Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

22 жовтня 2019 року до Оріхівського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26 березня 2004 року позивач уклала шлюб з відповідачем, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Амвросіївського районного управління юстиції Донецької області, актовий запис №15. Від шлюбу сторони по справі мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Сімейні відносини між сторонами по справі погіршились, позивач не проживає разом з відповідачем та не підтримує шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть з червня 2015 року. Між позивачем та відповідачем виникли непорозуміння, що фактично призвели до припинення шлюбних відносин. Позивач вважає, що примирення з відповідачем неможливе і просить розірвати шлюб. Позивач вважає, що сім"я фактично розпалась, бажання підтримати подружні відносини обидва з подружжя не мають і тому поновити сім"ю неможливо. Позивач прохає розірвати шлюб з відповідачем, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище " [PERSON] ". Позивач - [PERSON] , представник позивача - адвокат Корнієнко А.А. у підготовче судове засідання не з`явилися, згідно вимог позовної заяви прохають здійснювати розгляд справи без їх участі, розірвати шлюб позивача з відповідачем, залишити після розірвання шлюбу прізвище позивачу - " [PERSON] ". Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, до суду надіслав заяву, просив справу розглянути за його відсутності, підтримує позов та проти розірвання шлюбу не заперечував. В заяві зазначив, що він проживає у м.Амвросіївка, яке вважається тимчасово окупованою територією, бажання їхати до України в нього не має, з позивачем не проживає, вважає доцільним позов позивача, прохає шлюб розірвати. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами аудіо запису не здійснювалось. На підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України , за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши обставини справи та проаналізувавши вимоги законодавства України про шлюб та сім`ю, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 26.03.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Амвросіївського районного управління юстиції Донецької області, актовий запис №15, згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони по справі мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . За ствердженням позивача, яке відповідач не спростував, шлюбні відносини між сторонами припинені, разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Як зазначено устатті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Згідно з ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України,кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Як вбачається з ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст.115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач не заперечував проти задоволення позову. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Аналізуючи викладене, приймаючи до уваги, що шлюб між подружжям існує лише формально, зберегти їх сім`ю на майбутнє неможливо, оскільки це суперечитиме їх інтересам, з урахуванням обопільної згоди сторін на розірвання шлюбу, суд вважає за необхідне ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні із задоволенням позовних вимог [PERSON] та розірванням шлюбу між сторонами, що не буде суперечити правам та законним інтересам сторін, інших осіб. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Із свідоцтва про одруження серії [NUMBER] слідує, що під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », яке після розірвання шлюбу суд вважає за можливе залишити без змін згідно поданої нею заяви. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved