Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про встановлення порядку користування будинковолодінням. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником 31/50 частин будинковолодіння по [ADDRESS], що підтверджується рішенням третейського суду від 27.06.2008 року. [PERSON] являється власником 19/50 частки згідно рішення третейського суду від 29.01.2007 року. Фактично позивач користується кухнею під літерою 1-1 площею 8,3 кв.м., кімнатою під літерою 1-2 площею 11,8 кв.м., кімнатою під літерою 1-3 площею 18,0 кв.м. господарськими спорудами сараєм під літерами "В", "Г", погріб під літерою "п/В". Відповідач користується коридором під літерою 2-1 площею 17, 0 кв.м., кухнею під літерою 2-2 площею 10, 0 кв.м., кімнатою під літерою 2-3 площею 15, 0 кв.м., кімнатою під літерою 2-4 площею 24, 9 кв.м, кімнатою під літерою 2-5 площею 11,7 кв.м. , ванною під літерою 2-6 площею 2,7 кв.м., туалетом під літерою 2-7 площею 2,4 кв.м., коморою під літерою 2-8 площею 1,6 кв.м. господарськими спорудами сараєм під літерами "З". Оскільки в рішенні третейського суду від 27.06.2008 року не зазначено, які саме приміщення перейшли у власність [PERSON] згідно договору дарування, тому позивач вимушена звернутись до суду з позовом про встановлення порядку користування будинковолодінням. Така необідність також виникає в звязку з неможливістю досягнення згоди щодо встановлення порядку користування житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами у відповідності до вимог актів цивільного законодавства. Згідно уточнених позовних вимог просила суд постановити рішення, яким встановити порядок користування будинковолодінням по [ADDRESS] на підставі висновку складено 30.04.2014 р. ТОВ "Подільським центром судових експертиз" за №71 згідно з яким співвласник 31/50 частки [PERSON] користується кухнею 1-1 в прибудові літ "а" площею 8,3 кв. м., кімнатою 1-2 в житловому будинку літ. "А" площею 11,8 кв.м., кімнатою 1-3 в житловому будинку літ. "А" площею 18,0 кв.м., сараями "В", "Г", погрібом "п/В"; співвласник 19/50 часток [PERSON] користується кухнею 2-2 в прибудові літ. "а2" площею 10,0 кв.м., кімнатою 2-3 в прибудові літ. "А1" площею 15,0 кв.м., сараєм "З". Ухвалою суду від 13.06.2014 року позов в частині заявлених позовних вимог про встановлення порядку користування земельною ділянкою залишено без розгляду. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд встановити порядок користування будинковолодінням згідно до уточненої позовної заяви. Відповідач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та заперечили проти його задоволення, про що надали суду письмові заперечення. При цьому відповідач не заперечила, що сторони користуються саме тими приміщеннями, на які вказує позивач. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце судового розгляду, в звязку з чим суд розглянув справу у його відсутність. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] являється власником 31/50 частин будинковолодіння по [ADDRESS], що підтверджується рішенням постійно діючого третейського суду при товарній біржі «Товарна універсальна біржа «Сальдо» від 27.06.2008 року (а.с. 6). [PERSON] являється власником 19/50 частки згідно рішення третейського суду від 29.01.2007 року (а.с. 8). З технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] вбачається, що [PERSON] користується кухнею під літерою 1-1 площею 8,3 кв.м., кімнатою під літерою 1-2 площею 11,8 кв.м., кімнатою під літерою 1-3 площею 18,0 кв.м. господарськими спорудами сараєм під літерами «В», «Г», погріб під літерою «п/В». [PERSON] користується коридором під літерою 2-1 площею 17, 0 кв.м., кухнею під літерою 2-2 площею 10, 0 кв.м., кімнатою під літерою 2-3 площею 15, 0 кв.м., кімнатою під літерою 2-4 площею 24, 9 кв.м, кімнатою під літерою 2-5 площею 11,7 кв.м. , ванною під літерою 2-6 площею 2,7 кв.м., туалетом під літерою 2-7 площею 2,4 кв.м., коморою під літерою 2-8 площею 1,6 кв.м. господарськими спорудами сараєм під літерами «З» (а.с. 9-11). Відповідно до вимог ст. ст. 358, 367 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Між співвласниками у зв»язку з наявністю самочинно побудованих будівель та споруд не може бути нотаріально встановлено порядок користування будинковолодінням. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. В даному випадку в рішенні третейського суду від 27.06.2008 року не зазначено, які саме приміщення перейшли у власність [PERSON] згідно договору дарування, що унеможливило досягнення згоди між сторонами щодо встановлення порядку користування житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами у відповідності до вимог актів цивільного законодавста, а згідно п. 2 постанови пленуму ВСУ України від 04.10.1991р. №7 „Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок" спір підсудний суду. Відповідно до висновку № 71 судової будівельно-технічної експертизи від 30.04.2014 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Подільський центр судових експертиз" запропоновано варіант встановлення порядку користування будинковолодінням [ADDRESS] між співвласниками, в якому враховано фактичний порядок користування та правовстановлюючі документи, а саме: [PERSON] виділити в користування кухню 1-1 в прибудові літ «а» площею 8,3 кв. м., кімнату 1-2 в житловому будинку літ. «А» площею 11,8 кв.м., кімнату 1-3 в житловому будинку літ. «А» площею 18,0 кв.м., сарай літ. «В», «Г», погріб літ. «п/В»; [PERSON] виділити в користування кухню 2-2 в прибудові літ. «а2» площею 10,0 кв.м., кімнату 2-3 в прибудові літ. «А1» площею 15,0 кв.м., сарай літ. «З» (а.с. 52-85). Судом береться до уваги, що запропонований експертом порядок користування відповідає фактичному порядку користування будинковолодінням, що підтвердили сторони в судовому засіданні. Слід зазначити, що ч. 2. ст. 377 ЦК України визначено, що якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Аналогічні правові позиції закріплені і ч. 2 ст.120 ЗК України. Відповідно до положень ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Згідно з ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно до ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Відповідно до вимог ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. На даний час угода про порядок користування житловим будинком, господарськими будівлями та спорудами між сторонами не укладена, тому позивач змушена звернутись в суд. У зв»язку із задоволенням позовних вимог судові витрати слід стягнути з відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. При цьому суд стягує в повному обсязі судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп. в звязку з повним задоволенням зменшених позовних вимог. В звязку з тим, що експертиза стосувалась визначення порядку користування будинковолодінням і земельною ділянкою, суд вважає, що з відповідача слід стягнути 1/2 вартості експертизи в сумі 1850 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. В рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Дубовик проти України» та «Гуриненко проти України» висловлена правова позиція, згідно якої при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах), задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим. Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20.12.2011 року. встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. З урахуванням суті спору, тривалості розгляду справи та участі адвокат, а аткож вимог розумності та справедливості суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 1000 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved