Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

Адміністрація КЗ "Вінницький обласний дитячий будинок "Гніздечко" Вінницької обласної ради в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON] звернулась до Хмільницького міськрайонного суду з цивільним позовом до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Хмільницької РДА про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є матір'ю неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Відомості про батька дітей записані за вказівкою матері згідно Сімейного кодексу України. Малолітні діти, відповідно до розпоряджень Хмільницької РДА були переведені з Вінницького спеціалізованого будинку дитини «Малятко» до КНЗ «Вінницького обласного дитячого будинку змішаного типу «Гніздечко» де перебувають на даний час на повному державному забезпеченні. Неповнолітня [PERSON] є інвалідом дитинства та перебуває на обліку у Департаменті соціальної політики Управління соціального захисту населення. За час перебування дітей в закладі, мати відвідувала їх два рази, участі у вихованні та навчанні дітей не приймає, в зв'язку з чим адміністрація КЗ "Вінницький обласний дитячий будинок "Гніздечко" Вінницької обласної ради" дійшла висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, а тому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та стягнути з неї аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня подачі заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття, шляхом перерахування аліментів на особистий рахунок дітей. В подальшому представник позивача просила залишити позовні вимоги в частині стягнення з позивача аліментів на утримання малолітніх дітей без розгляду. 12.06.2017 року ухвалою суду зазначене клопотання задоволено та залишено без розгляду позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] аліментів в розмірі 1/3 частини від усіх видів її заробітку. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, однак надала заяву у відповідності до якої просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує відносно їх задоволення. Представник третьої особи в судове засідання не з'явилась, однак надала заяву у відповідності до якої просить розглянути справу за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Як вбачається з копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] (а.с.4), серії [NUMBER] (а.с.5), а також з копій витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с.15-16,17), матір'ю неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є відповідач [PERSON], відомості про батька дітей записані згідно з ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідно до розпоряджень Хмільницької РДА Вінницької області № 657 від 25.11.2009 року (а.с.6), № 508 від 30.08.2011 року (а.с.19), № 482 від 01.08.2012 року (а.с.20), а також путівок № 329 від 30.08.2012 року (а.с.7), № 330 від 30.08.2012 року (а.с.8), № 252 від 01.09.2011 року (а.с.9), неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], було переведено з будинку дитини м. Вінниця та влаштовано на тимчасове перебування до Вінницького дитячого будинку змішаного типу "Гніздечко" на повне державне утримання. Як вбачається з довідки Управління соціального захисту населення Вінницької міської ради № 3838 від 04.11.2014 року (а.с.18) [PERSON] перебуває на обліку в управлінні як інвалід з дитинства та отримує відповідну допомогу. Відповідними довідками КЗ "Вінницький обласний дитячий будинок "Гніздечко" Вінницької обласної ради" № 71, № 72 від 22.05.2017 року (а.с. 10, 11), а також актом КЗ "Вінницький обласний дитячий будинок "Гніздечко" Вінницької обласної ради" від 19.05.2017 року (а.с.12) підтверджено, що неповнолітні [PERSON] та [PERSON], виховуються у даному закладі, перебувають на повному державному утриманні, навчаються в ЗОСШ № 35 в третьому та п'ятому класі. За час перебування в закладів мати їх відвідує рідко, а саме 12.09.2016 року та 16.05.2017 року, під час відвідування спілкується з дітьми, але участі у вихованні дітей не приймає, письмових чи усних заяв, листів щодо вирішення подальшої долі дітей від неї не надходило. Розпорядженням Хмільницької РДА Вінницької області № 298 від 27.06.2017 року (а.с.46 ) вирішено надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], стосовно її дітей [PERSON] та [PERSON] З висновку органу опіки та піклування Хмільницької РДА вбачається, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків по вихованню дітей, що є підставою для позбавленя її батьківських прав (а.с. 47) Суд приймає до уваги вказаний висновок органу опіки та піклування, оскільки він узгоджується з іншими дослідженими судом доказами та встановленими обставинами. Вирішуючи даний спір суд враховує наступне. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблею ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дітей. Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересів дитини. Таке визначення може бути необхідними у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. В абзаці 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей знайшов своє підтвердження, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164, ч. 3 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її дітей [PERSON] та [PERSON]. Разом з тим, суд роз"яснює, що відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК УКраїни з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1600 грн. в дохід держави.

Outcome: approved