Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

Позивач просить постановити рішення про збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини з 20 до 1200 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтувала тим, що за рішенням суду від 10.07.2009 року з відповідача стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в сумі 20 гривень. На даний час матеріальні потреби дитини значно зросли, збільшились витрати на його навчання, розвиток, лікування тощо. Сама ж вона ніде не працює, рівень її щомісячного доходу не дає можливості на достатньому рівні утримувати дитину, забезпечити одягом, продуктами харчування, засобами гігієни, ліками, відвідування необхідних гуртків. На її звернення в досудовому порядку з приводу матеріального забезпечення дитини відповідач не реагує. Провадження в справі відкрито ухвалою від 29.03.2019 року, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення відповідач отримав копію ухвали з примірником матеріалів позову 15.04.2019 року. У строк, визначений судом та з додатковим врахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерством інфраструктури України від 28.11.2013 року №958, відповідач відзиву не подав. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. Згідно із копією свідоцтва серії [NUMBER] сторони розірвали шлюб, про що 10.11.2008 року відділом РАЦС Любомльського районного управління юстиції Волинської області зроблено актовий запис за № 74. Копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , № 113504 стверджено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії рішення Любомльського районного суд від 10.07.2009 року і виданого 10.11.2009 року на його підставі виконавчого листа з відповідача в користь позивача стягнуто аліменти на утримання синів в розмірі по 20 гривень на кожну дитину. [PERSON] 15.07.2018 року досяг повноліття у зв`язку із чим стягнення на його утримання аліментів припинено. [PERSON] на даний час є неповнолітнім. Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За змістом цієї норми умовою збільшення або зменшення розміру аліментів є зміна обставин, які враховувалися судом при визначенні розміру аліментів. При розгляді позовів, заявлених з таких підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст.183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст.184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та до-статнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На момент ухвалення судом рішення від 10.07.2009 року [PERSON] було 5 років, нині 15. Згідно із Законом України "Про Державний бюджет на 2019 рік" розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2019 року становить 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. З 2009 року, тобто моменту присудження з відповідача аліментів, син сторін [PERSON] підріс і в силу свого віку природно потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища позивача як матері, що є очевидним. Визначений судовим рішенням розмір аліментів на даний час є незначний, оскільки зменшилась купівельна спроможність присудженої суми, що є загальновідомим фактом і в свою чергу свідчить про погіршення майнового стану позивача, відповідно позбавлення її можливості забезпечити належне утримання дитини. Отже, стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина у значно меншому мінімальному розмірі не спроможне забезпечити її достатній і належний рівень гармонійного розвитку, тому призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення та є підставою для збільшення їх розміру. Відповідач правом на подання відзиву не скористався, а відтак не довів наявності у нього обставин неспроможності сплачувати аліменти на утримання дитини у заявленому позивачем розмірі. Як батько неповнолітньої дитини він в силу вищенаведених законодавчих приписів зобов`язаний її утримувати до досягнення повноліття. Таким чином, при визначенні розміру аліментів суд, враховуючи фактичні обставини справи, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також із урахуванням рівності батьківського обов`язку утримувати дітей, дійшов висновку про необхідність зміни розміру щомісячного стягнення аліментів на утримання дитини у заявленому позивачем розмірі - до 1200 гривень. Такий розмір є наближеним до мінімального, відповідає потребам дитини згідно її віку та відповідає закріпленим у ч.9 ст.7 СК України загальним засадам сімейних відносин справедливості, добросовісності, розумності. Отже, позов підлягає повному задоволенню. Згідно із ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: approved