Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що позивач, засновником та власником якого є орган місцевого самоврядування в особі Криворізької міської ради, створене з метою отримання прибутку в результаті діяльності з виробництва, транспортування, постачання та реалізації теплової енергії споживачам м.Кривого Рогу для потреби опалення та гарячого водопостачання. В обгрунтування позову зазначає, що на виконання статутної мети КПТМ "Криворіжтепломережа" здійснює постачання теплової енергії відповідачу за адресою: [ADDRESS] . Так як будинок [ADDRESS] є багатоповерховим, опалення до квартири [ADDRESS] здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку і є невід`ємною частиною системи опалення вказаного будинку, це свідчить про те, що відповідачі отримують теплову енергію. Відповідачу проводились нарахування відповідно до тарифів на теплову енергію, встановлених: з 01 січня 2011 року затверджено Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України №1844 від 14 грудня 2010 року, тариф на теплову енергію для населення - 269,50 грн. за 1 Гкал; з 01 липня 2014 року затверджено постановою Національної комісії у сфері енергетики та комунальних послуг №650 від 06 червня 2014 року та з 21 листопада 2014 року затверджено постановою Національної комісії у сфері енергетики та комунальних послуг №146 від 31 жовтня 2014 року, для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії 427,83 грн/Гкал (з податком на додану вартість); для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії 12,94 грн. за 1 кв. м за місяць протягом періоду надання послуг з централізованого опалення (з податком на додану вартість); з централізованого постачання гарячої води: за умови підключення рушникосушильників до системи гарячого водопостачання 27,21 грн. за 1 куб. м, (з податком на додану вартість); за відсутності рушникосушильників 25,29 грн. за 1 куб. м (з податком на додану вартість); з 01 травня 2015 року затверджено Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України №1171 від 31 березня 2015 року з централізованого опалення; для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії 720,15 грн/Гкал (з податком на додану вартість); для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії 21,77 грн. за 1 кв. м за місяць протягом періоду надання послуги з централізоване опалення (з податком на додану вартість); з 31 грудня 2017 року згідно постанови від 28 грудня 2017 року №1536 "Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 31 березня 2015 року №1171", для абонентів житлових житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії 1 424,96 грн/Гкал (з податком на додану вартість); для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії 67,05 грн. за 1 кв. м за місяць протягом періоду надання послуги з централізоване опалення (з податком на додану вартість). Відповідач оплату за отримані послуги належним чином не здійснював, у зв`язку з чим за період з 01 грудня 2015 року по 01 травня 2018 року виникла заборгованість за послугу з постачання теплової енергії в сумі 6 500,15 грн. Просить стягнути з відповідача зазначену суму боргу. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач по справі в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце слухання справи сповіщений належним чином, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду за місцем проживання останнього, зареєстрованим у встановленому законом порядку, при цьому, будь - яких заяв про розгляд справи в його відсутності, відзиву на позов не надав. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, суд постановляє заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 квітня 2019 року відкрито провадження у даній справі та постановлено призначити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Дослідив письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини. Як видно із довідки, наданої КПТМ «Криворізька тепломережа» та відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Інгулецької районної у місті ради в квартирі [ADDRESS] зареєстрований відповідач (а.с.7, 16). Відповідно до розрахунку сума заборгованості за послугу з централізованого опалення, поданого до квартири [ADDRESS] за період з 01 грудня 2015 року по 01 травня 2018 року складає 6 500,15 грн (а.с.8). Встановлено, що позивачем регулярно надавалися комунальні послуги до будинку [ADDRESS] , що також підтверджується актами про підключення та відключення теплоносія (а. с. 9-11). Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які витікають зі ст. 526 ЦК України та ст.ст. 67, 68, 162 ЖК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтею 68 ЖК України передбачено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги". Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг. Частиною 1 статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Згідно ч. ч. 1, 2 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 1 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено обов`язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Тому споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг між позивачем та відповідачами не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, оскільки укладення договору є обов`язком споживача. Таким чином, оскільки позивач свої обов`язки з постачання теплової енергії для потреби опалення виконував, доводи позивача щодо невиконання відповідачем зобов`язань з оплати за отримані послуги, а також розміру заборгованості нічим не спростовуються і ці обставини слід вважати доведеними, суд вважає доведеним факт утворення відповідачем по справі заборгованості за період з 01 грудня 2015 року по 01 травня 2018 року у розмірі 6 500,15 грн, яка підлягає стягненню на користь позивача. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, сплачені позивачем при подачі позову до суду у виді судового збору у розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір», що становить 1 921,00 гривню. На підставі викладеного,

Outcome: approved