Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

ПАТ "КБ "Приватбанк"звернулось до суду з позовом до ТОВ "Українське Фінансове Агентство "ВЕРУС" в особі філії ТОВ "Українське Фінансове Агентство "ВЕРУС" у Комінтернівському районі м. Харкова, [PERSON], в якому просить: - стягнути з [PERSON] на користь ПАТ "КБ "Приват Банк""заборгованість по кредитному договору № HAXRFO11940762 від 21.11.2007 року у розмірі 24765,57грн.; - стягнути солідарно з ТОВ "Українське Фінансове Агентство "ВЕРУС" в особі філії ТОВ "Українське Фінансове Агентство "ВЕРУС" у Комінтернівському районі м. Харкова, [PERSON] на користь ПАТ КБ "Приват Банк" заборгованість по кредитному договору у розмірі 200 грн.; - стягнути з [PERSON] судовий збір у розмірі 249,66 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 21.11.2007 року між ПАТ КБ "Приват Банк" та [PERSON] укладено договір № HAXRFO11940762, у відповідності до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 5688,88 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на місяць з кінцевим терміном повернення 21.05.2010 року. [PERSON] зобов'язався щомісяця та у визначені строки здійснювати погашення частини суми заборгованості, проценти за користування кредитом. У порушення умов кредитного договору № HAXRFO11940762 від 21.11.2007 року про належне, повне і своєчасне виконання зобов'язань, [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, не сплачує щомісячні платежі в результаті чого станом на 26.09.2013 року [PERSON] має заборгованість в розмірі 24965,57 грн., а саме: 2910,55 грн. - заборгованість за кредитом; 1,22 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 20388,77 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1165,03 грн. штраф (процентна частина). В забезпечення зобов'язань [PERSON] за кредитним договором між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "ВЕРУС" в особі філії "Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "ВЕРУС" у Комінтернівському районі міста Харкова" укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель та позичальник відповідають перед банком як солідарні боржники. У судовому засіданні представник позивача Катеринюк В.В. позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач - ТОВ "Українське Фінансове Агентство "ВЕРУС" в особі філії ТОВ "Українське Фінансове Агентство "ВЕРУС" у Комінтернівському районі м. Харкова у судове засідання представника не направив. Відповідач [PERSON] надав заперечення на позовну заяву в яких, посилаючись на пропуск позивачем строку звернення до суду, просить в задоволенні позову відмовити. Зокрема, у запереченнях зазначає, що, пред'явивши позов у 2013 році, позивач пропустив трирічний строк позовної давності, що є підставою для відмови у позові; договір про збільшення терміну позовної давності між сторонами не укладався. Крім того, зазначає, що згідно п. 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У судовому засіданні відповідач та його представник [PERSON] вимоги заперечень на позовну заяву підтримали у повному обсязі, просять з зазначених підстав в задоволенні позову відмовити. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на наступне. З матеріалів справи судом встановлено та не заперечується сторонами, що 21.11.2007 року між ПАТ КБ "Приват Банк" та [PERSON] укладено договір № HAXRFO11940762, у відповідності до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 5688,88 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення 21.05.2010. Згідно умов договору [PERSON] зобов'язався у визначені строки здійснювати погашення суми заборгованості, проценти за користування кредитом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином свої зобов'язання не виконував, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснив, внаслідок чого у відповідача перед позивачем станом на 26.09.2013 року склалась заборгованість: 2910,55 грн. - заборгованість за кредитом; 1,22 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Враховуючи, що відповідач зобов'язання з погашення кредиту у визначені строки не виконав, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь ПАТ "КБ "Приватбанк" заборгованість з кредиту у розмірі 2910,55 грн., заборгованість за відсотками у розмірі 1,22 грн. В зв'язку з порушенням відповідачем [PERSON] умов договору позивачем нараховано неустойку, а саме: 20388,77 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1165,03 грн. штраф (процентна частина). Враховуючи невиконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань щодо повернення грошових коштів, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення неустойки. При цьому, згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи, що розмір неустойки, нарахованої банком, значно перевищує суму заборгованості за кредитом та відсотками, суд дійшов висновку про необхідність зменшення суми неустойки до 2910,55грн. Щодо доводів відповідача та його представника про пропуск позивачем строку звернення до суду з даним позовом суд зазначає наступне. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Статтею 259 ЦК України визначено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. У заяві на отримання кредиту вказано, що боржник ознайомився та згодний із Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка" (Стандарт), які були надані йому у письмовій формі, своїм підписом підтвердив факт про надану йому повну інформацію про умови кредитування. При цьому, згідно п. 5.5 Умов надання споживчого кредиту, терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюються сторонами тривалістю 5 років. З даним пунктом умов відповідач погодився, про що свідчить його підпис на заяві та вказаний пункт недійсним не визнано. Доказів ознайомлення відповідача з іншими умовами надання споживчого кредиту відповідачем [PERSON] та його представником у судовому засіданні не надано. Щодо доводів представника відповідача про те, що згідно п. 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суд зазначає наступне. Верховний Суд України у постанові від 06.11.2013 року по справі № 6-116цс13 зазначив, що, пункт 7 частини 11 статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, у системному зв'язку з самою частиною 11 статті 11 зазначеного Закону стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямований на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, завдатком. Як вбачається з матеріалів справи, в забезпечення зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "ВЕРУС" в особі філії "Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "ВЕРУС"у Комінтернівському районі міста Харкова 22.03.2011 року укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель та позичальник відповідають перед банком як солідарні боржники. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Відповідно до ч. 2 ст. 553 ЦК України порукою може забезпечуватись виконання зобов'язань частково або в повному обсязі. Згідно додатку № 1 до договору поруки від 22.03.2011 року розмір відповідальності поручителя - Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "ВЕРУС" в особі філії "Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "ВЕРУС"у Комінтернівському районі міста Харкова складає 200грн. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення солідарно з [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "ВЕРУС" в особі філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "ВЕРУС" у Комінтернівському районі м. Харкова на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк" заборгованості за договором у розмірі 200 грн. Враховуючи, що [PERSON] взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приват Банк" заборгованості за кредитним договором у розмірі 5622,32 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Приймаючи до уваги викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial