Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

Орган опіки та піклування виконавчий комітет Мирноградської міської ради, діючий в інтересах малолітньої дитини [PERSON], [INFO], звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] і [PERSON] про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. На обґрунтування вимог зазначив, що малолітній [PERSON], [INFO], перебуває на обліку служби у справах дітей Виконавчого комітету Мирноградської міської ради як такий, що опинився у складних життєвих обставинах через ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків з виховання дитини. З 06.12.2016року родина [PERSON] перебуває під соціальним супроводом Мирноградського міського Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, де з батьками проводиться інформаційно-роз'яснювальна і профілактична робота з метою виконання ними батьківських обов'язків та дотримання прав і інтересів дитини. Проте батьки наданих їм порад та рекомендацій не дотримуються, належних умов для життя дитини не створюють, заходів щодо забезпечення необхідного дитині харчування і лікування не вживають, вихованням дитини в повній мірі не займаються. Рішенням виконавчого комітету Мирноградської міської ради від 18.01.2017року дитину за заявою батьків з метою збереження біологічної родини було тимчасово направлено до Краматорського будинку дитини, а 02.02.2017 року дитина була повернута в сім'ю. У зв'язку з відставанням у розумовому і фізичному розвитку дитина неодноразово в примусовому порядку поміщувалась в медичні заклади для обстеження і лікування, так як батьки поради і призначення лікарів ігнорували і необхідний догляд за дитиною не здійснювали, а 08.09.2017 року вночі дитину було виявлено на вулиці, кинутою напризволяще, без догляду батьків, і було доправлено співробітниками поліції в медичний заклад, що стало підставою для скликання екстреного засідання комісії з питань захисту прав дитини Виконавчого комітету Мирнорградської міської ради від 11.09.2017року, на якому було прийнято рішення про доцільність відібрання у відповідачів дитини без позбавлення їх батьківських прав. Зазначаючи на вказані обставини, безвідповідальне ставлення батьків до дитини та свідоме нехтування своїми батьківськими обов'язками щодо виховання дитини, позивач просить суд відібрати у відповідачів дитину [PERSON], [INFO], без позбавлення їх батьківських прав та стягнути з них на користь органу опіки та піклування - Виконавчого комітету Мирноградської міської ради аліменти в розмірі 1/8 частини доходу кожного з них, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повнолітнього віку. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримала і обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві доводами, зазначала на необхідності вжиття заходів до відповідачів шляхом відібрання у них дитини без позбавлення батьківських прав, що на думку органу опіки і піклування буде доцільним і відповідатиме інтересам дитини. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] проти задоволення позову заперечували і суду пояснили, що вони перебувають у шлюбі, в якому [INFO] в них народився син [PERSON], який відстає в розвитку від своїх однолітків. Довго не тримав голівку, до теперішнього часу не ходить і потребує лікування. До міста Мирнограда вони переїхали в січні 2017 року, де стали винаймати житло. Постійне джерело доходу у них відсутнє, так як офіційного працевлаштування вони не мають. Жили за рахунок державної допомоги на дитину та випадкових заробітків чоловіка, перебувають на обліку Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. У зв'язку з розладом здоров'я дитини їм пропонувалось поїхати на консультацію в медичний центр м. Маріуполь, де пройти з дитиною лікування, але такої можливості вони не мають, а виконувати рекомендації лікарів за місцем проживання їм вдавалося не часто. На початку вересня 2017року у них дитину забрали і помістили в педіатричне відділення Мирноградської міської лікарні, де вона перебуває і зараз під наглядом лікарів. Дитина була доставлена в лікарню співробітниками поліції, які виявили дитину одну вночі у візочку без батьківського нагляду, так як батько дитини в той вечір знаходився в стані сильного алкогольного сп'яніння, біля дитини не знаходився і коли його доставили в відділення поліції, де знаходиться дитина - згадати не міг. Матері біля дитини також не було, де вона знаходилася - сама мати не пам'ятає. Зазначають, що за час перебування в лікарні дитина стала краще розвиватись, тримати голівку, починає ходити в ходунках, має більш задовільний стан. Не заперечували випадок, коли вони взимку вночі залишились з маленькою дитиною на вулиці, так як не могли попасти в орендовану квартиру у зв'язку з тим, що перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, загубили ключі. Через це між ними виникла сварка, і сусіди вночі викликали співробітників поліції. Відносно чоловіка декілька разів складалися адміністративні протоколи за знаходження в громадських місцях в стані алкогольного сп'яніння. Соціальні служби їх неодноразово повідомляли про необхідність приділення більшої уваги дитині та вжиття заходів до її лікування і попереджали, що можуть відібрати дитину або позбавити їх батьківських прав. Зазначали, що вони зможуть забезпечити дитині належне виховання. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює медичною сестрою в Мирноградській ЦМЛ. Разом з представниками соціальних служб вона неодноразово приїзджала додому до відповідачів з метою обстеження їх житлових умов, так як було відомо, що в сім'ї проживає малолітня дитина з діагнозом ДЦП. Батьки не відвідують з дитиною лікарню, не проходять з нею обстеження, дитиною не займаються. Батькам було рекомендовано звозити дитину на консультацію в м.Краматорськ, проте вони це проігнорували. Не завжди у дитини були нормальні умови для життя, була відсутня їжа, на що мати дитини зазначала на те, що в них немає холодильника і продукти харчування зберігати ніде. Коли дитину на початку вересня 2017року помістили в педіатричне відділення, стан здоров'я дитини покращився, за ним здійснюється належний догляд, робляться масажі, і дитина стала вже спиратися на ноги, що вказує на прогресивні ознаки його розвитку, чого не забезпечували дитині батьки. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює у Мирноградському міському центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. В кінці листопада 2016 року вони дізнались про сім'ю [PERSON] з малолітньою дитиною, яка проживала в антисанітарних умовах. В квартирі не було меблів, столу. Посуд стояв на підлозі. Вікна були закриті клейонкою, а прилади опалення в квартирі були взагалі відсутні. В січні 2017року дитина у зв'язку з хворобою була госпіталізована до лікарні, звідки до служби прийшло повідомлення про відсутність умов проживання для дитини і відсутність харчування. На час облаштування умов проживання відповідачам було запропоновано помістити дитину в дитячий будинок на повне державне забезпечення, з чим вони спочатку погодились, але через короткий час, знявши собі іншу квартиру, виявили бажання забрати дитину. Пізніше до них в службу знову надходили повідомлення з лікарні про те, що сім'я відповідачів проживає в антисанітарних умовах, в житлі холодно, брудно, немає їжі. На цей сигнал вони знову виїжджали до місця проживання відповідачів, де були підтверджені несприятливі для проживання дитини умови. Свідок [PERSON] суду пояснила, що в 2016-2017роках вона працювала в органі опіки і піклуванні і була знайома з сім'єю відповідачів, яка перебувала під соціальним супроводом. Коли вона у складі комісії виїжджала за місцем проживання відповідачів, було встановлено, що сім'я проживає в антисанітарних умовах, запасу продуктів харчування не було. Матері було запропоновано поїхати з дитиною в центр матері і дитини в м.Дружківку, де б вона могла знаходитись з дитиною до 18 місяців, проте відповідачка на це не погодилась. Потім [PERSON] змінили місце проживання на інше, але при виїзді туди знову було встановлено, що батьки про дитину не дбають, в домі не було необхідних продуктів харчування. На відповідача [PERSON] неодноразово поступали сигнали в поліцію про вчинення ним насилля в сім'ї, вживання спиртних напоїв. Постійного місця роботи він не мав. Дитина відповідачів потребувала лікування, відставала в розвитку, проте батьки цим не переймалися, належного догляду їй не забезпечували., про що неодноразово на адресу органу опіки і піклування приходили повідомлення з лікарні. З відповідачами не один раз проводилась роз'яснювальна робота з приводу необхідності приділення більшої уваги дитині та належного виконання своїх батьківських обов'язків по її вихованню, проте, навіть незважаючи на попередження про можливість відібрання дитини чи позбавлення батьківських прав, вони всі рекомендації свідомо ігнорували. А на початку вересня 2017 року з лікарні надійшло повідомлення, що дитину відповідачів було виявлено саму вночі в дитячому візочку без нагляду батьків і доставлено співробітниками поліції в медичний заклад. Пізніше вияснилось, що батько дитини перебував в стані алкогольного сп'яніння і про дитину забув. Матері з дитиною також не було. І тоді на комісії було прийнято рішення про відібрання дитини у батьків. Свідок [PERSON] суду пояснила, що знайома з сім'єю відповідачів і знає, що у них є малолітня дитина, яка за своїм розвитком відстає від однолітків і на даний час перебуває в лікарні. Вона декілька разів на тиждень відвідує дитину, приносить їй їжу і помічає покращення стану здоров'я дитини. Батьки також відвідують дитину в лікарні, приносять їй гостинці. Знає, що відповідачів викликали до органу опіки і піклування з тим, щоб вони займалися дитиною і розвивали її. З яких причин дитину забрали у відповідачів - їй невідомо. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є батьком відповідачки [PERSON] Її малолітній син [PERSON] хворіє, і у віці двох років ще не ходить. Йому невідомо, чого у батьків забрали дитину, поясняє, що таке було не раз. Де зараз живе донька з чоловіком і сином, він не знає, так як в гостях у них ні разу не був, чув від доньки, що її ображає чоловік. Про те, що донька не займалася лікуванням дитини, не водила її на масажі, він не знав. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецької області (а.с. 5). З 06.12.2016 року сім'я перебуває під соціальним супроводом Мирноградського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді (а.с.20-22). За інформацією Мирноградського центру первинної медико-санітарної допомоги від 17.02.2017року, сім'я відповідачів постійного мешкання не має, часто змінюють місто проживання. Сім'я знімає будинок, який не отоплюється, так як у родини немає коштів для придбання вугілля та дров. Дитина знаходиться у прохолодному приміщенні, закутана у різні речі. У дитини не має у повному обсязі речей, батьки погано піклуються про здоров'я дитини. 7.02.2017року дитина була примусово госпіталізована у інфекційне відділення, так як мати від госпіталізації відмовлялась. 10.02.2017року мати під розписку залишила лікарню з недолікованою дитиною. Дитина у 11 місяців не вміє сидіти, ходити, страждає на затримку самоторного розвитку і потребує обстеження та консультації лікарів, але мати поради лікаря-педіатра та дільничної медичної сестри ігнорує (а.с.17,18,19). Згідно виписки з історії хвороби дитини, вона страждає на ДЦП, резидуальна енцефалопатія, затримка психо-фізичного розвитку (а.с.57). Перебуває в лікарні з 08.09.2017року, куди була доставлена співробітниками поліції. Дитина була знайдена на вулиці з п'яними батьками. Про це ж свідчить і інформація Мирноградського відділення поліції на адресу Служби у справах дітей (а.с.23). Відповідно до протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини №11 від 05.07.2017року батьків дитини [PERSON], і [PERSON] вирішено попередити про наслідки невиконання ними своїх батьківських обов'язків повною мірою, що може призвести до відібрання у них дитини або позбавлення їх батьківських прав (а.с. 58-59). Як підтвердили в судовому засіданні відповідачі, такі попередження вони дійсно отримували. Згідно рішення Виконавчого комітету №277 від 11.09.2017року було прийнято рішення про відібрання малолітнього [PERSON], [INFO], у його батьків [PERSON] і [PERSON] (а.с.16). Відповідно до висновку органу опіки і піклування №033 від 14.09.2017року, прийнятого на підставі рішення комісії, якою було визнано, що батьки ухиляються від виконання повною мірою своїх обов'язків по вихованню дитини та її утримання - не виявляють турботи про дитину, не цікавляться і не займаються її розумовим і фізичним розвитком, було визнано доцільним відібрання малолітнього [PERSON] у його батьків [PERSON] і [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав, що відповідатиме інтересам дитини (а.с.26). Згідно досліджених судом доказів та встановлених обставин, обидва відповідачі офіційного місця роботи не мають, на обліках в центрі зайнятості як особи, потребуючі працевлаштування, не перебувають, пенсію не отримують (а.с.13-15). Проте, як зазначили в судовому засіданні відповідачі їх матеріальний стан був спроможним щоб утримувати дитину, так як відповідачці надавалась щомісячно державна допомога на дитину, а відповідач працював, хоча й без офіційного працевлаштування. Згідно протоколу засідання комісії з питань забезпечення цільового використання допомоги при народженні дитини та створення належних умов для повноцінного утримання та виховання дітей від 12.06.2017року, було встановлено факт нецільового використання відповідачами державної допомоги на дитину та прийнято рішення щодо надання пропозицій управлінню соціального захисту населення Мирноградської міської ради з приводу припинення виплати допомоги на дитину [PERSON] (а.с. 65) Як зазначила в судовому засіданні відповідачка [PERSON], виплату державної допомоги їй дійсно припинили, однак з питання її відновлення вона нікуди не зверталась, сім'я жила на ті кошти, які отримував чоловік від здійснення договірних робіт з утеплення фасадів. Згідно інформації Мирноградського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області від 26.01.2017 року та 11.09.2017 року відповідач [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім'ї та за розпивання спиртних напоїв в громадському місці за ст. 173-2 ч.1, ст. 178 ч.1 КУпАП (а.с.23,24). Зазначених обставин відповідачі не спростовували, визнавши, що через п'янки в сім'ї не раз виникали сварки, які закінчувались зверненням до поліції та складанням відносно [PERSON] адміністративних протоколів. Відповідно до положень статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідальність батьків за виховання дітей, яка в однаковій мірі покладається як на матір, так і на батька, визначена і в ст. ст.9, 18 Конвенції "Про права дитини", ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 780-Х11 27.02.1991року. Згідно роз'яснень, викладених у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Враховуючи те, що в ході судового розгляду знайшло своє підтвердження, що відповідачі [PERSON] і [PERSON] не піклувалися про здоров'я дитини, не забезпечували дитині необхідного харчування і медичного догляду, не виконували рекомендацій лікарів та центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, під чиїм супроводом перебували з 06.12.2016року, суд приходить до висновку про встановлення факту винної поведінки відносно їх ухилення від виконання батьківських обов'язків щодо виховання малолітньої дитини [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених п.2-5 ч.1 ст.164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У виняткових випадках при безпосередній загрозі для життя і здоров'я дитини орган опіки і піклування може постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі він має негайно повідомити про це прокурора і у семиденний строк звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав або відібрання від батьків дитини без позбавлення їх батьківських прав. Той факт, що 8.09.2017року хвора малолітня дитина, яка є безпомічною, не ходить, не розмовляє і не здатна себе захистити самостійно, була виявлена вночі у дитячому візочку поза межами дому і без батьківського піклування, вказує на існування безпосередньої загрози для її життя і здоров'я і може вважатися виключною обставиною, яка викликає крайню необхідність розлучення дитини з батьками шляхом застосування до них такого заходу як відібрання дитини. Тому аргументи позивача на підтвердження доводів про необхідність застосування до відповідачів такого заходу як відібрання дитини, суд за встановлених в ході судового розгляду обставин вважає достатньо зваженими і переконливими. З огляду на це встановлення державної опіки над дитиною, станом її фізичного і психічного здоров'я на даному етапі є виправданим, так як направлене на забезпечення найкращих інтересів дитини. Разом з тим з огляду на необхідність держави вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння воз'єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, суд має зауважити, що за заявою батьків, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд може постановити рішення про повернення їм дитини. І відповідачі можуть використати це право, так як дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно ст.ст.180,181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері (батька) або у твердій грошовій сумі. Оскільки вирішенням питання щодо відібрання дітей без позбавлення батьківських прав батьки не звільняються від свого обов'язку щодо матеріального утримання дітей, вимоги позивача про стягнення з них аліментів на утримання дитини також підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.164, 170, 180, 181 Сімейного кодексу України, п.п.16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року,

Outcome: approved