Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

[PERSON] у вересні 2015 року звернулася до суду з вказаним позовом та в обгрунтування своїх позовних вимог зазначила, що вони разом з відповідачем [PERSON] проживали однією сім"єю без реєстрації шлюбу, та від спільного проживання 31 липня 2011 року у них народився син [PERSON], батьком у свідоцтві про народження записаний відповідач. Однак, добровільно відповідач не надає допомоги на утримання дитини, хоча має можливість це робити, тому позивач просить винести рішення про стягнення аліментів у розмірі 30% від усіх видів доходів відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач та його представник позов не визнали та заперечили проти його задоволення. Зокрема відповідач пояснив, що не ухилявся від обов"язку утримання сина, так як вони разом з позивачкою проживали однією сім"єю до грудня 2014 року, саме тоді позивач повернулася в м.Житомир, а малолітній [PERSON] залишився проживати з ним у м.Києві, де відвідував дитячий садок і спортивні секції. До червня місяця 2015 року син проживав з ним, позивач жодного разу не виявила бажання зустрітися з сином, а 31 липня 2015 року, на день народження [PERSON], приїхала та без будь-яких пояснень зібрала речі дитини і забрала сина з собою. Після цього відповідач продовжував пересилати кошти на банківську картку позивача, купував і передавав продукти харчування, одяг та іграшки, оплачував рахунки за дитячий садочок та спортивні секції, які відвідує син. З цих підстав просив відмовити у задоволенні позову, оскільки він і надалі добровільно братиме участь в утриманні сина. Суд заслухав пояснення сторін, дослідив матеріали справи та встановив наступне. Згідно з вимогами ст. ст. 180-181 СК України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 2) та визнається сторонами. Як вбачається з довідки Приватного підприємства "АММОНН" від 28.08.2015 за №1295, [PERSON] разом із сином [PERSON], [INFO], зареєстрована в [INFO] (а.с. 3). Відповідно до судової практики, аліменти - це кошти на утримання дитини, які платить той з батьків, що проживає окремо. Проте аліментні зобовязання можуть виникати не тільки з моменту розірвання шлюбу, а й з того моменту, коли подружжя перестало проживати разом та вести спільне господарство, або з моменту того, як один з батьків перестав брати участь в утриманні дитини. Утримання дитини, забезпечення її всебічного розвитку є насамперед батьківським, материнським, а отже моральним обовязком. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає разом з сім"єю, однак, періодично надає допомогу на утримання дитини, інших утриманців не має та не надав суду доказів неможливості сплачувати аліменти, а також враховуючи, що позивач не обгрунтувала підстав на стягнення з відповідача аліментів в розмірі 30% від усіх видів доходів відповідача щомісячно, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме в розмірі 25% від усіх видів доходів відповідача щомісячно, до досягнення сином повноліття.

Outcome: partial