застосування строку позовної давності, оскільки [PERSON] попередньо з таким же позовом зверталася до суду, який ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 14.02.2015 року був залишений без руху та в подальшому ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 10.03.2015 року позовну заяву було визнано неподаною та повернуто позивачу, відповідно до положень ст. 121 ЦПК України. Як зазначено вище, подія залиття квартири позивача відбулася 22.02.2012 року, з позовом про відшкодування збитків позивач зверталася до суду до 14 лютого 2015 року, з даним позовом [PERSON] звернулася 01.07.2015 року, отже відбулося переривання строку позовної давності, тому строк позовної давності позивачем не пропущений. Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Позивач також просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. Згідно ст. ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Судом при вирішенні даної справи і визначенні моральної шкоди враховуються положення п.п. 5, 14 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року № 4. Право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду. З огляду положення вказаного вище Пленуму ВСУ, зобов'язання відшкодувати моральну шкоду виникає за наявності: а) моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; б)неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; в) причинного зв'язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; г) вини заподіювача шкоди. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, враховуючи обсяги залиття, стан квартири, суд вважає, що винними діями відповідача позивачу, як співвласнику житла, була заподіяна моральна шкода, яка полягає у проживанні у незручних умовах, що призвело до порушення її життєвого укладу, істотних вимушених негативних змін у її житті, що також порушило нормальні життєві зв'язки, змусило позивача витрачати час на оформлення документів, складання кошторису, звернення до суду та, виходячи із засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди, а саме стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 1500 грн. Як зазначається у рішеннях Європейського суду з прав людини від 25 липня 2001 року у справі "Перна проти Італії", від 09 лютого 2007 року "Білуха проти України", - в окремих випадках визнання судом порушення саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за моральну шкоду, завдану особі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, із відповідача на користь позивача також підлягає стягненню сплачений останнєю в дохід держави судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп. який включає судовий збір в частині вимог про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 243 грн. 60 коп. та 243 грн. 60 коп. в частині моральної шкоди.

Outcome: partial