Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

06.02.2018 позивач звернувся до суду із вказаним вище позовом, у якому просить суд розірвати договір оренди земельної ділянки площею 4,0387 га, розташованої на території Лобачівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області, який був укладений між ТОВ «Бурат-Агро» та [PERSON] , спадкоємцем якої є позивач, та зобов`язати відповідача негайно передати земельну ділянку позивачеві. Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину, яке видане 21.12.2014 державним нотаріусом Решетилівської державної нотаріальної контори Кириченко Т.М., позивачем отримано у спадок земельну ділянку площею 4,0387 га, розташовану на території Лобачівської сільської ради Решетилівського району, кадастровий номер якої 5324281900:00:004:0009, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавці [PERSON] Земельна ділянка була передана нею в оренду на 20 років ТОВ «Бурат-Агро» згідно договору, укладеного 06 грудня 2002 року, зареєстрованого у Лобачівській сільській раді Решетилівського району Полтавської області 20 січня 2003 року, та додаткової угоди до договору оренди, зареєстрованої у відділі Держкомзему Решетилівського району 09.08.2012, яка вступила в дію з 01.11.2010. Умовами договору (додаткової угоди) передбачено, що орендна плата вноситься у розмірі 5% від оцінки землі з урахуванням коефіцієнту інфляції, з 01.11.2010, розмір платежів - 2370,59 грн в рік, період оплати - до 31.12 поточного року. [PERSON] померла [INFO] і, виходячи з положень статей 770 ЦК України, 32 Закону України «Про оренду землі», у випадку, якщо договором не передбачено інше, до спадкоємця переходять права та обов`язки за договором оренди і зі смертю власника, дія договору оренди не припиняється. Проте відповідачем були порушені зобов`язання за договором, зокрема вимоги пунктів 2.3, 3.2 договору, і з 2016 року не виплачувалась орендна плата. Позивач не отримав жодних послуг чи грошей за користування відповідачем належною позивачеві земельною ділянкою у 2016-2017 роках, що є підставою для розірвання договору, виходячи з положень статті 32 Закону України «Про оренду землі». За вказаних обставин позивач звернувся до суду з позовом про розірвання договору і витребування земельної ділянки. Позовна заява була залишена без руху ухвалою від 07.02.2018; у визначений судом строк позивач виправив недоліки позовної заяви. Провадження у справі відкрито 20.02.2018 суддею Горульком О.М.; справу ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 12.04.2018 відповідачем було надано суду письмовий відзив на позов, у якому позовні вимоги позивача не визнано, з посиланням на те, що 22.03.2018 [PERSON] перераховано орендну плату за 2016 рік у розмірі 5022,33 грн та за 2017 рік - 5022,33 грн, тобто у повному обсязі; орендар належним чином виконує свої зобов`язання за договором, а позивач жодним чином не підтвердив, що ним було повідомлено відповідача про прийняття земельної ділянки у спадщину; відповідач виконував свої зобов`язання за договором, як до смерті [PERSON] , так і після того, тому відсутні підстави розривати договір з підстав систематичного його невиконання. Розгляд справи не було завершено у зв`язку зі звільненням головуючого судді Горулька О.М. у відставку 27.09.2019. У зв`язку з відсутністю у суді суддів автоматизований розподіл справи був неможливим, що підтверджується відповідним протоколом від 16.10.2018. За результатами повторно проведеного 25.02.2019 автоматизованого розподілу справ між суддями, справу передано на розгляд складу суду із головуючою Лизенко І.В. 04.04.2019 справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судовий розгляд на 22.07.2019. 22.07.2019 розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою сторін на 26.11.2019. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив задовольнити позов із тих підстав, які вказані у позовній заяві. Додатково позивач зазначив, що ним було повідомлено товариство про зміну власника земельної ділянки і надано необхідні документи на початку 2015 року. При цьому у товаристві взяли його контактні дані. За 2015 рік він отримав орендну плату від відповідача на своє ім`я особисто у касі товариства. Самостійно позивач земельну ділянку не обробляв, обробітком займалось товариство до цього часу. Позивач визнає, що орендну плату за 2016-2017 роки він отримав, проте з порушенням строків виплати - у 2018 році вже після звернення до суду. Отримав орендну плату за 2018-2019 роки своєчасно. Позивач також зазначив, що розраховував на кошти, які мали бути виплачені товариством за договором, оскільки його дружина перебувала на лікуванні в м. Харків і він змушений був позичати кошти. У 2017 році він звертався до офісу товариства в м. Полтава з метою з`ясування невиплати орендної плати, проте його не пропустили на прохідній, при цьому взяли контактний номер телефону, але не зателефонували в подальшому. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав у повному обсязі, із зазначених у позовній заяві підстав. Додатково представник позивача пояснив, що після смерті [PERSON] дію договору було продовжено, відповідач користувався земельною ділянкою і сплатив орендну плату позивачеві за 2015 рік, що свідчить про те, що відповідачеві було відомо про зміну власника. При цьому у 2016-2017 роках орендна плата не виплачувалась, хоча нараховувалась товариством. Позивач звертався до відповідача усно з питаннями щодо несплати, проте не може підтвердити факт звернення доказами. Після прийняття спадщини позивач сам звернувся до відповідача з повідомленням про зміну власника земельної ділянки і надав необхідні документи. Представник позивача вважає, що має місце систематична несплата орендної плати, що є підставою для розірвання договору. Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що позивач не звертався до товариства з питанням щодо невиплати орендної плати і не повідомив товариство, що є спадкоємцем, хоча мав надати орендареві заяву, правовстановлюючі документи на землю, повідомити реквізити для перерахування коштів. Представник відповідача акцентував на тому, що докази, які б підтверджували факт повідомлення товариства про зміну орендодавця, до позову не долучені. Орендна плата за 2016-2017 роки була виплачена позивачеві у 2018 році (22.03.2018), як новому власнику земельної ділянки, систематичної несплати орендної плати не було. Визнає, що у 2015 році [PERSON] отримав орендну плату у касі товариства. Також доповнив, що [PERSON] самовільно засіяв земельну ділянку, тобто порушив умови договору, у 2016-2017 роках, у зв`язку з чим орендна плата йому не була виплачена. Проти задоволення позову представник відповідача заперечує, позовні вимоги вважає необґрунтованими. Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено такі обставини та відповдіні ним правовідносини. Згідно розділу 1, п. 2.2 розділу 2 договору оренди земельної ділянки, укладеного 06 грудня 2002 року між [PERSON] та ТОВ "Бурат-Агро", зареєстрованого у Лобачівській сільській раді Решетилівського району Полтавської області 20 січня 2003 року, [PERSON] передала у строкове, платне володіння і користування земельну ділянку площею 4,04 га на території Лобачівської сільської ради, договір укладено на термін 10 років, починаючи з дати його реєстрації (а.с.5-6). Пунктом 2.2 розділу 2 договору також визначено, що при переході права власності на землю від орендодавця до іншої особи договір оренди зберігає чинність для нового власника (а.с.5-6). Пунктом 2.3 розділу 2 договору, з урахуванням змін внесених додатковою угодою, укладеною між сторонами договору та зареєстрованої 09.08.2012 у відділі Держкомзему у Решетилівському районі, визначено орендну плату у розмірі 5% від грошової оцінки землі з урахуванням коефіцієнта індексації з 01.11.2010, що становить 2370,59 грн; також договором визначено період виплати орендної плати - до 31.12 поточного року, щорічно; договір укладено на 20 років (а.с. 5-7). Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 21.11.2014 [PERSON] свідчить, що [INFO] [PERSON] померла і [PERSON] успадковано належну їй земельну ділянку площею 4,0387 га, розташовану на території Лобачівської сільської ради Решетилівського району, кадастровий номер якої 5324281900:00:004:0009, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 9); право власності позивача зареєстроване 21.11.2014 (а.с. 10). Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить - 124789,12 грн (а.с. 27). Позивачем, як власником земельної ділянки, особисто через касу товариства отримано орендну плату за 2015 рік, що визнано сторонами. Станом на день звернення до суду (06.02.2018) позивач не отримав орендну плату за 2016 та 2017 роки, що підтверджується копією Відомості з державного реєстру фізичних осіб платників податків ДФС України про суми виплачених доходів (а.с.8, 26). 22.03.2018 після звернення до суду позивачем отримано від відповідача орендну плату за 2016 та 2017 роки, що визнано сторонами. У відповідності до статті 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом. Приписами статті 792 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Згідно зі статтею 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 13 Закону України "Про оренду землі"). Відповідно до статті 15 Закону України "Про оренду землі" однією з істотних умов договору оренди є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Згідно зі статтею 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати ( стаття 24 Закону України "Про оренду землі"). В силу приписів статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Статтею 141 Земельного кодексу України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата земельного податку або орендної плати. Згідно зі статтею 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Приписами статті 32 Закону України "Про оренду землі" унормовано, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Неналежне виконання умов договору, а саме невиконання обов`язку зі сплати орендної плати також є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена у подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18). Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Несвоєчасна сплата позивачеві орендної плати за 2016 і 2017 роки, тобто сплата орендної плати після звернення позивача до суду 22.03.2018, встановлена з наданих відповідачем списску згрупованих поштових переказів електронних №238 від 22.03.2018 (а.с. 44) та фіскального чеку до нього (а.с. 45), а також визнана сторонами. Отже, мало місце неналежне виконання умов договору, а саме невиконання обов`язку зі сплати орендної плати, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена у подальшому заборгованість. Посилання у відзиві на те, що про зміну власника земельної ділянки відповідач повідомлений не був, документів на підтвердження права власності не отримав, спростовується визнаним сторонами фактом отримання позивачем орендної плати за 2015 рік у касі товариства. Крім того, у випадку якщо відповідач не був повідомлений про зміну власника земельної ділянки, він мав обов`язок виплачувати орендну плату на ім`я попередньої власниці, з якою ним було укладено договір оренди та додаткову угоду, проте доказів проведення таких виплат суду не надано. Таким чином, під час розгляду справи відповідач на підтвкрдження своєї позиції не довів, що позивач не надав доказів на підтвердження його права власності на земельну ділянку до 2018 року, і таке твердження спростовується як фактом виплати позивачеві орендної плати у 2015 році, так і вказаними вище доказами. Відповідач також не довів, що позивач самостійно займався обробітком землі, яка була передана в оренду, у 2016-2017 роках, оскільки не подав докази, які б підтверджували цю обставину у визначених Цивільним процесуальним кодексом України порядку і строки; крім того, самостійний обробіток землі позивачем, є порушенням істотних умов договору оренди, що мало бути зафіксоване орендарем, при цьому представник відповідача пояснив, що не має письмових документів, які можуть підтвердити зазначену ним обставину, оскільки така стала відома відповідачеві зі слів менеджера товариства у відділенні в с. Новоселівка. Позивач заперечив той факт, що він займався обробітком землі. Суд вважає, що відповідач, за умови добросовісного здійснення своїх процесуальних прав, мав можливість надати докази на підтвердження своєї позиції разом із відзивом на позов від 12.04.2018 або у строк, наданий судом ухвалою про прийняття справи до провадження від 04.04.2019, та до першого судового засідання, призначеного на 22.07.2019, проте наданими йому правами відповідач не скористався. Таким чином, суд вбачає підстави для розірвання договору оренди, у зв`язку із систематичним невиконанням його умов відповідачем. Враховуючи, що згідно ст. 653 ч.2 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються, вимоги про повернення земельної ділянки власнику також підлягають задоволенню. З урахуванням положень статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову у повному обсязі, з відповідача має бути стягнуто на користь позивача понесений ним судовий збір у сумі 1320 грн. згідно квитанцій (а.с.1, 20). На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. ст. 526, 549, 611, 625, 1049, 1054, 1066, ст.1069 ЦК України,

Outcome: approved