Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання спадкоємцем четвертої черги та встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, позовні вимоги обґрунтовує наступним. [INFO] помер [PERSON]. Після смерті якого залишилося спадкове майно у вигляді: 1/2 частини квартири в городе Бургас ж.к. «Зорниця» у Болгарії, загальною площею 55,27 кв.м., житловою площею - 48,94 кв.м., згідно нотаріального акту (договору купівлі-продажу) №80 від 28.08.2009 року; грошові кошти у розмірі 6000 гривень, які зберігаються на особовому рахунку [NUMBER] Маріупольському філіалі ПАТ «Приватбанк», згідно квитанції від 05.12.2012 року. З грудня 1983 року по листопад 2003 року, [PERSON] та [PERSON] знаходилась у зареєстрованому шлюбі, відповідно свідоцтва про шлюб. У листопаді 2003 року шлюб було розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу, актовий запис №616 від 14.11.2003 року. Після розірвання шлюбу, позивач продовжувала проживати з [PERSON] однією сім'єю в квартирі за адресою: [ADDRESS], вели спільне господарство, мали спільний бюджет, що підтверджується придбанням сумісної квартири в Болгарії у 2009 року за сумісні кошти. Факт спільного проживання можуть підтвердити сусіди: [PERSON], яка проживає у квартирі [ADDRESS]; [PERSON], проживаючий у квартирі [ADDRESS]; [PERSON], яка проживає у будинку [ADDRESS]. Позивач посилається на те, що вона та відповідач є єдиними спадкоємцями, після смерті [PERSON]. Відповідач в установленому законом строку (6 місяців) не звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, після смерті [PERSON]. Позивач періодично у літку та навесні проживала в квартирі в Болгарії, сплачувала комунальні платежі, здійснювала косметичний ремонт, тому вважає, що фактично прийняла спадщину. Коли позивач звернулася до нотаріальної контори №1 Жовтневого району м. Маріуполя з заявою про видачу свідоцтва про право на спадок за законом, їй було відмовлено, у зв'язку з тим, що необхідно встановити факт проживання однією сім'єю з померлим, а також поновити строк для прийняття спадщини, у зв'язку з чим позивач звернулася до суду. Позивачка та її представник в судове засідання не з'явились, надали суду заяви з проханням про розгляду справи у їх відсутність, зазначивши, що на заявлених позивних вимогах наполягають та просять їх задовольнити. Відповідач у судове засідання на з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, де значив, що позовні вимоги визнає. Представник третьої особа Маріупольської міської ради в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши їх, приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з положень ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Відповідно до положень ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до положень п.7 Постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року №5 "Відповідно до п.1 ст.273 ЦПК (ч.1 ст.256 ЦПК України в редакції 2004 року) суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчинюють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину". Згідно ч.2 п.2 Постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року №7 "Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем". Судом встановлено, що факт проживання однією сім'єю, який заявник просить встановити безпосередньо породжує юридичні наслідки: встановлення цього факту необхідне заявнику для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER], [PERSON] помер [INFO] у віці 58 років, про що Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції був зроблений відповідний актовий запис №1237 від 11.07.2013 року. Відповідно свідоцтва про розірвання шлюбу виданого Жовтневим районним управлінням юстиції м. Маріуполя Донецької області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що в книзі реєстрації актів громадського стану зроблено запис №616 від 14.11.2003 року. Згідно довідки №971 Комунального комерційного підприємства «Керуюча компанія «Західна №1» 15.01.2014 року, [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], сумісно проживала з [PERSON] по [INFO]. Згідно виписки особистого рахунку №3097, виданого Комунального комерційного підприємства «Керуюча компанія «Західна №1» 22.01.2014 року за номером 34, квартиронаймачем квартири [ADDRESS] є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу та за вказаною адресою мешкали: [PERSON], [PERSON], при цьому [PERSON] мешкав з 15.09.1995 року по 12.11.2003 року та з 26.05.2004 року по 23.07.2013 року. У відповідності до повідомлення Першої Маріупольської державної нотаріальної контори від 17.09.2014 №1879/01-16, у Спадковому реєстрі спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] відсутня. Відповідно до ст.15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. При цьому,одним із способів захисту цивільного права є визнання права власності. У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, неприйняття ними спадщини. Згідно ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Вимога позивача щодо визнання спадкоємицею четвертої черги за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO], є зайвою, оскільки [PERSON] просить суд встановити юридичний факт проживання однією сім'єю з спадкодавцем. У разі встановлення зазначеного факту судом, [PERSON] буде відповідно до норм діючого законодавства спадкоємцем четвертої черги. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.З ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У відповідності до ч.1 ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таки, що не прийняв її. У пункті 24 Постанови №7 від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» Пленум Верховного Суду України висловив свою думку, про те, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Тому вирішуючи даний спір, судом враховуються той факт, що своєчасному прийняттю позивачем спадщини після смерті [PERSON], перешкоджало не встановлення юридичного факту проживання однією сім'єю між сторонами, суд вважає за доцільне визначити додатковий строк у три місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. З урахуванням встановлених по справі обставин, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що вимога позивача щодо встановлення факту проживання однією сім'єю [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню. У відповідності до вимог статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: partial