Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом АТ КБ "ПриватБанк" про захист прав споживача фінансових послуг, мотивуючи його тим, що він з відповідачем 10.12.2013 уклав кредитний договір. Рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 21.05.2018 було встановлено, що станом на 13.03.2018 розмір його заборгованості за кредитом перед банком становила 10823 грн 48 коп., які і були з нього стягнуті на користь АТ КБ "ПриватБанк". В період між датою подання позову до суду 19.03.2018 та набранням судовим рішенням законної сили 21.06.2018 на його рахунку в АТ КБ "ПриватБанк" відповідачем проведено наступні трансакції: - 19987 грн переказ готівки на рахунок через касу Мурованокуриловецького відділення банку 25.04.2018; - списання коштів (згідно виписки банку): 1246,82 грн пеня за прострочку за кредитом від 01.04.2018; 100 грн пеня за прострочку за кредитом на суму понад 100 грн від 01.04.2018; 1061,46 грн автоматичне списання грошей для погашення простроченої заборгованості від 28.04.2018; 1061,34 грн списання відсотків за використання кредитного ліміту. За ставкою 3,5 відсотка нараховано 1061,34 грн від 01.05.2018. Жодних розпоряджень про списання грошових коштів в період з 19.03.2018 по 21.06.2018 він відповідачу не надавав. В цей же період не було жодного рішення суду, що набрало законної сили про списання грошових коштів з його рахунку Клієнта. У зв`язку з викладеним позивач вважав, що кошти з його рахунку банком списані незаконно, а тому просив стягнути з відповідача на його користь 7401,52 грн власних грошових коштів та пеню у розмірі 79936,42 грн, яка розрахована з добутку суми основного боргу на 12 місяців з розрахунку 30 днів в місяці та 3% за кожний день прострочення: 7401,52 х 12 х 30 х 0,03 = 79936,42 грн. А всього: 7401,52 грн + 79936,42 грн = 87337,94 грн. Ухвалою від 24.06.2021 позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Розгляд проводиться в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Відповідач, який зареєстрований у системі Електронний суд, копію ухвали та доданих до неї матеріалів в особистий кабінет ЕС отримав 24.06.2021, відзив до суду не направив. Жодних заяв чи клопотань від нього не надходило (а.с. 37-38). Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до таких висновків. Відповідно до\~ст. 55 Конституції України\~та\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] перебували у договірних правовідносинах на підставі договору без номера від 10 грудня 2013 року. Предметом договору є кредит в сумі 8 тисяч гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом. Вказані обставини підтверджуються копією підписаної позивачем Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 10), Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с. 11-12), копією рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області № 139/344/18 від 21.05.2018, що згідно відомостей з ЄДРСР набрало законної сили 21.06.2018 (а.с. 14-16, 39-40). Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень», суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру. Зазначеним рішенням, суд вирішив, позов Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», який звернувся до суду 03 квітня 2018 року, задовольнити частково та стягнути із [PERSON] , [INFO] (паспорт серії [NUMBER] , виданий Мурованокуриловецьким РВ УМВС України у Вінницькій області 04.09.2007, ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1 Д, код ЄДРПОУ 14360570, МФО № 305299, рах. (для погашення заборгованості та судових витрат) № [NUMBER] ) заборгованість по кредиту без номера від 10 грудня 2013 року станом на 13 березня 2018 року в розмірі 10823 гривні 48 копійок та судові витрати в сумі 1762 гривні, а всього 12585 (дванадцять тисяч п`ятсот вісімдесят п`ять) гривень 48 копійок. При цьому, згідно вказаного рішення, судом було встановлено, що складовими заборгованості [PERSON] перед банком за договором від 10.12.2013 були: 2247 гривень 79 копійок заборгованість за кредитом, 8060 гривень 29 копійок заборгованість по процентах за користування кредитом.; неустойка у виді штрафу - 515 гривень 40 копійок. Разом з тим, у стягненні пені в сумі 7693 гривень 50 копійок відмовлено за необгрунтованістю. 25 квітня 2018 року [PERSON] на власний рахунок у ПАТ КБ «ПриватБанк» було перераховано 19887 грн, що підтверджується відповідною квитанцією (а.с. 17). Згідно викопіювання із сайту АТ КБ «ПриватБанк» про рух коштів позивача, вбачається, що за період з 01 березня 2018 року по 01 липня 2018 року на рахунку [PERSON] були здійснені наступні трансакції: - 01.03.2018: - 1151,96 грн (пеня за прострочку за кредитом 1051,96 грн; пеня за прострочку за кредитом на суму понад 100 грн 100 грн); - 01.04.2018: - 1346,82 грн (пеня за прострочку за кредитом 1246,82 грн; пеня за прострочку за кредитом на суму понад 100 грн 100 грн); - 25.04.2018: 19887 грн (поповнення карти готівкою у відділенні) з яких 18825 грн 54 коп. банком було списано в якості боргу за кредитом; - 28.04.2018: - 1061,46 грн (автоматичне списання грошей для погашення простроченої заборгованості); - 01.05.2018: - 1061,34 грн (списання відсотків за використання кредитного ліміту. За ставкою 3,5 відсотка); - 01.07.2018: - 124,42 грн (списання відсотків за використання кредитного ліміту. За ставкою 3,5 відсотка 74,42 грн; пеня за прострочку за кредитом на суму понад 100 грн 50 грн) (а.с. 18-21). У зв`язку із списанням коштів, [PERSON] 26.07.2018 направив АТ КБ «ПриватБанк» претензію, яка, як вбачається з відповіді останнього від 23.08.2018, задоволена не була (а.с. 22-26). Таким чином, правовідносини, що виникли між сторонами регулюються положеннями Цивільного кодексу України, укладеного між сторонами кредитного договору, а також Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції, які діяли на час списання спірних коштів, у їх системному зв`язку. Відповідно до\~ст. 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Так, ч. 1 ст. 1066 ЦК України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка. Відповідно до ч. 3 ст. 1066 ЦК України банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Відповідно до ст. 1071 ЦК України, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. У п. 1.38 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що списання договірне списання банком з рахунка клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручення, що здійснюється банком у порядку, передбаченому в договорі, укладеному між ним і клієнтом. Згідно із п. 1.32 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платником визначається особа, з рахунка якої ініціюється переказ коштів або яка ініціює переказ шляхом подання (формування) документа на переказ готівки разом із відповідною сумою коштів; неналежний платник особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів. У ст. 26.1. цього Закону передбачено, що платник при укладенні договорів із банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та (або) третіх осіб. Умови договору на договірне списання повинні передбачати обсяг інформації, достатній для належного виконання такого списання банком, що обслуговує платника (обставини, за яких банк має здійснити (здійснювати) договірне списання; найменування отримувача та банку отримувача; реквізити рахунка, з якого має здійснюватися договірне списання; реквізити договору між платником та отримувачем (за наявності договору), що передбачає право отримувача на договірне списання; перелік документів, що мають бути представлені отримувачем в обслуговуючий платника банк (якщо платник та отримувач домовились про надання цих документів до банку платника) тощо). Договірне списання здійснюється за платіжною вимогою отримувача або за меморіальним ордером, оформленим банком. Відповідно до п. 1.1.3.1.6 Умов і правил надання банківських послуг, які є складовою частиною укладеного між сторонами 10.12.2013 кредитного договору сторони погодили, що Клієнт доручає Банку списувати кошти з рахунків клієнта, відкритих у валюті кредитного ліміту, у межах сум, що підлягають сплаті Банку за Договором, у разі настання термінів платежів, а також списувати кошти з картрахунка у разі настання термінів платежів за іншими договорами клієнта у розмірах, визначених цими договорами (договірне списання), у межах платіжного ліміту картрахунка (а.с. 27-30). Разом з тим, в даному випадку судом встановлено, що банком з рахунку позивача були списані грошові кошти, в тому числі і за тими вимогами, які в подальшому не були задоволені судом, в тому числі, про стягнення пені. Зокрема, рішенням суду встановлено, що станом на 13.03.2018 борг [PERSON] перед банком становив 10823 грн 48 коп. тоді як банк, згідно викопіювання із сайту АТ КБ «ПриватБанк» про рух коштів позивача виходив із суми заборгованості, яка за його розрахунками становила 18825 грн 54 коп. Крім того, суд звертає увагу, що банк звернувшись 03 квітня 2018 року до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 10.12.2013, змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки. Тобто, правовідносини між сторонами трансформувалися з договірних в охоронні, а тому після 03.04.2018 у відповідача були відсутні підстави керуватися Умовами та правилами банківських послуг, в тому числі, в частині самостійного списання коштів з рахунку позивача. Вказане підтверджується постановою Великої Палати Верховного Суду № 14-10цс18 від 28.03.2018, у який зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (п. 54 Постанови). Відповідно до ст. 1073 ЦК України, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. У зв`язку з цим, вимога [PERSON] стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» 7401 грн 52 коп. списаних у нього в порядок погашення заборгованості за кредитним договором від 10.12.2013 є підставною та такою, що підлягає задоволенню. Щодо вимоги позивача стягнути з відповідача на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» пеню у розмірі 79936 грн 42 коп., суд виходить з наступного. Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. У постанові Великої Палати Верховного Суду № 14-64цс19 від 20.03.2019 зроблено висновок про те, що у разі, якщо договором банківського вкладу передбачено повернення вкладу коштів шляхом їх перерахування на поточний рахунок вкладника, із чим погодились обидві сторони, укладаючи такий договір, то після здійснення зазначеної операції правовідносини сторін трансформуються у правовідносини банківського рахунку відповідно до положень частини третьої статті 1058 ЦК України. Вказаною постановою також зроблено висновок про поширення в таких випадках на вказані правовідносини положення Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема, зазначено, що оскільки відповідно до статей 2, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк має право здійснювати банківську діяльність на підставі банківської ліцензії шляхом надання банківських послуг, а клієнтом банку є будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку, то до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. В даному випадку, базова величина з якої слід здійснювати розрахунок по пені становить 7401 грн 52 коп. Тобто в день, сума пені становить: 7401 грн 52 коп. х 3% / 100 = 222 грн 04 коп. Позивач,

Outcome: partial