Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовом до ПАОП 'Промінь' про повернення їм земельних ділянок у зв`язку з закінченням строку дії договорів оренди землі, а саме повернути [PERSON] земельну ділянку у відповідності до п. 4.2 договору оренди землі № 80 від 10.08.2004 року, укладеного між [PERSON] та ПАОП «Промінь» зареєстрованого у Красноградському районному відділі Харківської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» 10 серпня 2004 р. № 69; повернути [PERSON] земельну ділянку у відповідності до п. 4.2 договору оренди землі № 72 від 10.08.2004 року, укладеного між [PERSON] та ПАОП «Промінь» зареєстрованого у Красноградському районному відділі Харківської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» 10 серпня 2004 р. № 70. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивачі зазначили, що 10.08.2004 року між [PERSON] та «ПАОП Промінь» було укладено договір оренди земельної ділянки № 80 та 10.08.2004 року між [PERSON] та «ПАОП Промінь» було укладено договір оренди земельної ділянки № 72. Вказані договори були укладені строком на 5 років, тобто до 10.08.2009 року, а потім за обоюдною усною згодою обох сторін пролонговано ще на 5 років, тобто до 10.08.2014 року, а потім ще до 10.08.2019 року, при цьому в момент їх укладання копію примірників договорів їм не надали. В подальшому, коли в 2019 році вони звернулись до ПАОП «Промінь» з вимогою, що не бажають в подальшому продовжувати договори оренди даних земельних ділянок, відповідач видав їм на руки примірники договорів, в якому вони помітили виправлення в п.2.2.1 договору, а саме строк дії договору замість до 10 серпня 2009 року було зазначено: до 31 грудня 2029 року. З 10.08.2019 року до 2029 року позивачі ніякої згоди не надавали на продовження строку дії договору. Позивачі вбачають у діях відповідача підробку документів і порушення вимог статті 638 ЦК України, так як сторони в належній формі не досягли згоди з усіх істотних умов договору. Факт підробки документу (договорів оренди землі) був встановлений відповідною постановою слідчого про закриття кримінального провадження від 16 травня 2017 року відповідно до кримінального провадження №12014220350000500, де слідчий встановив факт підробки документа згідно почеркознавчої експертизи інcтитуту ім.Бокаріуса, що підтверджується постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.11.2019 року у справі № 626/849/17. Посилаючись на положення ст.654 ЦК України, вважає що оскільки договори оренди земельних ділянок з ними було укладено на 5-ть років у письмовій формі, то і його продовження на 25 років, теж повинно було оформлено у письмовій формі, однак такої пролонгації з ними не укладалося. Таким чином договори оренди від 10.08.2004 року з ними були укладені строком на 5 років, тобто до 10.08.2009 року, а потім за обоюдною усною згодою обох сторін пролонговано ще на 5 років, тобто до 10.08.2014 року, а потім ще до 10.08.2019 року. В зв`язку з викладеним позивачі просять суд повернути їм земельні ділянки. Від представника відповідача ПАОП «Промінь», Кадуна П.В. , до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого він не визнає позовні вимоги та просить відмовити в задоволенні позову. Зазначив, що відповідно до матеріалів справи між позивачами та відповідачем були укладені договори оренди землі, а саме: договір оренди землі № 80 від 10.08.2004 року, укладеного між [PERSON] та ПАОП «Промінь» зареєстрованого у Красноградському районному відділі Харківської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» 10 серпня 2004 р. № 69 та договір оренди землі № 72 від 10.08.2004 року, укладеного між [PERSON] та ПАОП «Промінь» зареєстрованого у Красноградському районному відділі Харківської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» 10 серпня 2004 р. № 70. Строк дії договору в зареєстрованих договорах встановлено до 31 грудня 2029 року і вказане виправлення було зроблено до підписання сторонами договору і ніяких змін після добровільного підписання сторонами до умов договору не вносились і реєстрації змін до договору не потребувало. Позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу чи документу в підтвердження своїх пояснень, того що договір укладався саме на 5 років. Посилання позивачів про виправлення в договорах оренди від 10.08.2004 року після їх підписання є безпідставними та нічим не підтверджені, оскільки 10.08.2004 року між ПАОП «Промінь» та [PERSON] , [PERSON] були укладені договори оренди земельних ділянок саме на 25 років. Строк дії договорів до 31.12.2029 року було зазначено в самих договорах на момент його підписання і самі позивачі були згідні на укладання договорів саме на такий строк. Після підписання договорів сторонами, в цей й же день 10.08.2004 року дані договори були зареєстровані державним реєстратором в книзі реєстрації центру ДЗК також строком на 25 років за №69 та № 70. Будь-яких виправлень після підписання [PERSON] , [PERSON] договорів в них не вносилось. Крім того, [PERSON] особисто підписувались додаткові угоди до договору оренди землі № 80 від 10.08.2004 року, укладеного між [PERSON] та ПАОП «Промінь», а саме 10.06.2013 року, 01.12.2013 року, 01.12.2015 року, 01.12.2016 року та 27.12.2019 року, згідно з якими підвищувалась орендна плата, а також п. 1.4, п. 1.3 - інші умови вищевказаного договору, не порушені даною додатковою угодою, залишаються незмінними і сторони підтверджують по них свої зобов`язання (зокрема термін оренди за п.2.2.1 двадцять п`ять років з дати його реєстрації). Також, [PERSON] особисто підписувались додаткові угоди до договору оренди землі № 72 від 10.08.2004 року, укладеного між [PERSON] та ПАОП «Промінь», а саме 01.12.2014 року, 01.12.2015 року, 01.12.2016 року та 27.12.2019 року, згідно з якими підвищувалась орендна плата, а також п. 1.4, п. 1.3 - інші умови вищевказаного договору, не порушені даною додатковою угодою, залишаються незмінними і сторони підтверджують по них свої зобов`язання (зокрема термін оренди за п.2.2.1 двадцять п`ять років з дати його реєстрації). Від позивачів до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої зазначили, що представник відповідача у відзиві не надав жодного доказу щодо наведених ним обставин. Будь-яких застережень щодо виправлення у тексті договору не містять. Стосовно внесення відомостей до реєстраційного центру ДЗК, то примірник договору для реєстрації надавався саме відповідачем, де й було зазначено виправлену дату дії договору оренди землі. Також представником відповідача Кадуном П.В. було заявлено про застосування позовної давності, так як позивачі укладаючи договори оренди у 2009 році, після отримання оригіналів договорів, ніяких дій щодо вказаних договорів оренди землі не робили, а погоджувались з умовами договору та отримували вчасно орендну плату. Таким чином строк позовної давності сплинув 31.12.2012 року, проте позивачі звернулись до суду лише 2021 році. Позивачі заперечували проти застосування строків позовної давності, так як примірник договору вони отримали в 2019 році та надіслали претензію до відповідача про повернення їм земельних ділянок в 2019 році. В судовому засіданні позивачі [PERSON] , [PERSON] та їх представник [PERSON] позов підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити, пославшись на факти та доводи викладені в ньому. Представник відповідача Кадун П.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову, давши пояснення аналогічні зазначеним у відзиві на позовну заяву. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази надані сторонами в їх сукупності, та надавши всім доказам належну оцінку в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 5,72 га., розташована на території Кобзівської сільської ради, Красноградського району, кадастровий номер 6323381200:09:000:0091, державний акт І-ХР №025707, який зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 16.01.2003 року за №76. Позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 5,72 га., розташована на території Кобзівської сільської ради, Красноградського району, кадастровий номер 6323381200:09:000:0090, державний акт І-ХР №025708, який зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 16.01.2003 року за №75. 10.08.2004 року між позивачем [PERSON] та «ПАОП Промінь» було укладено договір № 80 оренди даної земельної ділянки площею 5,72 га. 10.08.2004 року між позивачем [PERSON] та «ПАОП Промінь» було укладено договір № 72 оренди даної земельної ділянки площею 5,72 га. Відповідно до умов даних договорів, а саме п.2.2.1 його було укладено строком на 25 років, тобто до 31.12.2029 року. Після підписання даного договору сторонами, в цей й же день, тобто 10.08.2004 року договір оренди землі № 80 від 10.08.2004 року, укладеного між [PERSON] та ПАОП «Промінь» було зареєстровано у Красноградському районному відділі Харківської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» 10 серпня 2004 р. № 69 та договір оренди землі № 72 від 10.08.2004 року, укладеного між [PERSON] та ПАОП «Промінь» було зареєстровано у Красноградському районному відділі Харківської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» 10 серпня 2004 р. № 70, також строком на 25 років, що підтверджується як відповідною реєстрацію на самих примірниках договорів, які надано самими позивачами. В даних договорах в пункті 2.2.1 строк дії договору до 31 грудня 2029 року, цифра 2 написана кульковою ручкою, але як зазначає представник відповідача це робилось до моменту його підписання і реєстрації та з відома самих позивачів кульковою ручкою, а як зазначають позивачі - після підписання договору. Однак у п.7 вказаних договорів зазначено, що ці договори укладено у чотирьох примірниках, які мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться у Орендодавця, тобто у [PERSON] та [PERSON] , другий - у Орендаря, тобто у ПАОП «Промінь», третій - у Кобзівській сільраді, а четвертий - у Красноградському відділі ДЗК. В зв`язку з чим суд вважає безпідставними посилання позивачів, про те що копію примірника свого договору вони отримали тільки у 2019 році, оскільки підписавши даний договір, вони підтвердили, що один із 4-х примірників, знаходиться у них на руках саме з моменту його підписання, тобто з 2004 року. При цьому, відповідно до норм цивільного законодавства, яке діяло на момент укладання договорів оренди, що не заперечується самими позивачами, тобто станом на 10.08.2004 року, встановлене наступне. На підставі ст.15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Згідно зі ст.13,14,19 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це угода сторін про взаємні зобов`язання, відповідно до яких орендодавець за плату (розмір якої, форми платежу, терміни та порядок внесення і перегляду, індексації передбачуються умовами договору, які не можуть суперечити законам України) передає орендареві у володіння і користування земельну ділянку для господарського використання на обумовлений договором строк. Відповідно до ч.2 ст.15 Закону України "Про оренду землі" відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6,11,17,19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Вказані договори оренди земельних ділянок №80 та № 72 підписано [PERSON] та [PERSON] , відповідно, та зареєстровані у відповідному державному органі в один і той же день, тобто 10.08.2004 року, строком на 25 років. Таким чином в момент їх реєстрації у державному органі, який її проводив будь-яких підстав для відмови в державній реєстрації договорів оренди, а також для визнання договорів недійсними відповідно до закону встановлено не було і вони були зареєстровані належним чином, строком зазначеним у договорах - до 31.12.2029 року. Частиною 2 ст.207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Підписання та реєстрація договору оренди землі між [PERSON] та ПАОП Промінь та [PERSON] та ПАОП «Промінь» проведена 10.08.2004 року. Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.210 ЦК України договір оренди землі підлягає державній реєстрації на підставі ч.1 ст.210, ч. 3 ст. 640 ЦК України є укладеним із моменту його державної реєстрації. Згідно із ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5 та 6 ст.203 цього Кодексу. У ч.1 ст.203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.17 Закону України "Про оренду землі" передача об`єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем в строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі. Згідно до ст.792 ч.1 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. За змістом ч. 1, 3 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк може бути визначений актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Аналізуючи викладені норми чинного законодавства, тексти спірних договорів, суд вважає, що сторони дійшли згоди про всі істотні його умови, в тому числі і щодо строку дії договору, оскільки пункт 2.2.1 спірного договору містить положення про те, що договіри укладено до 31 грудня 2029 року, тобто на 25 років, а тому доводи позивачів про відсутність такої істотної умови є неаргументованими. В матеріалах справи будь-яких достовірних доказів, того що договори оренди з позивачами укладались саме на 5 років, окрім їх слів (копії таких договорів на 5 років, записи в поземельних книгах, записи про їх державну реєстрацію на 5 років та будь-які інші) не містяться, не надано таких доказів позивачами і в судовому засіданні. Навпаки самими ж позивачами до позову надані докази про його укладення саме на 25 років. При цьому посилання позивачів та його представників, як у позові так і в судовому засіданні що спочатку договори оренди з позивачами від 10.08.2004 року було укладено на 5 років до 10.08.2009р., а потім пролонговано за обоюдною усною угодою сторін ще на 5 років до 10.08.2014 року, а потім ще до 10.08.2019 року також жодним достовірними та належними доказами не підтверджено. Натомість [PERSON] особисто підписувались додаткові угоди до договору оренди землі № 80 від 10.08.2004 року, укладеного між [PERSON] та ПАОП «Промінь», а саме 10.06.2013 року, 01.12.2013 року, 01.12.2015 року, 01.12.2016 року та 27.12.2019 року, згідно з якими підвищувалась орендна плата, а також п. 1.4, п. 1.3 - інші умови вищевказаного договору, не порушені даною додатковою угодою, залишаються незмінними і сторони підтверджують по них свої зобов`язання (зокрема термін оренди за п.2.2.1 двадцять п`ять років з дати його реєстрації), та [PERSON] особисто підписувались додаткові угоди до договору оренди землі № 72 від 10.08.2004 року, укладеного між [PERSON] та ПАОП «Промінь», а саме 01.12.2014 року, 01.12.2015 року, 01.12.2016 року та 27.12.2019 року, згідно з якими підвищувалась орендна плата, а також п. 1.4, п. 1.3 - інші умови вищевказаного договору, не порушені даною додатковою угодою, залишаються незмінними і сторони підтверджують по них свої зобов`язання (зокрема термін оренди за п.2.2.1 двадцять п`ять років з дати його реєстрації). Крім того це суперечить як загальним положенням цивільного кодексу України, так і спеціальним положенням (ст.14 Закону України «Про оренду землі»), відповідно до яких договір оренди землі укладається тільки у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Також позивачі в позовній заяві посилаються на те, що факт підробки документу (договорів оренди землі) був встановлений відповідною постановою слідчого про закриття кримінального провадження від 16 травня 2017 року відповідно до кримінального провадження №12014220350000500, де слідчий встановив факт підробки документа згідно почеркознавчої експертизи інтитуту ім. Бокаріуса, що підтверджується постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.11.2019 року у справі № 626/849/17. Позивачами не надано жодного доказу в підтвердження проведення почеркознавчої експертизи за їхніми договорами оренди, та встановлення факту підробки договорів оренди. Не надано також постанови слідчого, на яку посилаються позивачі. Взагалі з відповіді на відзив позивачів встановлено, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження від 16 травня 2017 року відповідно до кримінального провадження №12014220350000500, де слідчий встановив факт підробки документа згідно почеркознавчої експертизи інтитуту ім. Бокаріуса, проводилась в іншій справі та стосується іншої особи, та взагалі іншого договору, що ніяк не стосується справи, що розглядається. Ніяких висновків щодо проведених експертиз щодо договорів оренди землі від 10.08.2004 року № 80 між позивачем [PERSON] та «ПАОП Промінь» та № 72 між позивачем [PERSON] та «ПАОП Промінь» матеріали справи не містять. Факт підробки даних договорів оренди землі не встановлений, так як позивачами не надано належних та допустимих доказів факту підробки даних договорів. Відповідно до положень ст. ст. 80, 81 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановлених ст.82 ЦПК України, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Обставини, які мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому надані сторонами докази по справі повинні бути належними допустимими достовірними та достатніми, що передбачено ст.77-80 ЦПК України. Таким чином приймаючи до уваги вищезазначені положення цивільного законодавства, жодного переконливого належного та достатнього доказу того, що договори оренди земельних ділянок між [PERSON] та ПАОП «Промінь» від 10.08.2004 року та між [PERSON] та ПАОП «Промінь» від 10.08.2004 року було укладено на інший строк ніж той, що зазначено в договорах або в дані договори без згоди позивачів були внесені зміни після їх укладення, матеріали справи не містять, не дано таких і позивачами в судовому засіданні, в зв`язку з чим суд вважає, що позов є недоведеним. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачами не доведено ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх позовних вимог, а тому в задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю. Щодо клопотання представника відповідача про застосування позовної давності, суд зазначає наступне. Негаторний позов, а саме позов про повернення земельних ділянок, можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (пункт 96)). Тому застосування строку позовної давності не підлягає задоволенню. Оскільки позовні вимоги стосовно стягнення судових витрат є похідними від основних позовних вимог, в задоволенні яких суд відмовив, то в цій частині також суд відмовляє в задоволенні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed