Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

Позивач ПАТ "Дельта Банк" звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому вимагає стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором, що складає 64576 гривень 60 копійок. Як зазначив представник позивача у позовній заяві, 28.03.2013 року відповідачка [PERSON] уклала кредитну угоду з ПАТ "Дельта Банк" відповідно до умов заяви № 001-07090-280313, підписаної обома сторонами. Згідно цієї угоди, відповідачка отримала кредит (кредитну лінію) у розмірі 36300 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 42 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Проте відповідачка своїх зобов'язань за кредитним договором не виконала, у зв'язку з чим у неї станом на 11.01.2017 року склалася заборгованість у розмірі 64576 гривень 60 копійок, що складається із: 34885 гривень 22 копійки заборгованість за кредитом; 29691 гривня 38 копійок заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Представник позивача вважає, що відповідач порушив свої договірні зобов'язання, і просить стягнути зазначену суму у судовому порядку. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав заявлений позов, просить його задовольнити, наполягаючи, що відповідачка порушила свої договірні зобов'язання за кредитним договором. Відповідачка [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] позов не визнали, суду пояснили, що у березні 2013 року від імені відповідачки кредитні кошти шахрайським шляхом отримала третя особа, яка вмовила відповідачку оформити на себе кредитний договір, заволоділа грошовими коштами, але зустрічних зобов'язань перед банком не виконала. Представник відповідача вважає, що у даній справі не можна визнати кредитний договір укладеним, оскільки він відсутній як документ, підписаний обома сторонами, а заява від 28.03.2013 року, на яку посилається представник позивача, не може вважатися кредитним договором. Відповідачка та її представник також просять застосувати відповідно до ст.267 ЦК України позовну давність до вимог позивача, вказуючи, що кредит був отриманий у березні 2013 року, а позов заявлений у лютому 2017 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності.. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані йому докази, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Так, 28.03.2013 року відповідачка [PERSON] уклала кредитну угоду з ПАТ "Дельта Банк" відповідно до умов заяви № 001-07090-280313 (а.с.5). Зазначена заява оформлена у письмовій формі, містить всі суттєві умови кредитного договору, передбачені ст.ст.1046, 1054 ЦК України, а також підписи сторін. Оригінал заяви оглянутий судом у судовому засіданні, при цьому відповідачка підтвердила належність її підпису на заяві. При отриманні кредиту особа відповідачки була посвідчена її паспортом (а.с.6). Враховуючи це, суд вважає, що позивач довів факт укладення кредитного договору. Згідно умов зазначеної угоди, відповідачка отримала кредит (кредитну лінію) у розмірі 36300 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 42 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Як свідчить розрахунок заборгованості (а.с.4), 29.03.2013 року відповідачка згідно укладеного кредитного договору зняла грошові кошти готівкою в сумі 35850 гривень. Крім цього, з цього ж розрахунку вбачається, що відповідачка своїх зобов'язань за кредитним договором не виконала, у зв'язку з чим у неї станом на 11.01.2017 року склалася заборгованість у розмірі 64576 гривень 60 копійок, що складається із: 34885 гривень 22 копійки заборгованість за кредитом; 29691 гривня 38 копійок заборгованість по відсоткам за користування кредитом. При наявності зазначених доказів відповідачка та її представник, зі свого боку, не надали суду доказів, які б спростовували факт укладення кредитного договору, також ним не наданий зустрічний розрахунок заборгованості за договором, та докази відносно того, що кредит шляхом вчинення шахрайських дій був отриманий третьою особою. Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, при цьому докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд вважає доведеним факт укладення кредитного договору між позивачем та відповідачкою на умовах, зазначених у позовній заяві, а також наявність та розмір заборгованості за цим договором. Вирішуючи заяву відповідачки та її представника про застосування позовної давності, суд виходить з того, що згідно ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється у три роки. Кредитний договір у спірних правовідносинах дійсно був укладений 28.03.2013 року. Проте, згідно п.2.4 договору (Заяви), строк дії кредитної лінії був встановлений у 364 дні, тобто до березня 2014 року; позов заявлений у лютому 2017 року, тобто позивачем строк позовної давності не пропущений. Враховуючи наведене, позов має бути задоволений повністю. На підставі викладеного та

Outcome: approved