overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

11.11.2015 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, у якому просила розірвати шлюб, зареєстрований 06.10.1995 року з [PERSON] у Лиманській сільській раді Татарбунарського району Одеської області, про що було зроблено актовий запис №8, посилаючись на те, що між ними не можливо знайти порозуміння, на цьому ґрунті у них виникають сварки, бійки, вони вступили до шлюбу, не пізнавши один одного. Від даного шлюбу мають двох повнолітніх дітей. Позивачка в судове засідання не зявилась, але надала заяву з проханням справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала (а.с.10). Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає (а.с.13). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається зі свідоцтва про одруження І-ЖД № 011292 від 06.10.1995 року (а.с.3), 06.10.1995 року був укладений шлюб між [PERSON] та Гаврилюк /Черноволенко/ [PERSON], який був зареєстрований у Лиманській сільській раді Татарбунарського району Одеської області, про що було зроблено актовий запис №8. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами носить формальний характер, вони фактично припинили подружні стосунки, відносини не підтримують, примирення не бажають. З урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер і продовжується тривалий час, що призвело до втрати почуття любові та перспектив налагодження стосунків немає. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, у звязку з чим, на думку суду, сім'я розпалась остаточно, тому шлюб між ними варто розірвати. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. В силу ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як видно зі свідоцтва про шлюб, у зв'язку з реєстрацією шлюбу позивачка змінила прізвище з "Черноволенко " на "Гаврилюк". В самому позові, остання просила залишити їй прізвище " Гаврилюк ". Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що згідно абз.2 ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що 13 червня 1993 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі у відділі РАЦСу м.Татарбунари Одеської області, про що було зроблено актовий запис за № 58. Даний шлюб сторони уклали вперше. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між стронами припинені вже досить тривалий час. Основною причиною розпаду сім'ї позивачка вважає відсутність взаємопорозуміння та довіри, несумісність характерів. Оскільки сім'я фактично розпалась, позивачка вважає, що примирення між ними неможливе, у зв'язку з чим просить розірвати шлюб у судовому порядку. Позивачка в судове засідання не з'явилась, але надала заяву з проханням справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] від 13.06.1993 року (а.с.4), 13.06.1993 року був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON], який був зареєстрований у відділі РАЦСу м.Татарбунари Одеської області, про що було зроблено актовий запис за № 58. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами носить формальний характер, вони фактично припинили подружні стосунки, відносини не підтримують вже тривалий час, спільно однією сім'єю не проживають, примирення не бажають. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, у зв'язку з чим, на думку суду, сім'я розпалась остаточно, тому шлюб між ними варто розірвати. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. В силу ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як видно із свідоцтва про шлюб, у зв'язку з реєстрацією шлюбу позивачка змінила прізвище з "[PERSON]" на "[PERSON]". В поданій до суду заяві, остання просила залишити їй прізвище " [PERSON] ". Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що згідно абз.2 ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що 15 вересня 1990 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі у Городненскій сільській раді Болградського району Одеської області, про що було зроблено актовий запис за № 32. Від шлюбу мають двох дітей, які вже повнолітні. Причиною розпаду сім'ї, як зазначає позивачка, стало те, що з 20.02.2012 року вони не підтримують подружніх стосунків, проживають окремо та спільне господарство не ведуть. Оскільки сім'я фактично розпалась, позивачка вважає, що примирення між ними неможливе, у зв'язку з чим просить розірвати шлюб у судовому порядку. Позивачка в судове засідання не з'явилась, але надала заяву з проханням справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з свідоцтва про укладнення шлюбу [NUMBER] від 15.09.1990 року (а.с.6), 15.09.1990 року був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON], який був зареєстрований у Городненскій сільській раді Болградського району Одеської області, про що було зроблено актовий запис за № 32. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами носить формальний характер, вони фактично припинили подружні стосунки, відносини не підтримують, втратили почуття поваги та кохання один до одного, примирення не бажають. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, у зв'язку з чим, на думку суду, сім'я розпалась остаточно, шлюб між ними варто розірвати. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. В силу ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як видно із свідоцтва про шлюб, у зв'язку з реєстрацією шлюбу позивачка змінила прізвище з " [PERSON] " на "[PERSON]". В поданій до суду заяві, та в самому позові, остання просила залишити прізвище " [PERSON] ". Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що згідно абз.2 ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитом, посилаючись на те, що з метою отримання банківських послуг відповідач підписала Заяву б/н від 16.05.2012 року згідно якої отримала кредитний ліміт, розмір якого у подальшому збільшився до 2100.00 грн.. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", та "Тарифами Банку", складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві, та те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, який в будь-який момент може змінити кредитний ліміт. Відповідно умов договору сторони визначили відповідальність за порушення строків сплати плетежів. У зв`язку з порушеннями кредитних зобов`язань за відповідачем станом на 21.03.2020 року рахується заборгованість за кредитом в розмірі 46630,57 грн., тому позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 27.05.2020 року було відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Від представника позивача надійшло до суду клопотання про розгляд справи за його відсутністю, позов підтримує у повному обсязі, просить суд позов задовольнити та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідно до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, ухвала про відкриття провадження у справі разом з додатками надсилалася відповідачу за адресою його місця реєстації, що зареєстроване у встановленому законом порядку, згідно з інформацією Малотимошівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області (а.с. 59), які відповідач не отримав, повернувся конверт з відміткою "адресат відсутній". Відповідно до ч.2 ст. 128 ЦПК України та ч. 11 ст. 128 ЦПК України, 25.06.2020 року розміщено оголошення про повідомлення відповідача про дату та час судового розгляду справи на веб-сайті "Судова влада" на 03.08.2020 року. Станом на 03.08.2020 року відповідач відзив до суду не подала, з клопотанням про відкладення розгляду справи для надання додаткового часу для подачі відзиву, до суду не зверталася. Справа розглядається відповідно до ст. ст. 280-281 ЦПК України, в порядку заочного розгляду, за формою спрощеного провадження, з повідомленням (викликом) сторін, на підставі наявних доказів. 03.08.2020 року винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з"ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

