Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПрАТ ««Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі Товариство) з позовом про відшкодування моральної шкоди заподіяної ушкодженням здоров`я, пов`язаного з виконанням трудових обов`язків. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що з 25.07.72 р. по 17.11.72 р. та з 31.07.75 р. по 02.10.2014 р. працював у Товаристві на різних посадах. Згідно висновку МСЕК від 29.09.2014 р. йому встановлена стійка втрата профпрацездатності в розмірі 35% первинно, на термін з 08.09.2014 р. - безстроково.Актом розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання від 07 серпня 2014 року позивачу встановлено причину професійного захворювання - це перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. Вважав, що діями відповідача йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює в 35 000 грн., а тому просив стягнути зазначену суму з відповідача на свою користь. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву з підстав та доводів, наведених в ній. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, вважав позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Розглянувши справу в межах позовних вимог, вислухавши представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, у зв'язку з наступним. Сторонами не заперечується, що з 25.07.72 р. по 17.11.72 р. та з 31.07.75 р. [PERSON] працював у Товаристві на різних посадах, а 02.10.2014 р. був звільнений з посади водія автотранспортних засобів в кар'єрі технологічної колони автомобілів № 52 гірничотранспортного цеху № 1 за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки позивача. Судом встановлено, що згідно акта розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, складеного комісією та затвердженого 07 серпня 2014 року головним державним санітарним лікарем м. Кривого Рогу, Криворізького та Широківського районів, у хворого [PERSON], що має стаж роботи за професією 29 років 9 місяців на ПрАТ «ПГЗК», код ЄДРПОУ 00191023. Комісія провела розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання і прийшла до висновку про наявність шкідливих умов праці на Товаристві, а саме: виробнича загальна транспортно-технологічна вібрація, аерозоль переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони та виробничий шум в параметрах, що перевищували гранично допустимі. Дата встановлення остаточного діагнозу - 05 червня 2014 р. Діагноз: 1). Вібраційна хвороба першого-другого ст. від дії загальної вібрації з церебрально-периферичним ангіодистонічним синдром в поєднанні з полірадикуло-нейропатією на шийному та попереково-крижовому рівнях з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями, больовим синдромом, дв. Плечолопатковим періартрозом (ПФС першого-другого ст.), деформуючим артрозом колінних суглобів (ПФ першого ст.) т75.2; 2) Хронічний (пиловий) бронхіт. ЛН нкульового-першого ст.J44; 3) нейросенсорна приглухуватість першого ст. (з легким зниженням слуху). Н90.3 супутній - відсутній. Згідно п. 16 вищезазначеного акта, професійне захворювання виникло за тих обставин, що працюючи водієм автотранспортних засобів в кар'єрі, виконував роботи з управління автотранспортними засобами в кар'єрі. При цьому, внаслідок недосконалості технології відкритого видобутку руди, мавши місце порушень режимів експлуатації автотранспортних засобів, підпадав під вплив підвищених параметрів загальної вібрації, аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони та виробничого шуму (а.с.8-10). У п. 19 акта зазначено, що особи, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи (із зазначенням статей, пунктів законів та інших нормативно-правових актів, вимоги яких порушені): враховуючи роботу [PERSON] на ПівнГЗК, ВАТ та ПАТ «ПІВНГЗК» впродовж 29 років 9 місяців в умовах впливу шкідливих факторів, конкретних посадових осіб, які відповідальні за виникнення професійних захворювань, встановити неможливо. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За висновком МСЕК № 6 [PERSON] встановлена стійка втрата профпрацездатності всього 35%, з яких: 5% -хр. брон.; 25% -вібр. хв.; 5% - нейросенсорна приглухуватість; на термін з 08.09.2014 р. - безстроково (а.с.11). 24 жовтня 2014 року постановою ФССНВУв м. Кривому Розі [PERSON] призначено одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності в сумі 82 824 грн. (а.с.12), а постановою ФССНВУв м. Кривому Розі від цього ж числа призначено позивачу щомісячну страхову виплату у розмірі 2 449,67 грн. з 08 вересня 2014 р. безстроково. Згідно з доданих до позовної заяви копій медичних документів, позивач з 2007 року звертався до лікувальних закладів з підстав отриманих професійних захворювань. У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про порушення відповідачем положень ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України "Про охорону праці", якими передбачено обов'язок підприємства забезпечити безпечні й нешкідливі умови праці, а тому наявна вина відповідача у спричиненні моральної шкоди позивачу беззаперечні. У п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При визначені розміру моральної шкоди суд враховує характер отриманих професійних захворювань [PERSON], безперервний стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів на підприємстві відповідача впродовж 29 років 09 місяців, відсоток втрати ним професійної працездатності у розмірі 35%, стан здоров'я, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, що виражається в постійній задишці при незначному фізичному навантажені та ходьбі, сухий приступоподібний кашель з утрудненням відходження слизового мокротиння, важкості та болю у грудях та між лопатковій ділянці, значну загальну слабкість, підвищену втому, періодичний головний біль, головокружіння, запаморочення, шум в голові, напади серцебиття, хиткість при ходьбі, необхідності подальшого амбулаторного та стаціонарного лікування, аналізуючи медичні документи про лікування позивача у зв'язку з отриманим професійним захворюванням, позивачу була заподіяна значна моральна шкода, так як він переносить фізичний біль, зазнав порушення свого звичайного способу життя, внаслідок чого переносить моральні страждання. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд приходить до висновку, що з ПрАТ ««Північний гірничо-збагачувальний комбінат» необхідно стягнути на користь [PERSON] 27 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, без утримання податку з доходів фізичних осіб. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини позовних вимог. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи. З огляду на викладене необхідно стягнути з приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь Держави судовий збір у розмірі 640 грн.

Outcome: partial