Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним вище позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 (дві тисячі) грн. щомісячно на обох дітей, починаючи з 09 жовтня 2015 року до повноліття доньки [PERSON], тобто до 28.11.2026 року, а потім по 1 000 грн. щомісячно до повноліття доньки [PERSON], тобто до 20 серпня 2031 року. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явився. До суду надійшло заперечення проти позову та заява про розгляд справи у його відсутності, проти позову заперечує, просить суд відмовити у його задоволенні з мотивів, викладених у запереченні, зокрема через те, що відповідач є працевлаштованим, отримує сталий дохід, а тому він повинен сплачувати аліменти у частці від його доходу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Татарбунарського районного суду від 01 жовтня 2014 року розірвано (а.с.5). Від шлюбу у них народилися діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.3-4). Діти проживають з позивачкою по справі та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою, виданою Струмківською сільською радою Татарбунарського району Одеської області за №1000 від 06.10.2015 року (а.с.7). Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.8 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Згідно ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 pоку, батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України, є одним з головних конституційних обов'язків. Такий обов'язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року №3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, матеріальне становище сторін, неповнолітніх дітей, те, що відповідач працює в ТОВ "Промоушн Аутсорсинг" водієм автотранспортних засобів у відділі з обслуговування ТОВ «Хуавей Україна» з 08.02.2016 року і має стабільний дохід, що підтверджується копією довідки № 2105 виданою ТОВ " Промоушн Аутсорсинг " 14 вересня 2016 року (а.с.33), і в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання дітей в розмірі, який достатній для їх нормального фізичного та духовного розвитку, тому суд прийшов до переконання, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення повноліття донькою [PERSON], а саме до 28 листопада 2026 року, а потім у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення повноліття донькою [PERSON], тобто 20.08.2031 року. Позов до суду пред'явлений 09 жовтня 2015 року, а тому, відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дітей повинні стягуватися з указаної дати. Відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує з відповідача судовий збір у сумі 551,20 грн. в дохід держави. Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial