Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, посилаючись на те, що 29.11.2009 року сталася дорожньо-транспортна пригода в місті Миколаєві за участю автомобілів ГАЗ 32213 під керуванням відповідача та автомобіля Хонда під керуванням [PERSON] В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Винним у ДТП, згідно постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 21.12.2009 року визнано відповідача. На час дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому страхові відшкодування потерпілій були відшкодовані Моторним (транспортним) страховим бюро України, до якого звернулась потерпіла [PERSON] Відповідач добровільно не відшкодував на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України витрати пов'язані з виплатами потерпілій, а тому в порядку регресу позивач просив стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі понесених витрат в сумі 15997,16 грн., окрім того просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 2000 грн. та витрати на аварійного комісара в сумі 720 грн. Оскільки вирішити даний спір в добровільному порядку неможливо позивач вимушений звертатись до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, у якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причину неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутність сторін. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного. Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 21.12.2009 року [PERSON] визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 29.11.2009 року в м. Миколаєві по вул. Шевченка в районі будинку № 59 А за участю автомобіля Хонда під керуванням [PERSON] та автомобіля ГАЗ 32213 під керуванням [PERSON] (а.с.4) Після дорожньо-транспортної пригоди потерпіла [PERSON] звернулась до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті пошкодження транспортного засобу під час дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 2). Відповідно до наказу Моторного (транспортного) страхового бюро України № 199 від 01.02.2010 року [PERSON] були нараховані кошти на відшкодування шкоди заподіяної в результаті ДТП в сумі 15977,16 грн., які відповідно до платіжного доручення були виплачені в сумі 15277 грн. 33 коп. (а.с.15,17). Згідно платіжного доручення № 174 від 20 січня 2010 року витрати Моторного (транспортного) страхового бюро України, пов'язані з оплатою послуг аварійного комісара, були виплачені в сумі 720 грн. (а.с.16,17). На адресу відповідача Моторним (транспортним) страховим бюро України 12.04.2010 року було направлено лист № 7285 / 3-2-05 з пропозицією компенсації витрат в добровільному порядку (а.с.18). Згідно з приписами ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою. Відповідно до п. 41.1 п. "а" ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно п. 1.6 ст.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" власники транспортних засобів-юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди, довіреності або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Відповідно до ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час дорожньо-транспортної пригоди. Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку, встановленому законодавством. Згідно з ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1191 ЦК України та ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Таким чином, суд вважає, що оскільки вина відповідача [PERSON] в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, що призвело до пошкодження застрахованого автомобіля, по суті ніким не оспорюється, а тому відповідно до приписів вищенаведених правових норм, звернення Моторного (транспортного) страхового бюро України з позовом про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування являється обґрунтованим, а позовні вимоги такими, що відповідають способам захисту цивільних прав, характеру та змісту цивільно-правових відносин, не суперечать закону і не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, з [PERSON] підлягають задоволенню. Разом з тим суд вважає, що відповідач повинен відшкодувати витрати понесені позивачем на аварійного комісара та на звернення за правовою допомогою. Крім того з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір. На підставі ст. ст. 1187, 1191 ЦК України, Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів",

Outcome: approved