Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовною заявою до [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою від 17 грудня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Заявлені вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що вони з відповідачем у справі перебувають в зареєстрованому шлюбі, в якому у них [INFO] народився син [PERSON] . Подружнє життя не склалось, вони з [PERSON] не проживають разом впродовж останніх 4 років, на даний час вона звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. Малолітній син мешкає з нею та перебуває на її утриманні. Позивачка зазначає, що наскільки їй відомо, відповідач цього року їздив на роботу в Чехію, влітку повернувся в Україну, працює в автосервісі. З часу, коли вони припинили спільне проживання, відповідач належним чином не дбає про матеріальне забезпечення дитини. Інколи він давав кошти в добровільному порядку, однак не регулярно і не в такому розмірі, що дозволяв би забезпечувати сина. Зокрема, останнього разу [PERSON] в жовтні 2020 року дав 1 000 грн. Окрім їхнього сина, інших осіб, які б перебували на утриманні відповідача, немає. Посилаючись на вимоги ст. 180, 182 Сімейного кодексу України, з огляду на матеріальне становище [PERSON] , позивачка просить ухвалити рішення про стягнення з нього на її користь аліментів на утримання малолітнього [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. 13 січня 2021 року на адресу суду надійшов відзив відповідача [PERSON] , в якому він зазначає, що заявлені вимоги визнає частково, усвідомлює свій обов`язок утримувати сина, однак згоден сплачувати аліменти в розмірі 1 200 грн щомісячно. В судове засідання позивачка не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку.11 січня 2021 року до суду надійшла заява, в якій [PERSON] просить розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує. В судовому засіданні представник позивачки адвокат Попович М.М. позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позові. Зауважив, що обов`язок утримувати дитину лежить як на матері, так і на батькові. Сума, яку готовий сплачувати відповідач, - 1 200 грн щомісячно, є недостатньою та не дозволить його довірительці забезпечити сина всім необхідним для життя та розвитку. Просив також стягнути з відповідача на користь [PERSON] 600 грн витрат на професійну правничу допомогу. Відповідач в судовому засіданні заявлений позов визнав частково з підстав, наведених у відзиві. При ухваленні рішення просив суд врахувати, що він дбає про матеріальне забезпечення сина. Купує йому одяг, інші необхідні речі, час від часу надає позивачці кошти на утримання дитини. Впродовж того часу, коли працював за кордоном, дійсно отримував достойний дохід, тому мав можливість надавати на утримання сина кошти в більшому розмірі. Твердження [PERSON] про те, що він працює на даний час в автосервісі, не відповідають дійсності та не підтверджені жодними доказами. Насправді він зараз має тимчасові заробітки. Зауважив, що позивачка працює медсестрою, отримує заробітну плату в розмірі 5 000 грн щомісячно. Отже, вона має можливість та повинна брати відповідну участь в забезпеченні утримання їхнього сина. Сплата аліментів в розмірі, більшому, аніж 1200 грн, поставить його в скрутне становище. У разі збільшення доходу, надаватиме на утримання дитини більше коштів. Заслухавши пояснення представника позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, встановивши наступні факти і відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що відповідач у справі [PERSON] є батьком народженого у шлюбі з позивачкою сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Монастирчанською сільською радою Богородчанського району Івано-Франківської області (а.с. 4). Сторони мешкають порізно, на даний час дитина проживає з матір`ю (а.с. 8), що не оспорюється відповідачем. Питання щодо утримання малолітнього сина позивачка та відповідач в добровільному порядку не вирішили. З наданої [PERSON] копії трудової книжки серії [NUMBER] видно, що він 20 липня 2018 року звільнений з посади слюсаря з ремонту автомобілів за власним бажанням. Відомості про подальше працевлаштування відповідача в трудовій книжці відсутні. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України регламентують, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років встановлено з 01 січня 2021 року в розмірі 2395 грн на місяць. Визначаючи розмір аліментів, які слід стягувати з [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , суд, з дотриманням вимог ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, враховує: факт проживання дитини з матір`ю; вік дитини, матеріальне становище позивачки, вартість життя та необхідність здійснення витрат для забезпечення соціально-побутових потреб, розвитку, навчання, здоров`я дитини, те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини, матеріальне становище та стан здоров`я платника аліментів, те, що він є особою працездатного віку, постійного місця роботи не має, відсутність у нього інших утриманців. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України). Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, враховуючи досліджені докази в їх сукупності, з огляду на законодавчо встановлений прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років (станом на день ухвалення рішення), суд приходить до переконання, що аліменти на утримання малолітнього [PERSON] , які підлягають стягненню з відповідача, слід визначити у твердій грошовій сумі в розмірі по 2 500 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 грудня 2020 року. Відповідно до ч. 2 ст. 184 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі у справах про стягнення аліментів, а тому, згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір", з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 840 грн 80 к. Окрім того, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути понесені позивачкою витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 600 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved