Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

У серпні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 22 588,15 грн. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 20.09.2010 [PERSON] отримала у ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ КБ "ПриватБанк" відкрив [PERSON] картковий рахунок, випустив та надав платіжну картку, а також здійснював її обслуговування. [PERSON] зобов'язалася у строки здійснювати погашення заборгованості, проте через неналежне виконання умов договору виникла заборгованість на вказану суму, яку позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте надав суду письмове клопотання в якому просив розглянути справу без його участі, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, а також не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслана йому судова повістка повернута.Відповідно до довідки Укрпошти «Рекомендований лист повернуто, оскільки адресат відмовився від отримання листа». Як вбачається з адресної довідки Компаніївського районного сектору управління Державної Міграційної Служби Кіровоградської області від 23.08.2017 відповідачка зареєстрована за адресою вказаною в позові вул. Перемоги, 14, с. Антонівка Компаніївського району Кіровоградської області з 25.05.2013, куди і були направлені повістки. Відповідно до ч.8 ст. 76 ЦПК України у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В зв'язку з тим, що позивач не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України справа розглядається за відсутності сторін, без здійснення технічної фіксації. Дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20.09.2010 між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено кредитний договір у виді анкети заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанк, згідно якого ПАТ КБ "ПриватБанк" відкрив [PERSON] картковий рахунок і випустив платіжну картку з встановленим кредитним лімітом в сумі 500,00 грн., а також здійснював її обслуговування, а [PERSON] зобов'язалася сплачувати відсотки за користування кредитом і у строки здійснювати погашення заборгованості. Крім цього, [PERSON] ознайомлено із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, які разом із підписаною заявою позичальника складають договір про надання банківських послуг. У зв'язку із неналежним виконанням [PERSON] умов договору станом на 26.07.2017 утворилася заборгованість на загальну суму 22588,15 грн., яка складається із заборгованості: за кредитом 492,30 грн., за відсотками 17044,03 грн., 3500 грн. - нараховано пені та комісії, штраф 500,00 грн. (фіксована частина), штраф 1051,82 грн. (процентна складова), що підтверджується наданим ПАТ КБ "ПриватБанк" розрахунком. Судом встановлено, що заборгованість відповідача за кредитом та відсотками становить 17 536,33 грн., одночасно банком нараховано заборгованість за пенею та комісією в сумі 3500 грн. та штрафи в сумі 1551,82 грн. Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за кредитним договором - свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Враховуючи викладене в задоволенні позову в частині стягнення штрафу слід відмовити. Відповідно до вимог ст.ст.525, 526, 527, 530, 625 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок; якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 1049 частиною 1 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, що передбачено ст.1054 ч.1 ЦК України. Таким чином, зваживши у сукупності надані позивачем докази по справі, суд приходить до висновку, що [PERSON] не виконує взятих на себе зобов'язань за договором, але враховуючи вимоги статті 549 ЦК України позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial