Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

18 липня 2013 року [PERSON] звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою, уточнивши вимоги якої просить розірвати договір на виконання комплексу проектно - пошукових робіт по виготовленню технічної документації земельної ділянки, що укладений між ним та ПКАФ "Солнцево", в особі директора [PERSON] 28 листопада 2011 року, а також стягнути із підприємства в особі директора матеріальну шкоду у розмірі 2250 грн., з яких: 1500 грн. - витрати на виконання умов договору; 750 грн. - розмір штрафу визначений договором, крім того просить стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що йому на праві власності на підставі договору дарування від 27.02.2001 року належить житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS]. Однак, земельна ділянка на якій розташований будинок не приватизована, а тому маючи намір оформити визначену земельну ділянку, він звернувся до відповідача на виконання робіт по виготовленню технічної документації по відводу зазначеної земельної ділянки, площею 25 соток за вказаною адресою. За таких обставин, 28 листопада 2011 року укладено відповідний договір. Згідно умов договору, позивач в день укладання договору сплатив відповідачу грошові кошти у розмірі 1500 грн., а відповідач зобов'язався виготовити відповідну технічну документацію протягом 4-х місяців. Разом з тим, в порушення умов договору, останній у встановлений договором строк свої зобов'язання не виконав та, незважаючи на неоднарозові його звернення, угоду не виконує. За таких обвтавин вважає, що з вини керівництва ПП ВКАФ ""Солнцево"" в особі директора [PERSON], йому завдано матеріальних збитків, також зазначає, що діями відповідача йому заподіяна моральна шкода, яка виразилася у моральних стражданнях у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань, відмовою у добровільному порядку від їх виконання, в результаті чого він був позбавлений можливості отримати необхідні документи, знаходився у постійному стресі, витрачав час на вирішення даної ситуації. У судове засідання позивач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду, не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність. Під час раніше проведених судових засідань позивач заявлені вимоги підтримав повністю за підставами, вказаними у позовній заяві та наполягав на їх задоволенні. Відповідач та представник ПКАФ "Солнцево", будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи, у судове засідання також не з'явились. У письмових запереченнях та раніше проведеному судовому засіданні позов не визнали, щодо його задоволення заперечували. При цьому, представник відповідача [PERSON] пояснював, що дійсно 28 листопада 2011 року між приватним підприємством "Виробничо-комерційна агрофірма "Солнцево" укладено договір № 58 на виконання комплексу проектно-пошукових робіт по виготовленню технічної документації земельної ділянки зі строком виконання 4 місяці з моменту надання замовником необхідного пакету документів. Для виготовлення технічної документації [PERSON] повинен був надати правовстановлюючі документи на будинок, особисті паспортні дані та рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку технічної документації. 28.11.2011 року під час укладання договору позивачем надано рішення Ганнівської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області №245 від 24.04.2009 року "Про надання земельних ділянок", яке на той час давало можливость на розробку технічної документації. Однак, у період визначений договором на розробку техдокументації, відбулись зміни у земельному законодавстві, змінились вимоги до техничних документацій, так відповідно до ст.56 ЗУ "Про землеустрій" (зі змінами та доповненнями), для розробки технічної документації, заявник повинен подати рішення про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрію щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, про що, позивач повідомлений відразу. Однак останній відмовився звертатись до органу місцевого самоврядування для внесення змін до рішення посилаючись, на те що сторона відповідача навмисно затягує час на виконання роботи та небажання останньої виконувати взяті на себе зобов'язання. Також зазначив, що виконавці не мають можливості цим займатись, оскільки внесення змін до рішення орган місцевого самоврядування може лише на підставі заяви власника нерухомості. Крім того, п.3.4 Договору зазначено, що замовник зобов'язується сприяти наданню всієї необхідної інформації про об'єкт, яка згідно з чинним законодавством, повинна знаходитися у власника або в органах, уповноважених управляти майном замовника. Строк виконання автоматично продовжується у випадку несвоєчасного надання всієї необхідної документації замовником на період затримки. Окрім цього, крім змін в земельному кодексі, які відбились в період часу укладання договору, з 01 січня 2013 року було ліквідовано Центр Земельного кадастру, як реєстратора земельних ділянок, взамін нього створено державний кадастровий реєстр при відділах Держземагенствах, в зв'язку з чим, знову змінились вимоги до складання та розробки технічних документацій. В підтвердження виконання ними взятих на себе зобов'язань, є технична документація яка відкоригована та відповідає діючому на даний час законодавству, однак небажання позивача надати змінене рішення органу місцевого самоврядування позбавляє можливості відповідача передати всі документи до Держземагенства для завершення всієї процедури. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, до суду з"явилась. У судовому засіданні, що проводилось раніше заперечила про задоволення позову, не визнавши його. При цьому дала пояснення аналогічні поясненням представника [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивачу на праві власності на підставі договору дарування від 27.02.2001 року належить житловий будинок по [ADDRESS] (а.с. 10) Земельна ділянка на якій розташований будинок не приватизована. Маючи намір отримати право власності на зазначену земельну ділянку позивач звернувся до ПКАФ "Солнцево" про надання послуг на виконання робіт по виготовлення технічної документації по відводу зазначеної земельної ділянки, площею 25 соток, про що сторони 28 листопада 2011 року уклали договір (а.с.7). У відповідності до умов договору позивач в день укладання договору сплатив на рахунок ПКАФ "Солнцево" грошові кошти в розмірі 1500 грн., що підтверджується квитанцією про прибутково касовий ордер б/н від 28.11.2011 року, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с.8), а останній зобов'язався виготовити відповідну технічну документацію протягом 4-х місяців. Згідно п.3.4 договору, замовник зобов'язується сприяти наданню всієї необхідної інформації про об'єкт, яка згідно з чинним законодавством, повинна знаходитися у власника або в органах, уповноважених управляти майном замовника. Строк виконання автоматично продовжується у випадку несвоєчасного надання всієї необхідної документації замовником на період затримки. Під час укладання договору позивачем надано рішення Ганнівської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області №245 від 24.04.2009 року "Про надання земельних ділянок", яке на той час давало можливість на розробку технічної документації. Однак, у період визначеним договором на розробку техдокументації, відбулися зміни в земельному законодавстві, змінились вимоги до техничних документацій, так відповідно до ст.56 ЗУ ""Про землеустрій"" (зі змінами та доповненнями), для розробки технічної документації, заявник повинен був подати рішення про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрію щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, про що, позивач був повідомлений відразу. Крім змін у Земельному кодексі, які відбились в період часу укладання договору, з 01 січня 2013 року ліквідовано Центр Земельного кадастру, як реєстратора земельних ділянок, взамін нього створено державний кадастровий реєстр при відділах Держземагенствах, в зв'язку з чим, знову змінились вимоги до складання та розробки технічних документацій. Отже, до теперішнього часу документація, яка є предметом договору між сторонами, позивачу відповідачем не передана. Вказаний факт не заперечувався відповідачем та його представником, які також повідомили, що технічна документація виготовлена і може бути передана до управління Держземагенства на подальшу розробку, якщо позивач надасть необхідне рішення органу місцевого самоврядування. Дані обставини спростовуються рішенням Ганівської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області № 261 від 05.12.2012 року. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень позивача, останній ще 05 грудня 2012 року отримав відповідне рішення Ганівської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області №261 (про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрію щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку) та передав відповідачу./а.с.47/ Також твердження відповідача та його представника те, що умови договору виконані є безпідставними і не можуть вважатися виконаними, оскільки відсутній Акт прийому-передач виконаних робіт. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. За таких обставин, суд вважає доведеним факт невиконання ПКАФ ""Солнцево"" своїх зобов'язань по договору, тобто позов формально обґрунтований чинним законодавством але задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно з положеннями ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Отже, відповідно до названих вимог ЦК України та укладеного договору від 28.11.2011 року між його сторонами - позивачем і ПКАФ ""Солнцево"" виникло зобов'язання, яке відповідно до ст. 526 ЦК України повинно виконуватись належним чином і належними сторонами. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У відповідності до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. З представлених позивачем доказів: квитанції про внесення плати за надання ПКАФ "Солнцево" послуг (а.с.8), пояснень самого позивача, підписів сторін договору від 28.11.2011 року вбачається, що договір мав місце між позивачем і ПКАФ ""Солнцево"", а не [PERSON]. Доводи позивача про те, що саме відповідач [PERSON] є особою, відповідальною за невиконання зобов'язання є необґрунтованими. Так, ст. 80 ЦК України встановлено, що юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді. Стаття 89 ЦК України передбачає, що юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Також,ст.ст.91,92 ЦК України визначено, що юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Цивільна правоздатність юридичної особи може бути обмежена лише за рішенням суду. Юридична особа може здійснювати окремі види діяльності, перелік яких встановлюється законом, після одержання нею спеціального дозволу (ліцензії). Цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. ПКАФ "Солнцево" має статус юридичної особи з 22.09.1994 року (а.с.26) Положення статті 96 ЦК України визначають, що за своїми зобов'язаннями відповідає юридична особа. Учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов'язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов'язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом. Позивачем не надано доказів того,що відповідач як учасник(засновник) юридичної особи відповідає за зобов'язаннями юридичної особи . Отже, доводи позивача про те, що за неналежне виконання договору від 28.11.2011 року відповідальність може нести його власник, засновник - відповідач в справі, суперечать ст.96 ЦК України. Відповідач як фізична особа не може бути притягнутий до відповідальності за договором, в якому він діяв як керівник юридичної особи і від її імені, що передбачено ст.92 ЦК України, а не як фізична особа. Цивільні обов'язки, відповідно до ст.14 ЦК України виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Відповідач [PERSON] не брав на себе особисто зобов'язаннь згідно договору від 28.11.2011 року перед позивачем, а тому згідно з ст. 629 ЦК України не несе відповідавльності за невиконання умов договору, повернення коштів, витрат, штрафу. Вимоги про відшкодування моральної шкоди також не грунтується на будь-якому договорі між сторонами в даній цивільній справі, підстави для позадоговірної відповідальності відповідача перед позивачем відсутні. За таких обставин вимоги до відповідача - фізичної особи заявлені безпідставно. Назване свідчить, що позов має під собою законодавче підґрунтя але задоволенню не підлягає саме через заявлення позовних вимог, як до неналежного відповідача, що не позбавляє право позивача звернутися з позовом до належного відповідача. З урахуванням положень ч. 1 ст.11 ЦПК України, відповідно до яких суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позиву, у зв'язку з відсутністю для цього правових підстав. При пред'явленні позову позивач звільнений від сплати судового збору на підстав п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України ""Про судовий збір"". Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то з урахуванням положень ст. 88 ЦПК України судовий збір компенсується за рахунок держави. На підставі викладеного, у відповідності з зазначеними нормами закону і

Outcome: dismissed