Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ "ОТП Банк", в якому просить визнати недійсним договір про надання споживчого кредиту № 2007237723 від 13 грудня 2013 року, укладений між відповідачем та [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], проживають разом та мають спільний бюджет. 14 грудня 2013 року йому стало відомо, що його дружина без його згоди уклала спірний договір. Надані кошти за вказаним кредитним договором були направлені відповідачем безпосередньо до ФОП [PERSON], як плата за договором підряду по виконанню робіт з виготовлення ПВX конструкцій - пластиковиx вікон для квартири, в якій вони проживають. Спірний договір, укладений його дружиною, створює для нього, як її чоловіка обов'язки з виконання грошових зобов'язань та передбачає подальше розпорядження їx грошовим коштами. Оскільки кредитний договір, укладений його дружиною виходить за межі дрібного побутового договору, його укладення без його згоди порушує його права В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, направив до суду заперечення проти позову, в якому просить відмовити в задоволенні позову, оскільки грошові кошти надані [PERSON] за кредитним договором у власність, і не створюють обов'язків для другого з подружжя. Треті особи в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не сповіщали, тому суд вважає за можливе розглянути справу за їx відсутності. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Судом встановлено, що з 3 грудня 1967 року [PERSON] та [PERSON], перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 3грудня 1967 року, серії [NUMBER]. 13 грудня 2013 року між [PERSON] та ПАТ "ОТП банк" укладено Договір про надання споживчого кредиту № 2007237723, відповідно до якого Банк надав Позичальнику споживчий кредит на придбання товару у ФОП [PERSON] на 24 місяці, під 0,01 % річних, в розмірі 4 787,00 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Згідно п. 25 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012 р. № 5 зазначено, що при оспорюванні кредитного договору чи договору поруки, застави/іпотеки іншим із подружжя суди мають виходити з такого. Положення статті 65 Сімейного кодексу України щодо порядку розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, регулюють відносини, які стосуються розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя, і не стосуються права одного із подружжя на отримання кредиту, оскільки кредитний договір є правочином щодо отримання у власність грошових коштів. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною 1 статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог,встановлених ч.ч.1-3,5,6 ст.203 ЦК України, якими сформульовані загальні вимоги до правочинів. Отже, кредитний договір є правочином щодо отримання у власність коштів і не створює обов'язків для другого із подружжя, а лише для позичальника, як сторони договору. Таким чином, кредитний договір не є договором на розпорядження майном, належного подружжю, а тому обов'язкової згоди іншого із подружжя на укладання такого договору законом не передбачено. Враховуючи наведене, оцінюючі зібрані по справі докази у їх сукупність, суд вважає, що позов не обґрунтований, а тому не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed