Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача з вимогами: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 1501/0708/71-146 від 18.07.2008 р., в сумі 86583,00 USD, що по курсу НБУ складає 692057,92 грн. Звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру [ADDRESS], шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни , виселити та зняти з реєстраційного обліку громадян що проживають та зареєстровані в квартирі за вказаною адресою. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 18.07.2008 р. [PERSON] уклала з ПАТ «Сведбанк» кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 55000,00 USD, а позивчальник зобов'язувався в порядку та на умовах, визначених договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. В забезпечення виконань зобов'язань сторонами був укладений іпотечний договір № 1501/0708/71-146-Z-1 від 18.07.2008 р., відповідно до якого в іпотеку було передано квартиру за вищеназваною адресою. 28.11.2012 р. банк відступив позивачу за договором факторингу № 15 та договору про відступлення прав за іпотечними договорами свої права вимоги до відповідача за вказаним кредитному та іпотечному договорам. В порушення умов договору відповідач умови договору не виконує, внаслідок чого станом на 31.10.2013 р. його заборгованість становить 86583 USD, що по курсу НБУ складає 692057,92 грн., у зв'язку з чим позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, подав письмові заперечення, в яких посилалися на свою незгоду із зазначеними у позові обставинами справи їх суперечливість дійсним обставинам та просили відмовити в задоволені позову. З,ясував обставини справи, заслухав пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку про залишення позовних вимог без задоволення. 18.07.2008 року між АТ "Сведбанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1501/0708/71-146, відповідно до якого Банк зобов'язувався надати [PERSON] грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 55 000,00 (п'ятдесят п'ять тисяч) доларів США на строк з 18.07.2008 р. по 18.07.2028 р. включно, а позичальники зобов'язувалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у терміни, передбачені цим договором. 18.07.2008 року між АТ "Сведбанк" та [PERSON] був укладений договір іпотеки № 1501/0708/71-146-Z-1, відповідно до якого позичальник передав Іпотекодержателю на забезпечення виконання основного зобов'язання, відповідно до кредитного договору № 1501/0708/71-146 від 18.07.2008 р., належне йому нерухоме майно - квартиру [ADDRESS]. За ствердженнями позивача 28.11.2012 року АТ "Сведбанк" відступив ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на підставі Договору факторингу №15 та Договору про відступлення прав за іпотечними договорами свої права вимоги за зобов'язаннями по кредитному договору № 1501/0708/71-146 від 18.07.2008 р. та Договору іпотеки № 1501/0708/71-146-Z-1 від 18.07.2008 р. Між тим надані ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» у якості доказів: витяг із договору факторингу №15 від 28.11.2012 р. та договір про відступлення прав за іпотечними договорами від 28.11.2012 р. з витягом з додатку № 1 до вказаного договору, не дають суду можливості надійти висновку про перехід прав вимоги до ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» саме за кредитним договором № 1501/0708/71-146 від 18.07.2008 р. Згідно витягу із Договору факторингу №15 від 28.11.2012 р., вбачається, що 28.11.2012 р. між АТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» було укладено Договір факторингу №15, відповідно до підп. 2.1 п.2 якого Банк відповідно до умов даного Договору відступає Фактору свої Права Вимоги Заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, зазначених у Реєстрі Заборгованості Боржників, право на вимогу якої належить Банку на підставі Документації, а Фактор, шляхом надання фінансової послуги Банку набуває Права Вимоги такої Заборгованості від Боржників та передає Банку за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить Ціну Продажу та в порядку, передбаченому даним Договором. З тексту вказаної виписки із договору не вбачається факт передачі прав вимоги саме за кредитним договором № 1501/0708/71-146 від 18.07.2008 р. Будь-яких Реєстру Заборгованості Боржників, Акту прийому-передачі інформації згідно Реєстру Заборгованості Боржників, переліку кредитних договорів та договорів забезпечення (з інформацією щодо кредитів та забезпечення), з яких би вбачалося, що право вимоги за кредитним договором № 1501/0708/71-146 від 18.07.2008 р. передано ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» не надано. З тексту договору про відступлення прав за іпотечними договорами від 28.11.2012 р. взагалі не вбачається жодних даних щодо укладеного між АТ «Сведбанк» (публічне) та [PERSON] договору іпотеки № 1501/0708/71-146-Z-1 від 18.07.2008 р. Наданий позивачем витяг з Додатку № 1 до договору про відступлення прав за іпотечними договорами від 28.11.2012 р. не може бути належним підтвердженням переходу прав вимоги за договором іпотеки № 1501/0708/71-146-Z-1 від 18.07.2008 р., оскільки вказаний додаток не підписаний первісним іпотекодержателем АТ «Сведбанк» (публічние) та на ньому відсутні реквізіти: печатка товариства та вказаний додаток не підписаний директором та заступником директора нового іпотекодержателя ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс», які зазначені у вказаному додатку, та відсутні документи, які б підтверджували повноваження І.М. Ярошенко на підписання відповідного Додатку від імені ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс», водночас вказаний додаток не підписаний сторонами та не засвідчений нотаріально, як це передбачено п.5.2. Договору про відступлення прав за іпотечними договорами. Відповідно до ст.512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Порядок заміни Кредитора врегульований ст.ст. 513 - 519 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора в зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому, відповідно до ч.1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Внесення змін до договору в такій самій формі, що й договір, що змінюється, також передбачається ст. 654 ЦК України. Отже, оскільки Кредитний договір був укладений між АТ "Сведбанк" та [PERSON] у письмовій формі, зміни умов Кредитного договору щодо заміни кредитора по Кредитному договору повинні бути вчинені також у письмовій формі, зокрема шляхом підписання Додаткової угоди до Кредитного договору щодо заміни кредитора. Станом на 13.02.2014 року жодні додаткові угоди до Кредитного договору щодо будь-яких змін його умов, в тому числі щодо заміни Кредитора, не оформлювались, що є порушенням вимог ч. 1 ст.513 та ст.654 ЦК України. Позивачем не надано жодних документів, які б підтверджували належне повідомлення [PERSON] про укладання АТ "Сведбанк" (публічне) та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» Договору факторингу та повідомлення про укладання АТ "Сведбанк" (публічне) та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» Договору про відступлення прав за іпотечними договорами, надання відповідачув доказів укладання вказаного договору в порядку ч. 2 ст. 517 ЦК України, та будь яких вимог на її адресу щодо вказаних правовідносин. Водночас виконання (невиконання) зобов'язань за кредитом, виникає саме з вказаного часу. Вказані обов'язки сторін кредитного договору (як і правонаступників) регулюються відповідно пп. 3.8, 3.9, 3.10 і 10.6 Кредитного договору. Відповідно до ч.2 ст. 516 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. Вказана норма свідчить про обов'язок АТ "Сведбанк" (публічне) письмово повідомити [PERSON] про появу Нового кредитора. Отримання позичальником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги за договором факторингу передбачено ч.1 ст.1082 ЦК України, зокрема повідомлення повинно було бути надано позичальнику АТ "Сведбанк" (публічне) або ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та в повідомленні повинна була бути визначена грошова вимога, яка підлягала виконанню, а також названий фактор, якому повинен бути здійснений платіж. Частиною 1 статті 1082 ЦК України вбачається, що боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Це також визначено Конвенцією УНІДРУА про міжнародний факторинг (Оттава, 28.05.1988 року), до якої Україна приєдналась 11.01.2006 року (набрала чинності для України 01.07.2007 року), зокрема ст.4 Конвенції передбачена наявність письмового повідомлення боржника та встановлено, що письмове повідомлення вважається наданим, коли воно отримане адресатом. Відповідно до ст. 10 ЦК України чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, є частиною національного цивільного законодавства України. Якщо у чинному міжнародному договорі України, укладеному у встановленому законом порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом цивільного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародного договору України. Належним повідомленням боржника є спосіб, визначений сторонами у Кредитному договорі. Відповідно до п.10.6. Кредитного договору, будь-які повідомлення, що направляються Сторонами одна одній, повинні бути здійснені в письмовій формі. Такі повідомлення вважаються направленими належним чином, якщо вони доставлені адресату посильним, цінним листом, телексом чи телефаксом за адресою, вказаною у розділі 10 цього договору або адресою, повідомленою Позичальником відповідно до п.п. 6.1.2. п.6.1.(М/Б 5.1.6.) цього договору. В судовому засіданні встановлено та підтверджено письмовими доказами що [PERSON] відповідно до п. 5.1.6. Кредитного договору неодноразово письмово повідомляла АТ «Сведбанк» (публічне) про зміну свого прізвища «[PERSON]» на «[PERSON]» та про зміну свого постійного місця проживання з [ADDRESS], [ADDRESS]. Вказані обставини встановлені рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 04.04.2011 року (справа № 2-1239/11) залишеним в силі ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29.09.2011 р. (справа № 22ц-4348/11), яке вступило в законну силу,з огляду на вимоги ч. 3 ст. 61 ЦПК України, вказані обставини не потребують доказуванню. З вказаних підстав суд критично оцінює надане позивачем Повідомлення про відступлення права грошової вимоги від 14.12.2012 року за вих. № 0035251, надіслане на ім'я [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Вказані обставини свідчать про невиконання ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та АТ «Сведбанк» (публічне) вимог законодавства та умов Кредитного договору щодо повідомлення боржника про зміну кредитора. Критичній оцінці також підлягає розмір заборгованості, який підлягає стягненню з [PERSON] З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] своєчасно виконувала зобов'язання за кредитом відповідно до умов кредитного договору. Відповідач припинила здійснення погашень за кредитним договором у зв'язку з порушенням банком умов кредитного договору та невірним розрахунком поточної заборгованості. Це підтверджується відповідними розрахунками та численними заявами [PERSON] та відповідями ПАТ Сведбанк. Банку було відомо про невірне нарахування заборгованості. Позивач не довів суду, що відповідач порушив виконання умов кредитного договору. Невиконання погашень відповідачем спричинено бездіяльністю банку при виправленні помилок у нарахуванні заборгованості. Відповідно до п.1 ст.613 ЦК України, якщо кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких Боржник не міг виконати свого обов'язку, кредитор вважається таким, що прострочив. Відповідно до п.4 ст.613 ЦК України, боржник не сплачує проценти за час прострочення кредитора. Відповідно до п.4 ст.612 ЦК України, у разі прострочення кредитора, прострочення боржника не настає. Позивач не надав доказів на підтвердження розрахунку розміру заборгованості, яка підлягає стягненню. У зв'язку з цим суд вважає, що нараховані суми, що підлягають стягненню, є безпідставними. Відповідно до ст.35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до вказаного закону. Відповідно до абз.2 п.11 Договору іпотеки № 1501/0708/71-146-Z-1 від 18.07.2008 року, при настанні обставин, зазначених в абз.1 цього пункту договору, Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення у не менш ніж 30-денний строк. З вказаних вище підстав щодо зміни місця реєстрації/проживання відповідача, суд критично оцінює надану позивачем досудову вимогу від 28.10.2013 року, надіслану на ім'я [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Позивач не надіслав досудову вимогу. Вказані обставини свідчать про невиконання ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» вимог Закону Украни "Про іпотеку" та умов Договору іпотеки щодо здійснення звернення стягнення на предмет іпотеки. 18.07.2008 року між АТ «Сведбанк» (публічне) та [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки № 1501/0708/71-146-Р-1. Відповідно до п. 1 цього договору поручитель зобов'язується перед банком відповідати щодо повернення коштів, наданих Банком Позичальнику у вигляді кредиту згідно з кредитним договором № 1501/0708/71-146 від 18.07.2008 р. У сумі 55000 доларів США, строком до 18.07.2018 р.. відповідно до п. 2 договору поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед банком. Відповідно до п. 4 вказаного Договору поруки: «У разі невиконання Позичальником умов Основного зобов'язання в строк, Поручитель погашає суму кредиту, нараховані проценти та штрафні санкції за несвоєчасне повернення Позичальником коштів, наданих в межах Основного зобов'язання та процентів за користування кредитом за першою вимогою Банку протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту отримання Поручителем надісланої Банком письмової заяви про невиконання Позичальником своїх зобов'язань, передбачених Основним зобов'язанням, надісланою Банком за адресою, зазначеною у реквізитах Поручителя в цьому договорі». Відповідно до п.11 Договору поруки, сторони не мають права в односторонньому порядку відмовитися від прийняття на себе зобов'язань за цим Договором або змінити його умови. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000 року, банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів. Згідно вимог ст. 525 ЦК України: «Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом». Відповідно до ст. 526 ЦК України: «Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться». Водночас позивачем не надано будь яких доказів надіслання поручителю за кредитом [PERSON] повідомлення про укладання АТ "Сведбанк" (публічне) та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» Договору факторингу та повідомлення про укладання АТ "Сведбанк" (публічне) та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» Договору про відступлення прав за іпотечними договорами, надання поручителю доказів укладання вказаного договору та будь яких вимог на її адресу щодо вказаних правовідносин. Між тим рішення по справі може вплинути на права та обов'язки [PERSON] Позивач клопотань про залучення у якості співвідповідача всіх осіб які мають відповідати за позовом не заявляв. На підставі викладеного, відповідно до ст. 55 Конституції України, ст. 4 Конвенції УНІДРУА про міжнародний факторинг від 28.05.1988 р., ст.ст. 10, 13, 91, 192, 203, 512, 513, 514, 516, 517, 518, 525, 526, 533, 548, 612, 613, 654, 1077, 1078, 1081, 1082 ЦК України, ст. 162 КпАП України, ст.ст. 12,24,35 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 1, 2, 5, 16 Декрету Кабінету міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 р., п. 1 розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» від 15.02.2011 року № 3024-VI, п. 11 Постанови Пленуму ВССУ № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 р., п. 8.12. «Правил використання готівкової іноземної валюти на території України», затверджених Постановою Правління НБУ №200 від 30.05.2007р. і зареєстрованих Міністерством юстиції 18 червня 2007 р. за № 656/13923, п.1.5.Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 14.10.2004 року № 483, кредитного договору № 1501/0708/71-146 від 18.07.2008 р., договору іпотеки № 1501/0708/71-146-Z-1 від 18.07.2008 р., ст.ст.3 ,4 10,11, 14, 57- 61, 77, 88, 169, 209, 212-215,218, 294 ЦПК України, 12-16 ЦК України, суд,-

Outcome: dismissed