Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

[PERSON] в інтересах якої діє ТзОВ "Відшкодування" в особі директора [PERSON] звернулись до суду з цим позовом посилаючись на те, що 03.02.2013 року о 02 год. 30 хв. в с.Владипіль Самбірського району відповідач [PERSON], керуючи автомобілем марки «FORD MONDEO», 1991 року випуску, на польській реєстрації, н.з. [NUMBER] і рухаючись у напрямку м.Мостиська, на заокругленні автодороги, вчинив наїзд на пішохода і позивача по справі [PERSON], яка згідно висновку судово-медичної експертизи № 59/2013 від 15.02.2013 р., одержала забій головного мозку легкого ступеня, закритий перелом шийки правої плечової кістки, закритий перелом внутрішньої кісточки правої великогомілкової кістки, розрив тібіо-фібулярного синдесмозу, вивих правої стопи дозовні, закритий перелом середньої третини правої малогомілкової кістки, синяки на зовнішній поверхні верхньої третини та середньої третини правого стегна, садно поперекової ділянки справа, забійні садна, гематоми обличчя, які відносяться до середнього ступеня тяжкості. 24.02.2013 р. слідчий СВ Самбірського МВ ГУ МВСУ у Львівській області майор міліції Яремко І.М. виніс постанову про закриття кримінального провадження, оскільки від потерпілої [PERSON] надійшла відповідна заява, де зазначалось про добровільне відшкодування водієм [PERSON] завданих ДТП збитків. Однак [PERSON] відшкодував тільки суму витрат на придбання медичних препаратів та ліків в розмірі 2095 грн. 65 коп. В подальшому [PERSON] зобов'язувався нести витрати на лікування [PERSON], але своєї обіцянки не виконав. Після ДТП позивачка потребує багато реабілітаційних процедур, багато коштів витратила на масажі. У результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачка отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження та тимчасово втратила працездатність. Через наслідки від травм, які є наслідком дій відповідача [PERSON], позивачу завдано значної моральної шкоди. Внаслідок лікування і потреби у його подальшому продовженні, позивач [PERSON] продовжує переносити глибокі страждання від неможливості повернутися до повноцінного життя. Відповідач [PERSON] не прагнув надалі допомагати в лікуванні. Спосіб її життя залишився порушеним. Веденням домашнього господарства та виконанням іншої домашньої роботи змушений займатись чоловік позивачки, а раніше він їздив на заробітки. Навіть після тривалого часу, який пройшов з моменту завдання травм, ушкодження спричинені позивачці дають про себе знати і на даний час, часто проявляючись у значному болі в голові, запамороченнях, постійних болях в руках та ногах. Із врахуванням наведених обставин, а також особи відповідача [PERSON], вважають що сума коштів у розмірі 50 000 грн. буде достатньою для компенсації та полегшення моральних страждань, понесених позивачем у зв'язку із травмою. Щодо відшкодування доходу втраченого внаслідок тимчасової втрати працездатності МТСБУ, то на думку позивача та її представника відповідно до п.а ст. 41.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і ст. ст. 23, 25 вказаного Закону - позивачу [PERSON] підлягає відшкодування втраченого доходу внаслідок тимчасової втрати працездатності. На момент ДТП вона не працювала, згідно довідки Самбірської ЦРЛ від 09.06.2014 р. № 691, витягу № 1106 перебувала на стаціонарному лікуванні в реанімаційному відділенні КЗ Самбірської ЦРЛ в період з 03.02.2013 р. - 04.02.2013 р., згідно витягу № 9276,2891, довідки форми 094-1/о виданих Комунальною міською клінічною лікарнею швидкої допомоги м. Львова в період з 04.02.2013 р. по 01.03.2013 р. та в період з 15.04.2013 р. по 26.04.2013 р. [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в Комунальній міській клінічній лікарні швидкої допомоги м. Львова. Всього на лікуванні в стаціонарі потерпіла [PERSON] провела 37 календарних днів, а тому відшкодуванню підлягає сума в розмірі 1369 грн. З приводу відшкодування моральної шкоди МТСБУ, то тут позивач та її представник нараховують її у розмірі не менше 5000 грн. виходячи з наступного. Відповідно до ст. 22.3. потерпілому відшкодовується також моральна шкода. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі згідно вимог статті 23 ЦК України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. В подальшому ТзОВ «Відшкодування» 10.09.2014 року представлено заяву про зміну позовних вимог, де збільшено суму відшкодування моральної шкоди із відповідача [PERSON] у користь позивачки із зазначенням суми коштів в розмірі 60 000 грн. У судові засідання позивач та представник ТзОВ «Відшкодування» не з'являлись. Згідно представлених суду заяв ТзОВ «Відшкодування», просить суд розглядати справу за наявними у ній доказами без участі позивача, у зв'язку з неможливістю забезпечити її явку в судове засідання. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач [PERSON] частково визнав пред'явлений позов. Додатково пояснив, що оплачував усі витрати позивачки, возив її до лікарні, на масажі. Усе було добре і через деякий час пройшов виклик до суду. Визнає, що факт ДТП мав місце. Його вини там немає. Також зазначив, що і він і його батько відшкодовували кошти позивачці: возили на масажі до Львова, оплачували її витрати (зокрема за перебування в палаті). Усього позивачці ними було відшкодовано біля 2 500 доларів США. Позивачка давала розписку, що не має претензій. Він вважав, що виконав перед [PERSON] зобов'язання. В той період хворіла його мати, в неї виявили рак і померла вона 26.09.2014 р. Все ж він знаходив змогу помагати і матері, і позивачці. Усі витрати по лікуванню та реабілітації потерпілої [PERSON] оплатили він та його батько. Однак він згідний відшкодувати кошти в розмірі біля 5 000 грн. Представник відповідача МТСБУ Приступа Л.Л. позов заперечив та пояснив, що ні сама потерпіла особа, ні її представник не звертались у МТСБУ ні з заявою, ні з повідомленням. У позовній заяві позивач та її представник посилаються на Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Моторне бюро не являється страховиком, це не є підприємницька, ні комерційна організація, це просто об'єднання страховиків, яке діє на підставі закону і статуту. Є певний, передбачений законом порядок звернення з приводу відшкодування. Спочатку подається повідомлення, після якого страхове бюро, в даному випадку МТСБУ перевіряє чинність зеленої карти та проводить інші дії. Особа може звернутись до суду з приводу захисту свого порушеного права. Станом на даний час МТСБУ не порушило жодних прав. З даного приводу є судова практика, де зазначено що порушення порядку звернення до страховика, у даному випадку МТСБУ з приводу послуг щодо відшкодування є підставою відмови. Позивачка або її представник повинні звернутись у передбаченому законом порядку з приводу відшкодування коштів. Порушення порядку звернення до страховика є підставою для відмови в позові. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, свідків, з'ясувавши всі обставини справи і перевіривши їх доказами, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню що стосується позовних вимог пред'явлених позивачем до відповідача [PERSON], в решті позову слід відмовити виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що згідно копії постанови про закриття кримінального провадження від 24.04.2013 року винесеної старшим слідчим СВ Самбірського МВ ГУ МВСУ у Львівській області майором міліції Яремко І.М. - 03.02.2013 року приблизно о 02 годині 30 хвилин в с.Владипіль Самбірського району водій [PERSON], керуючи автомобілем «FORD MONDEO», 1999 року випуску, на польській реєстрації, н.з. [NUMBER], і рухаючись в напрямку м. Мостиська, на заокругленні дороги, вчинив наїзд на пішохода: [PERSON], яка згідно висновку судово-медичної експертизи № 59/2013 від 15.02.2013 року, одержала забій головного мозку легкого ступеня, закритий перелом шийки правої плечової кістки, закритий перелом внутрішньої кісточки правої великогомілкової кістки, розрив тібіо-фібулярного синдесмозу, вивих правої стопи дозовні, закритий перелом середньої третини правої малогомілкової кістки, синяки на зовнішній поверхні верхньої третини та середньої третини правого стегна, садно поперекової ділянки справа, забійні садна, гематоми обличчя, які відносяться до середнього ступеня тяжкості, та на пішохода: [PERSON]. Вказаною постановою кримінальне провадження від 03.02.2013 року закрито у зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Із мотивувальної частини постанови відомо про відсутність в діях водія [PERSON] складу зазначеного злочину. Також зазначено, що від потерпілих [PERSON], [PERSON] надійшли заяви з проханням закрити кримінальне провадження відносно [PERSON], так як він добровільно відшкодував завдані ДТП збитки. ( а.с. 8-9). Із копії висновку експерта № 1/323 від 19.04.2013 року відомо, що на момент огляду робоча гальмівна система досліджуваного автомобіля «FORD MONDEO» реєстраційний номер [NUMBER] знаходиться в частково працездатному стані по причині пошкодження (часткового руйнування, вищерблення) накладки активної (внутрішньої) гальмівної колодки гальмівного механізму переднього лівого колеса автомобіля. Несправність робочої гальмівної системи досліджуваного автомобіля - часткове руйнування, вищерблення накладки активної (внутрішньої) гальмівної колодки гальмівного механізму переднього лівого колеса автомобіля - виникла із-за порушення структури матеріалу накладки внаслідок значних температурних коливань і подальшого її руйнування, можливо з причин використання виробником бракованого матеріалу при виготовленні накладки. Вказана несправність могла виникнути в будь-який момент експлуатації автомобіля відносно часу настання ДТП. Передумовою руйнування накладки було приведення в дію гальмівної системи водієм. Вказану несправність робочої гальмівної системи досліджуваного автомобіля водій автомобіля [PERSON] мав можливість виявити під час руху лише після її проявлення. ( а.с. 82-97). Копія витягу з медичної карти стаціонарного хворого № 1106 від 04.02.2013 року засвідчує дати перебування у стаціонарі Самбірської ЦРЛ [PERSON], її повний діагноз, наведено короткий анамнез, надані лікувальні та трудові рекомендації. ( а.с. 14). Із копії повідомлення наданого Самбірською ЦРЛ № 691 від 09.06.2014 року відомо, що [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні у реанімаційному відділенні КЗ Самбірська ЦРЛ з 03.02.2013 року по 04.02.2013 р. (один ліжко-день). Переведена у травматологічний відділ Львівської обласної лікарні швидкої медичної допомоги, наведено діагноз та зазначено, що витрачені засоби і вироби медичного призначення на лікування хворої, зазначені у листку лікарських призначень були придбані за її власні кошти. ( а.с. 15-16). Згідно копії довідки про термін тимчасової непрацездатності для подання до страхової організації б/н і дати відомо, що [PERSON], 1980 року народження, дійсно знаходилась на лікуванні у 1 травматологічному відділенні КМКЛШМД із 04.02.2013 року по 01.03.2013 року. (а.с. 10). Із копій витягів № 2891 від 01.03.2013 року та № 9276 від 26.04.2013 року медичної карти стаціонарного хворого спрямованого в поліклініку по місцю проживання відомо про дати по амбулаторії та стаціонару [PERSON], її повний діагноз, проведені міроприємства, а також наведено перелік рекомендацій, з поміж яких - амбулаторне лікування в поліклініці по місцю проживання під наглядом травматолога, невропатолога та реабілітолога з 01.03.2013 р. та подальше з 26.04.2013 року ( а.с. 11, 17). Із копії виписки з медичної карти від 13.06.2014 року відомо згідно представленого переліку, які медикаменти використовувались на лікування [PERSON] із зазначенням, що вони були придбані за її власні кошти. ( а.с. 12). Із копій заяв [PERSON] від 25.03.2013 р. та від 07.05.2013 р. адресованої керівнику АТ «Вотум» вбачається про часткове відшкодування суми витрат відповідачем [PERSON] та про стан здоров'я потерпілої, зазначені з її слів. ( а.с. 18-19). Із копії УЗД від 16.04.2013 р. виданого лікарем [PERSON] відомо про стан лівого колінного суглоба [PERSON] ( а.с. 20). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що являється батьком відповідача [PERSON] Позивачка проживає у сусідньому селі. Їй приблизно 32 роки. Відшкодування ними проводились. Після ДТП викликали реанімамобіль, відвезли до Львова, де оплатили витрати пов'язані з проведенням операції, а також усі витрати які були потрібні. Потім привезли, вона повідомила, що буде три місяці лежати. Домовились, що будуть їй давати по 100 доларів на місяць. Приблизна сума, яку вони з сином витратили на відшкодування позивачці становить біля 3500-3700 доларів США і це не рахуючи видатків на оплату пального. Позивачка три місяці лежала в гіпсі і їй оплачували відшкодування. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що проживає у [ADDRESS] і являється односельчанином позивачки. Вони проживають один від одного на відстані приблизно 300-400 м. За факт ДТП йому було відомо. Позивачка пройшла лікування. Щодо ситуації на даний час, то у неї є господарство, яке вона обробляє. Її чоловік їздить на заробітки, вона з дітьми вдома, вони все це обробляють. Позивачка постійно їздить в сторону м.Самбора, Мостиськ. На зовнішній вигляд ніяких відхилень з її боку він не побачив. Вона веде звичайний спосіб життя, порається по господарству, нормально рухається. Їхні земельні ділянки знаходяться поряд і він її бачить. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)" від 31.03.95 р. (зі змінами та доповненнями) під моральною шкодою потрібно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У відповідності до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У п.1 ч. 2 вказаної статті зазначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:- якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У частині 5 вказаної статті зазначено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.95 р. (зі змінами та доповненнями) при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинового зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:-1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;-2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;-3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;-4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно зі ст. 1193 ЦК розмір відшкодування моральної шкоди може бути зменшений судом з урахуванням ступеня вини потерпілого та матеріального стану відповідача (фізичної особи). Отже, з врахуванням усього вищенаведеного слід прийти до наступного висновку. Факт ДТП мав місце. Відповідач [PERSON] як власник джерела підвищеної небезпеки повинен нести відповідальність. Однак даний позов в частині відшкодування моральної шкоди відповідачем [PERSON] на користь позивачки підлягає частковому задоволенню виходячи зокрема із вимог ст. 23 ЦК України та фактичних обставин справи. Слід врахувати, що відповідач ніде не працює, не має жодного майна у власності. Щодо обставин спричинення шкоди, вини в діях відповідача не було встановлено. Дана ДТП виникла в результаті несправності гальмівної системи і тому відповідач [PERSON] не мав технічної змоги уникнути наїзду на [PERSON], про свідчить наданий висновок експертизи, проведений в рамках кримінального провадження, яке відносно [PERSON] було закрите на підставі ст. 284 КК України у зв'язку з відсутністю в його діях складу злочину. Про те не зважаючи на те, відповідач [PERSON] як міг допомагав позивачці. Оплатив їй лікування, тобто як вартість медикаментів так і витрати за її лікування, фактично сплатив їй кошти в сумі 3500 доларів США. Також покрив її матеріальні потреби коли вона не могла працювати на протязі трьох місяців і знаходилась в лікарні, платив їй по 100 доларів США за кожен місяць. Це стверджується поясненнями свідків. Крім того слід врахувати, що в період ДТП відповідач [PERSON] мав важкі сімейні обставини. Його мати важко хворіла та померла. Але він крім того як міг намагався підтримувати і позивачку. У позовній заяві позивачка визнала факт відшкодування шкоди в сумі 2095 грн. 65 коп. Також у матеріалах справи є копія розписки, написана [PERSON] яка засвідчує відшкодування матеріальних витрат на лікування дружини [PERSON] ( а.с. 49). Слід зазначити, що усі медичні документи, подані позивачкою до позовної заяви датовані періодом 03.02.2013 року - 26.04.2013 року. Інших медичних довідок, які б засвідчували погіршення стану здоров'я позивачки [PERSON] в подальшому та необхідність проведення якихось медичних процедур нею не представлено. Крім того відомості, наведені у представлених [PERSON] медичних довідках вказують на те, що усі необхідні медикаменти у період лікування після ДТП вона купувала за власні кошти, однак при купівлі ліків працівник аптеки не уповноважений з'ясовувати джерело походження витрачених фінансових ресурсів, також і відповідач [PERSON] та його батько [PERSON] у судовому засіданні надали пояснення, що кошти регулярно надавались особисто позивачці, а також її чоловіку, що засвідчує наявна у справі розписка і якими в свою чергу вони могли вільно розраховуватись. Співставляючи вимоги наведені позивачкою у позовній заяві, надані до позовної заяви копії медичних документів та пояснення відповідачів, свідків у судовому засіданні, представлені ними докази, враховуючи реальні обставини справи,

Outcome: partial