25 квітня 2019 року Оболонським районним судом м. Києва прийнято до провадження позовну заяву [PERSON] до ДП "Центральний науково-дослідний інститут навігації і управління" про стягнення заборгованості по заробітній платі та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 травня 2019 року судді Андрейчуку Т.В. передано на розгляд цивільну справу за позовом [PERSON] до ДП "Центральний науково-дослідний інститут навігації і управління" про стягнення заборгованості по заробітній платі, оскільки 11 травня 2019 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Тітов М.Ю. був відрахований зі штату суддів Оболонського районного суду м. Києва у зв`язку з призначенням на посаду судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду. 14 червня 2019 року [PERSON] подано до суду заяву про виправлення описки в резолютивній частині ухвали судді Оболонського районного суду м. Києва від 25 квітня 2019 року. 18 червня 2019 року дана заява була передана на розгляд судді Андрейчуку Т.В. Заява [PERSON] обґрунтована тим, що в резолютивній частині ухвали судді Оболонського районного суду м. Києва від 25 квітня 2019 року допущено описку, невірно зазначено відповідача у справі. За таких обставин заявник просив суд виправити описку в резолютивній частині ухвали судді Оболонського районного суду м. Києва від 25 квітня 2019 року та зазначити відповідачем Державне підприємство "Центральний науково-дослідний інститут навігації і управління". Відповідно до ч. 2 ст. 269 ЦПК України учасники справи про день, час та місце розгляду питання про внесення виправлень не повідомлялись. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого висновку. Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від с 2019 року прийнято до провадження позовну заяву [PERSON] до ДП "Центральний науково-дослідний інститут навігації і управління" про стягнення заборгованості по заробітній платі та відкрито спрощене позовне провадження у справі. В абзаці 1 резолютивної частини ухвали судді Оболонського районного суду м. Києва від 25 квітня 2019 року невірно зазначено відповідача, а саме: замість "ДП "Центральний науково-дослідний інститут навігації і управління" вказано " [PERSON] ". За приписами ст. 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Зважаючи на вищенаведене, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

ТзОВ "КК "КомЕнерго-Житомир" звернулося до суду з вказаним позовом, згідно якого просило стягнути із [PERSON] заборгованість за фактично надані послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території в сумі 3838,23 грн. та понесені витрати по оплаті судового збору в розмірі 243, 60 грн. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Відповідачка не сплачує у повному обсязі послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій, що надаються позивачем, у зв"язку з чим станом на 01.04.2014р. у неї виникла заборгованість в сумі 3838,23 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка в засідання суду не з'явилася, судова повістка, направлена на її адресу, повернена відділенням поштового зв'язку з відміткою "за закінчення терміну зберігання". Відповідно до ч.4 ст. 169 та ч.1 ст. 224 ЦПК України, до початку розгляду справи по суті, суд визнав можливим провести заочний розгляд, на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. З довідки адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України вбачається, що відповідачка зареєстрована в квартирі [ADDRESS]. Згідно довідок ТзОВ "КК "КомЕнерго-Житомир" відповідачка користується послугами з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, однак їх вартість сплачує нерегулярно, внаслідок чого станом на 01.04.2014 року за нею рахується заборгованість в сумі 3838,23 грн. Статтею 67 ЖК України встановлено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що споживач зобов'язаний укласти договір про надання житлово-комунальних послуг. Відсутність укладеного між сторонами договору про надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог про стягнення заборгованості, оскільки відповідач, являючись власником квартири, є споживачем послуг ТзОВ "КК "КомЕнерго-Житомир", що вказує на існування цивільно-правових прав та обов'язків між сторонами. При цьому належних доказів про відмову від послуг, ненадання послуг, неправомірність нарахування вартості наданих послуг, відповідачка суду не надала. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача є законними та обгрунтованими, а тому підлягає стягненню з відповідачки 3838,23 грн. заборгованості за фактично надані послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

ТзОВ "КК "КомЕнерго-Житомир" звернулося до суду з вказаним позовом, згідно якого просило стягнути із [PERSON] заборгованість за фактично надані послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території в сумі 5083,92 грн. та понесені витрати по оплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Відповідачка не сплачує у повному обсязі послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій, що надаються позивачем, у зв"язку з чим станом на 01.03.2014р. у неї виникла заборгованість в сумі 5083,92 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка в засідання суду не з'явилася, судова повістка, направлена на її адресу, повернена відділенням поштового зв'язку з відміткою "за закінчення терміну зберігання". Відповідно до ч.4 ст. 169 та ч.1 ст. 224 ЦПК України, до початку розгляду справи по суті, суд визнав можливим провести заочний розгляд, на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. З довідки адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України вбачається, що відповідачка зареєстрована та проживає в квартирі [ADDRESS]. Згідно довідок ТзОВ "КК "КомЕнерго-Житомир" відповідачка користується послугами з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, однак їх вартість сплачує нерегулярно, внаслідок чого станом на 01.03.2014 року за нею рахується заборгованість в сумі 5083,92 грн. Відповідно до ч.1 ст.68, ст.162 Житлового кодексу України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Статтею 67 ЖК України встановлено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що споживач зобов'язаний укласти договір про надання житлово-комунальних послуг. Відсутність укладеного між сторонами договору про надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог про стягнення заборгованості, оскільки відповідач, являючись власником квартири, є споживачем послуг ТзОВ "КК "КомЕнерго-Житомир", що вказує на існування цивільно-правових прав та обов'язків між сторонами. При цьому належних доказів про відмову від послуг, ненадання послуг, неправомірність нарахування вартості наданих послуг, відповідач суду не надав. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача є законними та обгрунтованими, а тому підлягає стягненню з відповідачки 5083,92 грн. заборгованості за фактично надані послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом у якому просить постановити рішення про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дочкою 23 річного віку. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 17.04.2015 року вона розірвала шлюб з відповідачем. На даний час дочка навчається в ДПТНЗ "Богуславське вище професійне училище сфери послуг" на денній формі навчання. Зазначає, що дочка постійно проживає біля неї, вона надає матеріальну допомогу. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дочки не надає. Сторони в судове засідання не з"явилися, позивач подала до суду заяву, якою підтримала свої позовні вимоги та просить суд справу розглянути у її відсутності. Відповідач будучи належним чином повідомленим про день та час слухання справи не з"явився, до суду повернулися конверти "за відмовою адресата від одержання". Відповідно до ч. 8 ст. 76 ЦПК України у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Враховуючи вищевказані обставини, суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України ухвалив розглянути справу у відсутності відповідача у порядку заочного провадження. Встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. На даний час дочка [PERSON] навчається в ДПТНЗ "Богуславське вище професійне училище сфери послуг" на денній формі навчання та закінчує навчання 01.02.2017 року про, що свідчить довідка, яка є в матеріалах справи. У відповідності зі ст.199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітня дитина продовжує навчання і у звязку з цим потребує допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони мождуть надати вказану допомогу.

Outcome: approved