Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-09 00:00:00

В жовтні 2018 року представник ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №208 від 25.05.2007 року у розмірі 127841 грн. 69 коп., судові витрати, посилаючись на те, що 25.05.2007 року між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (перейменовано на ПАТ «ВіЕйБі Банк») та [PERSON] укладено кредитний договір №208 (з урахуванням додаткового договору), відповідно до умов якого банк надав відповідачу у тимчасове користування грошові кошти у сумі 100\~000 доларів США, з терміном користування до 25 травня 2017 року зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 17 % річних. Банк виконав умови Кредитного договору - надав Відповідачу кредит, а останній зобов`язався повернути кредит, сплатити відсотки та комісію у строки та у розмірі, передбаченому Кредитним договором. Взятих на себе за Кредитним договором №208 від 25.05.2007 року зобов`язань Відповідач не виконував належним чином, в зв`язку з чим виникла прострочена заборгованість і Банк змушений був звернутися до суду. 27 серпня 2012 року Київським районним судом м. Харкова ухвалено рішення по цивільній справі №2018/3485/2012 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованості за кредитним договором №208 від 25.05.2007 року у розмірі 711236,68 грн., що складалася станом на 13.02.2011 року. Однак, не зважаючи на прийняте рішення, станом на сьогодні воно залишається невиконаним. Станом на 15.04.2016 рік загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором №208 від 25.05.2007 року становить 3965050,33 грн.. з яких: кредит - 72297,98 доларів США; відсотки - 77257,91 доларів США; комісія за РО - 27244,49 грн.; штраф/пеня (неустойка) - 102050,21 грн. Позивач просить стягнути частину заборгованості за відсотками, що виникла з 13.02.2011 (відповідно до рішення суду від 27.08.2012) по 15.04.2016 і становить суму 4984,54 доларів США (17784,89 - 12800,35). В перерахунку на національну грошову одиницю України (курс НБУ 25,647640 за один долар США станом на дату розрахунку: 15.04.2016 рік) 127841,69 грн. Таким чином частина різниці не сплаченої суми заборгованості складає 127841,69 грн., що є обґрунтованим та підтверджується правовою позицією ВСУ у справі за №6-1206цс15 Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 29.10.2018 року (головуючий - суддя Ніколаєнко І.В.) у справі відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що справді 25.05.2007 між ним та ВАТ «ВіЕйБі Банк» укладено кредитний договір №208, за умовами якого йому було надано кредит у розмірі 100000 доларів США на строк до 25.05.2017, однак позивач достроково звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором №208 від 25.05.2007 року в розмір 692128,94 грн., з набранням законної сили рішення Київського районного суду м. Харкова від 27.08.2012 про стягнення з нього вказаної заборгованості у справі №2018/3485/2012, настав строк виконання за кредитним договором № 208 від 25.05.2007 в повному обсязі. Тому згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц після дострокового стягнення заборгованості, відсутні підстави для нарахування відсотків за користування кредитом, а можливі лише стягнення, передбачені ст. 625 ЦК України. А тому наявні підстави для відмови у задоволенні позову. Також просив застосувати до правовідносин строки позовної давності, за наявності правових підстав. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 20.03.2019 року (головуючий суддя Ніколаєнко І.В.) закрито підготовче провадження, призначено судовий розгляд справи. Рішенням Вищої Ради правосуддя №1000/0/15-20 від 16.04.2020 року [PERSON] звільнено з посади судді Київського районного суду м. Харкова у зв`язку з поданням заяви про відставку. Після проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями на підставі п.2.3.50 Положень про автоматизовану систему документообігу суду згідно протоколу від 21.04.2020 року справа № 640/19628/18 (н/п 2/953/229/20) передано на розгляд судді Київського районного суду м. Харкова Лях М.Ю. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 30.04.2020 року (головуючий суддя Лях М.Ю.) прийнято до розгляду цивільну справу №640/19628/18 (н/п 2/953/229/20), розгляд справи продовжити за правилами загального позовного провадження зі стадії судового розгляду. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 05.06.2020 року клопотання про залучення до участі у справі правонаступника позивача задоволено; залучено до участі у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" Славкіної Марини Анатоліївни до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, правонаступника позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АССІСТО» (код ЄДРПОУ: 43426003, адреса: 03035, м. Київ, вул. Сурикова, 3, корпус 8Б), оскільки відповідно до Договору №616802.1435 про відступлення прав вимог ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" відступило право вимоги ТОВ «Фінансова компанія «АССІСТО» права вимоги щодо боржників, в тому числі щодо відповідача [PERSON] (кредитний договір №208) . Представник позивача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, у відзиві на позов просив справу розглянути у його відсутність. У зв`язку з неявкою у судове засідання усіх учасників справи фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом не здійснюється відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 25.05.2007р. між ВАТ «ВіЕйБі Банк» (перейменовано на ПАТ «ВіЕйБі Банк») та [PERSON] укладений кредитний договір №208, за яким відповідач одержав кредит у сумі 100000 доларів США строком до 25.05.2010р. під 12% річних та щорічною оплатою за користування кредитом у сумі 0,07% від суми кредиту для проведення ремонту житла на умовах щомісячного повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом рівними частинами згідно з встановленим графіком та сплатою щомісячної комісії за обслуговування кредиту. Банк у повному обсязі виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу 25.05.2007 р. кредит у сумі 100000 дол. США шляхом перерахування на рахунок відповідача. 25 травня 2007р. між сторонами укладений додатковий договір №1 до кредитного договору №208 від 25.05.2007р., за яким за користування кредитом встановлюється плата у розмірі 15,5 % річних, 24.11.2008р. - додатковий договір №2, за яким розмір процентної ставки становить 17% річних, а 15.05.2009р. додатковий договір №3, за яким строк користування кредитом збільшується до 25.05.2017р. Оскільки взятих на себе за Кредитним договором №208 від 25.05.2007 року зобов`язань відповідач [PERSON] не виконував належним чином, в зв`язку з чим виникла прострочена заборгованість і Банк звернувся до суду в липні 2011 року (цивільна справа №2018/3485/2012). Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2012 року (http://reyestr.court.gov.ua/Review/27559154), залишеним без змін Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 15 листопада 2012 року (http://reyestr.court.gov.ua/Review/27559959) (цивільна справа №), позов ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено; стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість за кредитним договором №208 від 25.05.2007р. у сумі 711 грн. 68 коп., судові витрати у сумі 1820 грн. В мотивувальній частині вказаного рішення судом встановлено, що у зв`язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору станом на 13.02.2011р. за ним утворилася заборгованість у загальній сумі 711236,68 грн., з яких заборгованість за кредитом у сумі 85098.33 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 13.02.2011р. (1 долар США дорівнює 7.9435 грн.) є еквівалентом 675978,58грн., заборгованість за комісією у сумі 6009.49 грн., штраф за пропуск платежів по кредиту у сумі 29248.61 грн. Позивачем надіслані на адресу відповідача вимога щодо сплати заборгованості за кредитним договором, однак боржник не вчинив жодних дій щодо її виконання. А тому вказана заборгованість була достроково стягнута судом з відповідача на користь Банку. При цьому, станом на 15.04.2016 рік загальна сума заборгованості відповідача за Кредитним договором №208 від 25.05.2007 року, відповідно до Розрахунку заборгованості наданого позивачем - становить 3965050,33 грн., з яких: кредит - 72297,98 доларів США; відсотки - 77257,91 доларів США; комісія за РО - 27244,49 грн.; штраф/пеня (неустойка) - 102050,21 грн. Позивач просить стягнути частину заборгованості за відсотками, що виникла з 13.02.2011 (відповідно до рішення Київського районного суду м. Харкова від 27.08.2012) по 15.04.2016 і становить суму 4984,54 доларів США (17784,89 - 12800,35), що в еквіваленті складає (курс НБУ 25,647640 за один долар США станом на дату розрахунку: 15.04.2016 рік) 127841,69 грн. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що рішення Київського районного суду м. Харкова від 27.08.2012 року не звільняє відповідача від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених умовами договору, який не припинив свою дію, нараховані після винесення попереднього рішення суду. Разом з тим, суд зазначає, що як вбачається з кредитного договору, обов`язок відповідача повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами існував у межах строку кредитування. У подальшому після вимоги позивача про дострокове погашення всієї кредитної заборгованості та рішення Київського районного суду м. Харкова від 27.08.2012 року про дострокове стягнення кредиту, відповідач мав обов`язок повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами. Відповідно до частин першої та другої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1\~глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом статті\~526, частини першої статті\~530, статті\~610\~та частини першої статті\~612 ЦК України\~для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до частини першої статті\~1048\~та частини першої статті\~1054 ЦК України\~кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначений висновок про застосування норм матеріального права містить постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12. Також, у постанові від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18) Велика Палата Верховного Суду відступила від правових висновків Верховного Суду України, викладених у постановах: від 23 вересня 2015 року у справі №6-1206цс15, від 21 вересня 2016 року у справі №6-1252цс16. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України. Після вимоги щодо дострокового повернення всієї суми заборгованості за кредитним договором, банк мав право на стягнення з відповідача тільки сум, передбачених положенням частини другої\~статті 625 ЦК України, а не на стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за користування кредитом, комісії за користування кредитом, пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором. Згідно з частиною четвертою\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Враховуючи, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 27.08.2012 року з відповідача достроково в повному обсязі стягувалась заборгованість, яка була визначена вже станом на 13.02.2011р., тобто Банк змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору (кредит надавався строком до 25.05.2017 р. згідно з додатковим договором №3 від 15.05.2009р.), періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, то після закінчення строку виконання кредитного договору з позичальника не можуть бути стягнуті відсотки, передбачені договором за користування кредитом, а тому і підстави для нарахування і стягнення таких відсотків за користування кредитом (за період з 13.02.2011 по 15.04.2016) відсутні. Враховуючи, що заявлені вимоги до позичальника є необґрунтованими, то підстави для стягнення заявленої позивачем заборгованості відсутні, тому позов не підлягає задоволенню з вищевказаних підстав. Відповідач просив застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позову також з підстав пропуску строку позовної давності. Однак, враховуючи, що позовні вимоги є необґрунтованими, а позовна давність застосовується лише до обґрунтованих позовних вимог, то підстави для застосування строку позовної давності - відсутні. Суд, оцінивши належність, допустимість, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з вищевикладених підстав. Згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, то судовий збір не підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed