Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

У липні 2021року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] , посилаючись на те, що відповідачка, є її рідною донькою від першого цивільного шлюбу, з дозволу позивачки 23.10.2004 року зареєструвала своє місце проживання у вказаній квартирі. За цією адресою, окрім позивачки, зареєстровані також: її донька [PERSON] , онук [PERSON] , [INFO] . В кінці 2007 року відповідач [PERSON] , [INFO] , виїхала з власними речами з постійного місця проживання у невідомому позивачу напрямку, до кого має їхати, для чого, де буде проживати і на який термін поїде позивачці не повідомила. У 2018 році відповідач вийшла заміж та змінила прізвище на " [PERSON] ", на підставі чого отримала новий паспорт, про що була зроблена відмітка у будинковій книзі без відома позивачки і знову зникла у невідомому напрямку. Фактично з 2007 року відповідачка не проживає у вищевказаній квартирі, про що свідчить довідка ЖБК "Україна" від 21.07.2021 року та акт про не проживання. Витрат на утримання квартири відповідачка не несе, за нею не доглядає. [PERSON] перестала користуватися приміщенням квартири добровільно. Перешкод у користуванні квартирою позивач не чинила. На даний час позивачка не може в повній мірі користуватись та розпоряджатись своїм майном, отримати субсидію від органів соціального захисту населення, тому єдиним способом захисту прав позивачки є звернення до суду для визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням у вказаній квартирі. Ухвалою суду від 03.08.2021 року по справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідачка та третя особа в судове засідання не з`явилися, в матеріалах справи міститься заяви, за якими позовні вимоги визнали, не заперечували проти задоволення позовних вимог. Просили розгляд справи проводити за їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Відповідно до ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що позивач є власником трикімнатної квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування від 09.08.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області Токарчуком С.А., за реєстровим № 4570 (а.с. 9). Вказана трикімнатна квартира була зареєстрована по 1/2 частки за позивачкою та її донькою [PERSON] , реєстраційний номер: [NUMBER] , номер запису про право власності: 13142, що підтверджується витягом з про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Первомайським МБТІ від 14.09.2004 року №4735459 (а.с. 10). Реєстрація відповідачки за адресою по [ADDRESS] підтверджується копією домової книги, довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої 21.07.2021 року Житлово-будівельним кооперативом "Україна", відповіддю виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області від 28.07.2021 року №5674/03.01-26 (а.с. 11-14, 21). Відповідачка добровільно знятися з реєстрації не бажає, в квартирі не проживає з 2007 року, речей чи іншого майна в квартирі не має, що підтверджується актом про непроживання зареєстрованих осіб, складеного 21.07.2021 року головою ЖБК "Україна" Приймак О.С. за участі [PERSON] , [PERSON] (а.с. 14). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового приміщення визначені ст. 150 ЖК України, зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У відповідності до ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням на рівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Частиною 1 статті 405 ЦК України встановлено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: позбавлення права власності на житлове приміщення; позбавлення права користування житловим приміщенням; визнання особи безвісно відсутньою; оголошення фізичної особи померлою. Отже, виходячи з того, що вказаний Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Тому, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з цим одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою та про оголошення фізичної особи померлою. Відомостей про те, що [PERSON] цікавиться спірним житлом, збереженням з нею будь-якого зв`язку, відсутні. Також, не встановлено, що спірну квартиру відповідачка залишила вимушено, що їй чинилися перешкоди в користуванні зазначеним майном, що протягом строку не проживання на зазначеній житловій площі нею вживалися будь-які заходи щодо реалізації свого права на користування спірною квартирою. Наявність поважних причин, з якими чинне законодавство України пов`язує можливість збереження житлового приміщення за відповідачем, судом також не встановлено. У постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Враховуючи той факт, що відповідачка відсутня понад один рік у трикімнатній квартирі [ADDRESS] , судом беззаперечно встановлено, доказів поважності причин такої відсутності сторонами не надано, а судом не здобуто, з врахуванням наведеного, з метою недопущення подальшого порушення права позивача на вільне користування та розпорядження належним їй майном, суд приходить до висновку про законність позовних вимог. Позивач просила понесені судові витрати по сплаті судового збору залишити за нею. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved