Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

В червні 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 1 920 683,54 грн., з них: основна заборгованість - 1 564 244,34 грн, інфляційні збитки за період з 23.02.2016 р. по 22.06.2017 р. у розмірі 293 955,15 грн., 3% річних за період з 23.02.2016 р. по 22.06.2017 р. у розмірі 64 484,05 грн. Позов мотивований тим, що 15 лютого 2016 року [PERSON] (надалі - Відповідач) отримала від [PERSON] (надалі - Позивач) 22 037 доларів США в рахунок оплати проданих нею квартир на 12 поверсі по [ADDRESS] , загальною площею 88, 4 кв.м., що підтверджується розпискою. 22 лютого 2016 року відповідач отримала від позивача ще 38 080 доларів США в рахунок покупки позивачкою її квартир на [ADDRESS] на 12 поверсі загальною площею 88,4 кв.м., що підтверджується відповідною розпискою. Однак, Відповідачу ніколи не належали на праві власності квартири у [ADDRESS] на 12 поверсі, а отже, вона за жодних обставин ні юридично, ні фактично не могла позивачу їх продати. Таким чином, позивач вважає, що Відповідач безпідставно отримала від позивача грошові кошти в загальному розмірі 60 117 дол. США, що на день подачі цього позову (22 червня 2017 року) за курсом НБУ становить 1 564 244, 34 грн., які просить стягнути. Ухвалою від 19.07.2017 р. відкрито провадження у справі № 758/8567/17 за вказаним вище позовом. Ухвалою суду від 19.07.2017 р. було частково задоволено заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову та накладено арешт на квартиру [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 32057957), житлова площа - 60,3 кв.м, загальна площа - 105,7 кв.м, складається з 3-х кімнат, що на праві приватної власності належить [PERSON] . В жовтні 2017 р. надійшов відзив на позовну заяву, в якому сторона відповідача просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на його безпідставність та необгрунтованість. Зазначає про те, що 15 лютого 2016 року між [PERSON] , [PERSON] та ТОВ «ПАТЕЛІ ЛІЗІНГ» були укладені угоди, а саме: Угода № 6/2016 про уступку права вимоги, Угода № 7/2016 про уступку права вимоги, про уступку права вимоги, угода № 8/2016 про уступку права вимоги, сторонами у яких є: Сторона-1 [PERSON] - «Первісний кредитор», Сторона-2 [PERSON] - «Новий кредитор», Сторона-3 ТОВ «ПАТЕЛІ ЛІЗІНГ» - «Боржник»; загальна сума вищезазначених Угод складає 2 800 980,0 грн., що становить 107 122,70 дол.США за офіційним курсом НБУ 26,1474 грн. на момент укладення Угод. Тим самим позивач придбав у відповідача право вимоги до ТОВ "ПАТЕЛІ ЛІЗИНГ" за інвестиційними договорами в частині зобов`язань щодо передачі апартаментів, а не права власності на квартири, як вважає Позивач. 15 лютого 2016 року [PERSON] на виконання вищезазначених Угод взяла на себе обов`язок по сплаті грошових коштів у сумі 123 760 доларів США 00 центів на користь [PERSON] . Зазначені обставини підтверджуються складеною Позивачем власноруч розпискою від 15.02.2016 року, згідно якою [PERSON] зобов`язувалася сплатити [PERSON] кошти в розмірі 123 доларів США 00 центів за куплені у неї квартири на [ADDRESS] , згідно з договорами переуступки № 6/2016 від 15.02.216 року, № 7/2016 від 15.02.216 року, № 8/2116 від 15.02.216 року, загальною площею 88,4 м2. Дану суму Позивач зобов`язується виплатити до першого червня 2016 року в повному обсязі. Таким чином, Позивач усвідомлював те, що кошти у розмірі 22 037 доларів США та 38 080 доларів США він сплачує відповідно до умов Угод про уступку права вимоги № 6/2016 від 15.02.2016 року, № 7/2016 від 15.02.2016 року, № 8/2016 від 15.02.2016 року та Розписки [PERSON] від 15.02.2016 року. Про даний факт може свідчити підпис Позивача нанесений власноруч під вищезазначеними документами. Також на момент передачі права вимоги від Відповідача до Позивача зобов`язання за інвестиційними договорами перед ТОВ "ПАТЕЛІ ЛІЗИНГ" були виконані [PERSON] в повному обсязі шляхом проведення оплат в повному обсязі, докази чого були передані Позивачу. Будь-яких поручительств за ТОВ "ПАТЕЛІ ЛІЗИНГ" Відповідач Позивачу не надавав. З урахуванням викладеного, зобов`язання [PERSON] були належним чином виконані як перед ТОВ "ПАТЕЛІ ЛІЗИНГ" в частині повної оплати інвестиційних платежів, так і перед [PERSON] в частині передачі дійсних вимог по інвестиційним договорам та повного пакету документів щодо таких вимог. Жодних заяв від [PERSON] про розірвання Угод про уступку права вимоги № 6/2016 від 15.02.2016 року, № 7/2016 від 15.02.2016 року, № 8/2016 від 15.02.2016 року та повернення сплачених Позивачем грошових коштів, [PERSON] не отримувала. Вимог про сплачу чи повернення грошових коштів в порядку ч.2 ст.530 ЦК України Відповідач від Позивача не отримував. Таким чином, у [PERSON] відсутні будь-які грошові зобов`язання перед [PERSON] , строк виконання яких настав. Щодо вимог Позивача в частині проведених нарахувань процентів за користування грошовими коштами, 3% річних та інфляційних втрат Відповідач також заперечує. Оскільки Позивач не звертався до Відповідача з вимогою про сплату грошових коштів у сумі 60 117 доларів США 00 центів, що на день подачі позову за курсом НБУ становить 1 564 244,34 грн, то нарахування штрафних санкцій передбачених ст. 625 ЦК України, є неможливим. Адже, по-перше, у Відповідача відсутні будь-які грошові зобов`язання перед Позивачем, чи грошові зобов`язання, строк виконання яких настав. По-друге, згідно з чинним законодавством, неможливим є нарахування інфляційних втрат на зобов`язання, виражені в іноземній валюті. По-третє, угоди про уступку прав вимоги № 6/2016 від 15.02.2016 року, № 7/2016 від 15.02.2016 року, № 8/2016 від 15.02.2016 року є дійсними, за якими [PERSON] є власником прав вимоги до ТОВ "ПАТЕЛІ ЛІЗИНГ" по інвестиційним договорам, від таких прав не відмовлялась та [PERSON] не повертала. При цьому офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже вимоги [PERSON] до [PERSON] по сплаті 1 564 244,34 грн. основної заборгованості та штрафних санкцій передбачених ст. 625 ЦК України, у сумі 62 484,05 грн -3% річних та у сумі 293 955,15 грн. - інфляційних втрат, є необґрунтованими та не доведеними, у зв`язку з чим у задоволенні таких вимог відповідач просить відмовити в повному обсязі. В жовтні 2017 р. через канцелярію суду відповідачем [PERSON] подано зустрічну позовну заяву, в якому позивач за зустрічним позовом просить стягнути з [PERSON] кошти в сумі 1 289 815,86 грн. В судовому засіданні 06.11.2017 р. на підставі ст.123 ЦПК України протокольною ухвалою вищевказана зустрічна позовна заява прийнята до провадження суду та об`єднана в одне провадження з первісним позовом. Відповідно п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.) застосуванню при розгляді даної справи підлягають норми чинного з 15.12.2017 р. ЦПК України (2017 р.). В зв`язку з чим розгляд справи проведений в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 05.02.2018 р. було задоволено заяву представника позивача за зустрічним позовом - адвоката Нестеренко Є.П. - про забезпечення позову та накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , загальна площа 139,4 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1245090480000, право власності на яку зареєстроване за [PERSON] . 26.02.2018 року через канцелярію суду адвокатом Нестеренко Є.П., як представником віредставником позивача за зустрічним позовом [PERSON] - адвокатом Нестеренко Є.П. подано заяву про зустрічне забезпечення позову шляхом зобов`язання [PERSON] внести на депозитний рахунок Подільського районного суду м. Києва грошові кошти в сумі 1 920 683,54 грн. 07.03.2018 року ухвалою Подільського районного суду міста Києва відмовлено в зустрічному забезпеченні позову. В березні 2018 р. через канцелярію суду [PERSON] подано заяву про збільшення розміру зустрічної позовної заяви, в якому позивач за зустрічним позовом просить стягнути з [PERSON] кошти в сумі 1 240 174,89 грн. заборгованості, 297 641,98 грн. інфляційних втрат, 66 663,64 грн., 3 % річних від суми заборгованості. В березні 2018 р. представником позивача за первісним позовом подано відповідь на відзив відповідача, в якому сторона позивача зазначає, що укладені 15.02.2016 р. між [PERSON] , [PERSON] та ТОВ «ПАТЕЛІ ЛІЗИНГ» угоди №№ 6/2016, 7/2016, 8/2016 про уступку права вимоги є окремими правочинами, які не мають жодного відношення до розписок Відповідача від 15 та 22 лютого 2016 р., за якими позивач просить стягнути отримані грошові кошти. Відповідачу ніколи не належали на праві власності будь-які квартири у житлово-офісному комплексі за адресою: [ADDRESS] - 29. на 12 поверсі, а отже, вона за жодних обставин ні юридично, ні фактично не могла продати їх позивачу. Так, з даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , був зареєстрований як об`єкт житлової нерухомості незавершеного будівництва лише 27 листопада 2017 року, що підтверджується інформаційною довідкою № 115247805 від 26.02.2018 року. Вважає безпідставними твердження представника Відповідача про придбання Позивачем у Відповідача права вимоги до ТОВ «ПАТЕЛІ ЛІЗИНГ» за інвестиційними договорами в частині зобов`язань щодо передачі апартаментів, а не права власності на квартири, як вважає Позивач, оскільки, своїми розписками Відповідач підтвердила, що отримала від позивача грошові кошти в рахунок оплати проданих нею позивачу квартир, а не майнових прав чи прав вимоги. При цьому розписки позивачем були написані до укладення вищевказаних угод. Стверджує, що відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження тих обставин, на які вона посилається в обґрунтуваннях своїх заперечень на позовну заяву. В березні 2018 р. [PERSON] , як відповідачем за зустрічним позовом, подано відзив на зустрічну позовну заяву, в якому сторона відповідача просить відмовити в його задоволенні, вважає її необґрунтованою та безпідставною, посилаючись на те, що [PERSON] виконала взяті на себе зобов`язання за підписаними угодами та повністю розрахувалась з позивачем за зустрічним позовом в момент їх укладення, оскільки підпис [PERSON] , як первісного кредитора, є під кожним з укладених між ними договорів. Окрім цього, розписка була написана [PERSON] ще до укладення та підписання угод про переуступку та не має жодного правового значення, оскільки в момент підписання самих угод всі розрахунки між сторонами були проведені в повному обсязі, що підтверджується належними та допустимими доказами. В червні 2018 року [PERSON] , як відповідачем за первісним позовом, надані письмові пояснення щодо відповіді на відзив [PERSON] , в яких відповідач проти позову [PERSON] заперечує з огляду на таке. Стверджує, що підписуючи Угоди №6/2016, 7/2016, 8/2016 від 15.02.2016, Позивач усвідомлювала, що саме вона придбає: що це є право вимоги до забудовника щодо передачі збудованих квадратних метрів за інвестиційними договорами. Однак, як Позивач так і Відповідач у своїх розписках вказані правовідносини називають "купівлею квартир на 12 поверсі по [ADDRESS] площею 88.4 кв.м". Розписка [PERSON] складена 15.02.2016 у туж саму дату, що і угоди про уступку прав вимоги від 15.02.2016, містить пряму підставу її видачі - зобов`язання [PERSON] провести розрахунок по угодам про уступку №6/2016, 7/2016, 8/2016. Аналіз документів сторін у сукупності дає зрозумілий алгоритм дій між сторонами: 1) підписання 15.02.2016 між сторонами угод про уступку прав вимоги №6/2016. 7/2016, 8/2016; 2) погодження 15.02.2016 між сторонами порядку та способу проведення розрахунків за уступку прав вимоги шляхом видачі [PERSON] розписки; 3) проведення часткового розрахунку по вказаним угодам 15.02.2016 та 22.02.2016, що підтверджено розписками [PERSON] . Будь-яких інших відносин між сторонами не існувало. Матеріалами справи підтверджується, що на момент передачі Позивачем Відповідачу грошових коштів за розписками від 15.02.2016 та 22.02.2016 [PERSON] була достеменно обізнана про належність [PERSON] саме прав вимоги до ТОВ "Пателі Лізинг" щодо передачі об`єктів інвестування., а не квартир, адже Позивачу було відомо що об`єкт за адресою: [ADDRESS] є об`єктом незавершеного будівництва, а відповідно жодних прав власності на квартири у жодних осіб за вказаною адресою не могло існувати в силу закону. Інформацію про відсутність зареєстрованих прав власності за адресою [ADDRESS] Позивач мала змогу отримати через Реєстр речових прав на нерухоме майно, який є відкритим для отримання інформації кожній особі. З тексту розписок [PERSON] від 15.02.2016 та 22.02,2016 вбачається, що нею не брались зобов`язання щодо укладення договорів купівлі-продажу квартир. Вказані розписки підтверджують проведення розрахунків "за квартири на 12 поверсі по [ADDRESS] площею 88.4 кв.м", що сторонами було визначено як розрахунок по угодам №6/2016, 7/2016, 8/2016 в порядку, визначеному розпискою [PERSON] 15.02.2016. Таким чином, у [PERSON] відсутні будь-які грошові зобов`язання перед [PERSON] , строк виконання який настав. Також за умовами Угод про уступку права вимоги від 15.02.2016 Відповідачем передавалось Позивачу право вимоги до забудовника ТОВ "Пателі Лізинг". На момент передачі права вимоги від Відповідача до Позивача зобов`язання за інвестиційними договорами перед ТОВ "ПАТЕЛІ ЛІЗИНГ" були виконані Відповідачем в повному обсязі шляхом проведення оплат в повному обсязі, докази чого були передані Позивачу. Тож Відповідачем було передано дійсні вимоги. Будь-яких поручительств за ТОВ "ПАТЕЛІ ЛІЗИНГ" Відповідач Позивачу не надавав. З урахуванням викладеного, зобов`язання [PERSON] були належним чином виконані як перед ТОВ "ПАТЕЛІ ЛІЗИНГ" в частині повної оплати інвестиційних платежів, так і перед [PERSON] в частині передачі дійсних вимог по інвестиційним договорам та повного пакету документів щодо таких вимог. А твердження Позивача про введення його в оману щодо відсутності прав у Відповідача за інвестиційними договорами не знаходять свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи. Щодо вимог Позивача в частині проведених нарахувань процентів за користування грошовими коштами, 3% річних та інфляційних втрат Відповідач також заперечує. Оскільки Позивач не звертався до Відповідача з вимогою про сплату грошових коштів у сумі 60 117 доларів США 00 центів, що на день подачі позову за курсом НБУ становить 1 564 244,34 грн, то нарахування штрафних санкцій передбачених ст. 625 ЦК України, є неможливим. В вересні2018 р. представником відповідача - адвокатом Фрідманом О.О. подані письмові пояснення із зазначенням обставин, аналогічно викладеним у відзиві. Ухвалою суду від 04.09.2018 року за заявою представника [PERSON] - адвоката Нестеренко Є.П. на підставі ст.257 ч.1 п.5 ЦПК України залишено без розгляду вищевказаний зустрічний позов та залучено до участі в справі як третю особу, що не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача - ТОВ «ПАТЕЛІ ЛІЗИНГ». Ухвалою суду від 02.01.2019 року скасовані заходи забезпечення позову, накладені ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 05.02.2018 року. В лютому 2019 р. позивачем подані письмові пояснення, в яких позивач зазначає, що в судовому засіданні 04.09.2018 р. представником відповідача [PERSON] було подано клопотання про залучення доказів та долучено до матеріалів справи копії листів [PERSON] від. 15.02.2016 р., 22.02.2016 та від 01.06.2016 р. При цьому у своєму клопотанні представник відповідача безпідставно звинувачує позивача у тому, що позивач спотворює дійсні обставини справи, та на її думку ввожу суд в оману твердженнями, оскільки позивачка здійснила повний розрахунок за угодами про переуступку прав вимоги № 6/2016, № 7/2016, №8/2016 від 15.02.2016 р. Всі розрахунки за вищевказаними угодами були проведені між сторонами та в момент їх підписання, що підтверджується п.3.3 кожної з цих угод. Отже, матеріалами справи підтверджується, що позивачка виконала взяті на себе зобов`язання за підписаними угодами та повністю розрахувалась з Відповідачем в їх укладення, оскільки підпис [PERSON] як первісного кредитора є під кожним з цих договорів. Окрім цього, долучені представником Відповідача копії листів не є належними та допустимими доказами в розумінні цивільного процесуального законодавства, оскільки вони підготовлені стороною Відповідача в односторонньому порядку виключно для цієї справи, про їх існування до 05 вересня 2018 року позивачка не знала, оскільки їх фізично не існувало. Позивач зазначає, що у провадженні Подільського районного суду м. Києва (суддя Захарчук С.С.) заходиться цивільна справа № 758/4650/17 за позовом [PERSON] до ТОВ «ПАТЕЛІ ЛІЗИНГ» про визнання майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва. Предметом позову є визнання майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва, а саме на апартаменти, які розташовані на 12 поверсі, загальною площею 24, 8 метрів квадратних в житлово-офісному комплексі за будівельною адресою: м. Київ, Нижній Вал, 27-29. 16 червня 2017 року у справі представником ТОВ «ПАТЕЛІ ЛІЗИНГ» Боженком І.Ф. було подано до суду заяву про визнання позову Відповідачем. Враховуючи вищевикладене, фінансові зобов`язання позивач виконала повністю і належним чином. Крім того, 04.09.2018 р. представником Відповідача [PERSON] було подано до суду письмові пояснення, в яких він, окрім аргументів представника Відповідача [PERSON] , зазначає також про те, що, на його думку: «Угоди № 6/2016, № 7/2016, №8/2016 від 15.02.2016 та розписка Позивачки від 15.02.2016 діють в межах одного правочину щодо відчуження майнових прав на отримання квадратних метрів від ТОВ «Пателі Лізинг» та визначення порядку стати грошових коштів за такі права», - однак вказане не підтверджується жодними доказами і спростовується самими угодами про переуступку. Так, ні умовами Угоди № 6/2016 про уступку права вимоги від 15 лютого 2016 року, ні умовами Угоди № 7/2016 про уступку права вимоги від 15 лютого 2016 року, ні умовами Угоди № 8/2016 про уступку права вимоги від 15 лютого 2016 року не передбачається існування жодних розписок та чітко зазначається про те, що повний розрахунок між контрагентами здійснено в момент підписання відповідних договорів. Таким чином, вищевказані угоди є окремими правочинами, які не мають жодного відношення до розписок Відповідача від 15 та 22 лютого 2016 року, за якими позивач просить стягнути з відповідача безпідставно отримані грошові кошти. Відповідачу ніколи не належали на праві власності будь-які квартири у житлово- офісному комплексі за адресою: [ADDRESS] , на 12 поверсі, а отже, вона за жодних обставин ні юридично, ні фактично не могла позивачу їх продати. У лютому 2019 року представник ТОВ «Пателі Лізинг» - адвокат Нестеренко Є.П. подала відповідь на письмові пояснення [PERSON] , в яких зазначила, що ТОВ «Пателі Лізинг» стверджує, що листи від [PERSON] отримувало у дати зазначених вхідних відміток, що відбулось до звернення [PERSON] до Подільського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів. ТОВ «Пателі Лізинг» підтверджує отримання листів [PERSON] від 15.02.2016 р., 22.02.2016 р., 01.06.2016 р. в день їх складання особисто директором ТОВ «Пателі Лізинг». Крім того, 08.02.2019 року [PERSON] листом №б/н від 08.02.2019 року повідомила ТОВ «Пателі Лізинг» про те, що [PERSON] так і не сплатила на її користь заборгованість за Угодами № № 6/2016, № 7/2016, №8/2016 та розпискою від 15.02.2016 у розмірі 47 005 доларів США 00 центів, а тому не набула прав вимоги до ТОВ «Пателі Лізинг» як новий кредитор за вказаними угодами. Даний лист було отримано наручно директором ТОВ «Пателі Лізинг» [PERSON] 08.02.2019 року, про що свідчить відмітка про отримання та його особистий підпис. ТОВ «Пателі Лізинг» не визнає позову у цивільній справі № 758/4650/17. Оскільки, дійсно у провадженні судді Подільського районного суду м. Києва [PERSON] перебувала цивільна справа № 758/4650/17 за позовом [PERSON] до ТОВ «Пателі Лізинг» про визнання права власності на майнові права. 16.06.2017 року представником ТОВ «Пателі Лізинг» Боженком І.Ф. подано до суду заяву про визнання позову відповідачем у справі № 758/4650/17. Представник [PERSON] за довіреністю № 2 від 28.02.2017 року не був обізнаний про усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення спору у справі № 758/4650/17, а саме: про не виконання [PERSON] своїх зобов`язань перед [PERSON] за Угодою № 7/2016 про уступку права вимоги від 15.02.2016 р., а відповідно і про не набуття позивачем жодних прав вимогу за Угодою № 7/2016. Таким чином, посилання відповідача на заяву представника ТОВ «Пателі Лізинг» Боженка І.Ф. від 16.06.2017 року про визнання позову відповідачем у справі № 758/4650/17, є безпідставними, оскільки на даний час справа № 758/4650/17 є невирішеною та у вказаній справі не встановлено жодних обставин, які б мали значення для вирішення цивільної справи № 758/8567/17. У лютому 2019 року представник [PERSON] - адвокат Нестеренко Є.П. подала відповідь на письмові пояснення [PERSON] , в яких зазначив, що 03.09.2018 року представником [PERSON] через канцелярію Подільського районного суду м. Києва було подано клопотання про залучення доказів, а саме: листа [PERSON] від 15.02.2016 року, листа [PERSON] від 22.02.2016 року, листа [PERSON] від 01.06.2016 року. Відповідач зазначає, що вищевказані листи отримувались наручно директором ТОВ «Пателі Лізинг» Рокицьким А.Ю. 15.02.2016 р.,22.02.2016 р., про що свідчить відмітка про отримання та особистий підпис директора ТОВ «Пателі Лізинг» [PERSON] на кожному з вказаних листів. Окрім цього, листи [PERSON] від 15.02.2016 року, 22.02.2016 р., 01.06.2016 р. направлялтсь від [PERSON] директору ТОВ «Пателі Лізинг». Тобто одержувачем вищевказаних листів був директор ТОВ « Пателі Лізинг» і ніхто більше. Вказані листи не адресувались позивачу. Отже позивач не міг бути обізнаний про існування вказаних листів, оскільки не був стороною у переписці між відповідачем та ТОВ «Пателі лізинг». А також, подання позову у справі № 758/4650/17 [PERSON] підтвердила факт обізнаності про придбання у [PERSON] саме прав вимоги до ТОВ «Пателі Лізинг» на набуття у власність квартир, а не квартир. В березні 2019 р. [PERSON] уточнила свої вимоги та подала до суду заяву про зміну предмету позову, в якій просила: 1) стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 60 117 дол. США. в гривневому еквіваленті за офіційним курсом, встановленим НБУ; 2) стягнути з відповідача суму відсотків за користування грошовими коштами (3% річних) за період з 23.02.2016 року по 05.03.2019 року в розмірі 146 625, 53 грн., посилаючись на те, що оскільки квартири у [ADDRESS] на 12 поверсі ніколи не належали на праві власності відповідачу і між ними не було укладено та нотаріально посвідчено договору купівлі-продажу таких квартир (при цьому ст.657 ч.1 ЦК України передбачена обов`язкова нотаріальна форма), то [PERSON] , надавши їй недостовірну інформацію, безпідставно отримала від позивача кошти в розмірі 60 117,0 дол.США. В зв`язку з чим на підставі ст.1212 ЦК України просить стягнути передані позивачем кошти та на підставі ст.625 ч.2 ЦК України - суму 3% річних. У березні 2019 року представником відповідача - адвокатом Фрідманом О.О. подано відзив на уточнену позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що обраний позивачем спосіб захисту про стягнення грошових коштів суперечить постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 р. у справі № 373/2054/16-ц. В березні 2020 р. представником відповідача - адвокатом Нестеренко Є.П. подано відзив на уточнену позовну заяву, в якому вважає позовні вимоги, викладені у заяві позивача безпідставними та необґрунтованими з огляду на наступне. Між сторонами існують виключно договірні відносини. За угодами про уступку права вимоги № 6/2016, № 7/2016, № 8/2016 від 15.02.2016 року позивач придбав права вимоги до ТОВ "ПАТЕЛІ ЛІЗИНГ", які належали відповідачу за інвестиційними договорами, в частині зобов`язань щодо передачі квадратних метрів у будинку по [ADDRESS] .У туж саму дату, коли були укладені вищевказані угоди уступки прав вимоги, 15.02.2016 р. [PERSON] взяла на себе зобов`язання по сплаті [PERSON] 123 760 дол. США за куплені у неї квартири на 12 поверсі по [ADDRESS] , згідно з договорами переуступки № 6/2016 від 15.02.216 року, № 7/2016 від 15.02.2016 року, № 8/2116 від 15.02.2016 року, що відображено у розписці, яка видана позивачем на ім`я відповідача. 123 760 дол. США позивач зобов`язалась виплатиш відповідачу до 01.06.2016 року. На виконання вищевказаних зобов`язань позивач передала відповідачу 60 117 дол. США, про отримання яких [PERSON] написала розписки від 15.02.2016 та 22.02.2016 р.р. Угоди про уступку права вимоги № 6/2016, № 7/2016, № 8/2016 від 15.02.2016 року, розписка [PERSON] від 15.02.2016 та розписки [PERSON] від 15.02.2016 та від 22.02.2016 р. діють в межах одного правочину щодо відчуження відповідачем майнових прав на отримання квадратних метрів від ТОВ «Пателі Лізинг» та визначення порядку сплати грошових коштів відповідачу за такі права. Розписка [PERSON] складена 15.02.2016 у ту саму дату, що і угоди про уступку прав вимоги від 15.02.2016, містить пряму підставу її видачі - зобов`язання [PERSON] провести розрахунок з [PERSON] по угодам про уступку № 6/2016. № 7/2016. № 8/2016. Про встановлення між відповідачем та позивачем порядку розрахунків за угодами про уступку прав вимоги [PERSON] повідомила Боржника (ТОВ «Пателі Лізинг»), докази чого наявні в матеріалах справи: листи від 15.02.2016, 22.02.2016, 01.06.2016 р.р. Підписуючи угоди про уступку права вимоги № 6/2016, № 7/2016, № 8/2016 від 15.02.2016 р., та сплачуючи відповідачу 60 117 дол. США, позивач усвідомлювала, що саме вона придбає право вимоги до забудовника щодо передачі збудованих квадратних метрів за інвестиційними договорами. Про усвідомлення цього факту також свідчить подання позивачем позову у справі №758/4650/17. Крім того, позивачу було відомо, що об`єкт за адресою: [ADDRESS] є об`єктом незавершеного будівництва і відповідно жодних прав власності на квартири у жодних осіб не могло існувати в силу закону. А інформацію про відсутність зареєстрованих прав власності за вказаною адресою позивач мала змогу отримати через Реєстр речових прав на нерухоме майно, який є відкритим для отримання інформації кожній особі. Окрім цього, і позивач, і відповідач, у своїх розписках вказані правовідносини називають «купівлею квартир на 12 поверсі по [ADDRESS] тощею 88,4 кв.м». З тексту розписок [PERSON] від 15.02.2016 та від 22.02.2016 вбачається, що відповідачем не брались зобов`язання щодо укладення договорів купівлі-продажу. Розписки відповідача від 15.02.2016 та від 22.02.2016 підтверджують проведення розрахунків «за квартири на 12 поверсі по [ADDRESS] тощею 88,4 кв.м», що сторонами було визначено як розрахунок по угодам № 6/2016. № 7/2016. № 8/2016 в порядку, визначеному розпискою [PERSON] від 15.02.2016. Дії сторін з видачі розписок по угодам та проведення розрахунків від 15.02.2016 і 22.02.2016 р. спростовують твердження, викладене у п.3.3 угод щодо здійснення оплати одночасно з підписанням самих угод. Доказів сплати [PERSON] грошових коштів у повному' обсязі та у визначених в угодах сумах позивач не має та не надає. Стверджує, що [PERSON] отримала від [PERSON] 60 117 дол. США в порядку виконання позивачем вищевказаних зобов`язань. У березні 2019 року відповідачем [PERSON] подано до суду зустрічну позовну заяву, в якому [PERSON] , як позивач за зустрічним позовом, просить розірвати угоди про уступку права вимоги № 6/2016 від 15.02.2016 року, угоди про уступку права вимоги № 7/2016 від 15.02.2016 року, угоди про уступку права вимоги № 8/2016 від 15.02.2016 року. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що грошові кошти від [PERSON] за розписками від 15.02.2016 р. та 22.02.2016 р. набувались нею на підставі договірних відносин за угодами про уступку права вимоги № 6/2016, № 7/2016, № 8/2016 від 15.02.2016 року, за якими позивач придбавала права вимоги до ТОВ "ПАТЕЛІ ЛІЗИНГ", які належали відповідачу за інвестиційними договорами, в частині зобов`язань щодо передачі квадратних метрів у будинку по [ADDRESS] . Про встановлення між відповідачем та позивачем порядку розрахунків за угодами про уступку прав вимоги [PERSON] повідомила Боржника (ТОВ «Пателі Лізинг»), докази чого наявні в матеріалах справи: листи від 15,02.2016, 22.02.2016, 01.06.2016. Тож, зазначені угоди та розписки є документами в межах зобов`язальних договірних правовідносин щодо набуття позивачем від відповідача прав вимоги до ТОВ «Пателі Лізинг» про передачу квадратних метрів у будинку по [ADDRESS] . [PERSON] , не виконала свої зобов`язання щодо розрахунку з [PERSON] в повному обсязі за передані на підставі даних угод майнові права на отримання квадратних метрів від ТОВ «Пателі Лізинг». Стверджує, що [PERSON] порушила строк сплати грошових коштів в повному обсязі за передані на підставі угод про уступку права вимоги № 6/2016, № 7/2016, № 8/2016 від 15.02.2016 року майнові права на отримання квадратних метрів від ТОВ «Пателі Лізинг», чим істотно порушила умови вищезазначених угод та порядку розрахунків, встановлених розпискою [PERSON] від 15.02.2016 р. Вказує, що листом від 25.07.2018 року [PERSON] зверталась до [PERSON] з пропозицією про розірвання угод про уступку права вимоги № 6/2016, № 7/2016, № 8/2016 від 15.02.2016 року та направила відповідні проекти угод про розірвання. Вказані документи були отримані Позивачем 06.08.2018 року, але у встановлений строк [PERSON] не повернула підписаних додатків про розірвання вищезазначених угод, а листом від 14.08.2018 [PERSON] відмовилась від розірвання вищевказаних угод. Викладене свідчить, що за згодою сторін дані угоди розірвати не є можливим, тому [PERSON] вважає, що поновити її порушені права можливо лише шляхом їх розірвання в судовому порядку. У вересні 2020 року представником позивача за первісним позовом - адвокатом Петренко І.Л., як представником відповідача за зустрічним позовом, подано відзив на зустрічну позовну заяву, в якому [PERSON] категорично заперечує проти зустрічного позову за його безпідставністю та необгрунтованістю. Звертає увагу суду на ту обставину, що позивач за зустрічним позовом помилково посилається на розписки та намагається ввести суд в оману, зазначаючи, що написані [PERSON] розписки мають якесь відношення до укладених між позивачем та відповідачем угод про переуступку. Наголошує на тому, що вищевказані угоди не передбачають ні такого порядку розрахунків, ні такого способу забезпечення - як обмін розписками, як на цьому наполягає позивач за зустрічним позовом. Укладеними між сторонами угодами чітко визначено, що повний розрахунок між контрагентами здійснено в момент підписання відповідних угод. Таким чином, свої зобов`язання по сплаті грошових коштів за вищевказаними угодами [PERSON] виконала в повному обсязі, про що свідчить особистий підпис [PERSON] на зазначених угодах, та передала їй на виконання своїх договірних зобов`язань грошову суму в загальному розмірі 2 800 980, 00 грн. У вересні 2020 року представником [PERSON] подано відповідь на відзив [PERSON] на зустрічну позовну заяву, в якій зазначає, що угоди про уступку та розписки сторін є документами в межах одного правочину між сторонами щодо відчуження прав вимоги на квартири по [ADDRESS] . Окрім цього, [PERSON] не провела розрахунок з [PERSON] за угодами в повному обсязі. Навпроти, матеріали справи містять розписки [PERSON] від 15.02.2016 р. та від 22.02.2016 р., за якими [PERSON] провела з [PERSON] частковий розрахунок за набуття права на придбання квартир по [ADDRESS] . Оскільки зобов`язання з повної оплати квартир не відбулось, [PERSON] звернулась до [PERSON] з пропозицією про розірвання угод. Вказана пропозиція залишена без задоволення відповідачем за зустрічним позовом, що слугувало підставою для звернення до суду за захистом порушених прав [PERSON] . Порушення [PERSON] строку зі сплати грошових коштів в повному обсязі та і сама несплата більше половини грошових коштів за передані на підставі угод № 6/2016, № 7/2016, № 8/2016 від 15.02.2016 року майнові права на отримання квадратних метрів від ТОВ «Пателі Лізинг» Т.О., у зв`язку з чим, [PERSON] просить розірвати вказані угоди в судовому порядку. У вересні 2020 року представником третьої особа ТОВ «Пателі Лізинг» надано відповідь на відзив [PERSON] на зустрічну позовну заяву, в якій зазначила, що ТОВ «Пателі Лізинг» є замовником будівництва «Житлово-офісного комплексу з вбудованими приміщеннями громадського харчування та підземним паркінгом за адресою: [ADDRESS] ». Між TOB "ПАТЕЛІ ЛІЗИНГ" та [PERSON] укладено: Інвестиційний договір №74НВ від 07.02.2011; договір доручення №25А на інвестування коштів у будівництво від 15.12.2005; договір доручення №28А на інвестування коштів у будівництво від 15.12.2005.За умовами вищевказаних договорів [PERSON] набула права вимоги до ТОВ «Пателі Лізинг» на отримання квартир на 12-му поверсі будинку по [ADDRESS] . В подальшому 15.02.2016 між ТОВ «Пателі Лізинг», [PERSON] та [PERSON] укладено Угоди про уступку права вимоги №6/2016, №7/2016, №8/2016 від 15.02.2016р. Листами від 15.02.2016, 22.02.2016, 01.06.2016, 08.02.2019 [PERSON] повідомляла ТОВ «Пателі Лізинг» про те, що [PERSON] не сплачено відступлення права вимоги в повному обсязі, а тому остання не набула прав до ТОВ «Пателі Лізинг». Доказів сплати первісному кредитору ( [PERSON] ) грошових коштів за вказаними угодами новий кредитор ( [PERSON] ) не надавала. Оскільки між первісним кредитором та новим кредитором не проведено повний розрахунок за угодами про уступку права вимоги, що є істотним порушенням, тому ТОВ «Пателі Лізінг» визнає правомірними вимоги [PERSON] про розірвання угод про уступку права вимоги №6/2016, №7/2016, №8/2016 від 15.02.2016р.Крім того, зазначаємо, що підставою для стягнення з [PERSON] грошових коштів [PERSON] визначає положення статті 1212 Цивільного кодексу України, оскільки такі (на думку [PERSON] ) [PERSON] набула без відповідної правової підстави. Однак, з матеріалів справи вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] виникли договірні відносини щодо відчуження квартир на 12-му поверсі будинку по [ADDRESS] , на підставі та в межах яких проводились розрахунки, які закріплені в розписках [PERSON] від 15.02.2016 та від 22.02.2016 (стягнення за якими є предметом первісних вимог). Отже, спірні правовідносини виникли з договорів, а [PERSON] заявила вимогу про повернення коштів, переданих нею у порядку виконання договірних зобов`язань. В підготовчому засіданні 27.10.2020 р. закрито підготовче провадження з призначенням судового розгляду справи. В судовому засіданні представники позивача підтримали первісний позов з підстав, викладених у ньому, та просили його задовольнити, у зустрічному позові просять відмовити з підстав, викладених у відзиві. Надали пояснення, аналогічні викладеним в заявах по суті обставинам. Представники відповідача в судовому засідання заперечували проти задоволення первісного позову з мотивів, викладених у відзиві, та просили у такому відмовити; зустрічний позов підтримали повністю та просили такий задовольнити з підстав, викладених у ньому. Представник третьої особи на стороні відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення первісного позову, зустрічний підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні викладеним в заявах по суті обставинам. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 15 лютого 2016 року між [PERSON] , [PERSON] та ТОВ «Пателі Лізінг» були укладені угоди, а саме: угода № 6/2016 про уступку права вимоги; угода № 7/2016 про уступку права вимоги; угода № 8/2016 про уступку права вимоги. Сторонами у даних угодах є: сторона 1 [PERSON] - «Первісний кредитор», сторона 2 [PERSON] - «Новий кредитор», сторона 3 Товариство з обмеженою відповідальності «Петелі Лізінг» - «боржник». Виходячи з тексту Угоди про уступку права вимоги № 6/2016 від 15.02.2016 року: «Зобов`язання» - зобов`язання Боржника перед Первісним кредитором відповідно до Інвестиційного договору № 74 НВ від 07 лютого 2011 року та додаткової угоди № 2 від 10 грудня 2012 року. Відповідно до п. 1.1. Угоди про уступку права вимоги № 6/2016 від 15.02.2016 року: сторона 1 - Первісний кредитор уступає, а сторона 2 приймає право вимоги Зобов`язання на умовах викладених у цій Угоді і стає Новим кредитором Боржника. Відповідно до п. 1.2. Угоди про уступку права вимоги № 6/2016 від 15.02.2016 року: за цією Угодою Сторона 2 - Новий кредитор одержує право вимагати від Боржника належного виконання Зобов`язань на свою користь. До Нового кредитора також переходять всі права, що забезпечують виконання Зобов`язання. Згідно з п 3.1. Угоди № 6/2016 про уступку права вимоги від 15.02.2016 року: Новий кредитор сплачує Первісному кредитору за передачу прав вимоги за борговим зобов`язанням Боржника - 918 540,00 (Дев`ятсот вісімнадцять тисяч п`ятсот сорок гривень 0 копійок) гривень. Виходячи з тексту п. 1.1. Інвестиційного договору № 74 НВ від 07 лютого 2011 року: Будинок - означає житлово-офісний комплекс, який споруджується Замовником в м. Києві за будівельною адресою: Нижній Вал, 27-29. Додатковою угодою № 2 від 10.12.2012 року до Інвестиційного договору № 74 НВ від 07 лютого 2011 року внесено зміни у пункт 2.2 Інвестиційного договору № 74 НВ від 07 лютого 2011 року та викладено у наступній редакції: "Після виконання Сторонами всіх зобов`язань за Договором, Замовник, відповідно до законодавства та на умовах цього Договору передає у власність Інвестору апартаменти загальною площею 24,3 метрів квадратних на дванадцятому поверсі. При цьому часткою Інвестора від участі у фінансуванні будівництва Будинку є виключно Приміщення, вказане вище, не включаючи інші приміщення Будинку, і після того, як воно буде передано за Актом прийому- передачі, належатиме Інвестору на праві власності. Попередній план (згідно проекту) приміщення додається до Договору в якості Додатку № 1 Остаточна загальна площа Приміщення буде уточнена після проведення обміру БТІ м. Києва." Виходячи з тексту Угоди про уступку права вимоги № 7/2016 від 15.02.2016 року: «Зобов`язання» - зобов`язання Боржника перед Первісним кредитором відповідно до Договору доручення № 25 А на інвестування коштів в будівництво апартаментів від 15 грудня 2005 року та додаткової угоди від 18 січня 2006 року і додаткової угоди від 10 грудня 2012 року. Відповідно до п. 1.1. Угоди про уступку права вимоги № 7/2016 від 15.02.2016 року: сторона 1 - Первісний кредитор уступає, а Сторона 2 приймає право вимоги Зобов`язання на умовах викладених у цій Угоді і стає Новим кредитором Боржника. Відповідно до п. 1.2. Угоди про уступку права вимоги № 7/2016 від 15.02.2016 року: за цією Угодою Сторона 2 - Новий кредитор одержує право вимагати від Боржника належного виконання Зобов`язань на свою користь. До Нового кредитора також переходять всі права, що забезпечують виконання Зобов`язання. Згідно з п 3.1. Угоди № 7/2016 про уступку права вимоги від 15.02.2016 року: Новий кредитор сплачує Первісному кредитору за передачу прав вимоги за борговим зобов`язанням Боржника - 937 440,00 (Дев`ятсот тридцять сім тисяч чотириста сорок гривень 00 копійок) гривень. Виходячи з тексту п.1.1. Додаткової угоди від 18 січня 2006 року до договору доручення № 25 А від 15 грудня 2005 року: Будинок - означає житлово-офісний комплекс, який споруджується Замовником в м. Києві за будівельною адресою: Нижній Вал, 27-29. Додатковою угодою № 2 від 10.12.2012 року до договору доручення № 25 А від 15 грудня 2005 року внесено зміни у пункт 2.2 додаткової угоди від 18.01.2006 року до Договору доручення № 25 А від 15.12.2005 року та викладено у наступній редакції: "Після виконання Сторонами всіх зобов`язань за Договором. Замовник, відповідно до законодавства та на умовах цього Договору передає у власність Інвестору апартаменти загальною площею 24,8 метрів квадратних на дванадцятому поверсі. При цьому часткою Інвестора від участі у фінансуванні будівництва Будинку є виключно Приміщення, вказане вище, не включаючи інші приміщення Будинку, і після того, як воно буде передано за Актом прийому-передачі, належатиме Інвестору на праві власності. Попередній план (згідно проекту) приміщення додається до Договору в якості Додатку № 1 до додаткової угоди №2 від 10 грудня 2012 року. Остаточна загальна площа Приміщення буде уточнена після проведення обміру БТІ м. Києва. Виходячи з тексту Угоди про уступку права вимоги № 8/2016 від 15.02.2016 року: «Зобов`язання» - зобов`язання Боржника перед Первісним кредитором відповідно до Договору доручення № 28 А на інвестування коштів в будівництво апартаментів від 15 грудня 2005 року та додаткової угоди від 18 січня 2006 року і додаткової угоди від 10 грудня 2012 року. Відповідно до п. 1.1. Угоди про уступку права вимоги № 8/2016 від 15.02.2016 року: сторона 1 - Первісний кредитор уступає, а Сторона 2 приймає право вимоги Зобов`язання на умовах викладених у цій Угоді і стає Новим кредитором Боржника. Відповідно до п. 1.2. Угоди про уступку права вимоги № 8/2016 від 15.02.2016 року: за цією Угодою Сторона 2 - Новий кредитор одержує право вимагати від Боржника належного виконання Зобов`язань на свою користь. До Нового кредитора також переходять всі права, що забезпечують виконання Зобов`язання. Згідно з п 3.1. Угоди № 8/2016 про уступку права вимоги від 15.02.2016 року: Новий кредитор сплачує Первісному кредитору за передачу прав вимоги за борговим зобов`язанням Боржника - 945 000,00 (Дев`ятсот сорок п`ять тисяч гривень 00 копійок) гривень. Виходячи з тексту п.1.1. Додаткової угоди від 18 січня 2006 року до договору доручення № 28 А від 15 грудня 2005 року: Будинок - означає житлово-офісний комплекс, який споруджується Замовником в м. Києві за будівельною адресою: Нижній Вал, 27-29. Додатковою угодою № 2 від 10.12.2012 року до договору доручення № 28 А від 15 грудня 2005 року внесено зміни у пункт 2.2 додаткової угоди від 18.01.2006 року до Договору доручення № 28 А від 15.12.2005 року та викладено у наступній редакції: "Після виконання Сторонами всіх зобов`язань за Договором. Замовник, відповідно до законодавства та на умовах цього Договору передає у власність Інвестору апартаменти загальною площею 25,00 метрів квадратних на дванадцятому поверсі. При цьому часткою Інвестора від участі у фінансуванні будівництва Будинку є виключно Приміщення, вказане вище, не включаючи інші приміщення Будинку, і після того, як воно буде передано за Актом прийому-передачі, належатиме Інвестору на праві власності. Попередній план (згідно проекту) приміщення додається до Договору в якості Додатку № 1 до додаткової угоди №2 від 10 грудня 2012 року. Остаточна загальна площа Приміщення буде уточнена після проведення обміру БТІ м. Києва. Загальна сума вищезазначених Угод складає: 2 800 980 (два мільйона вісімсот тисяч дев`ятсот вісімдесят) грн. 00 коп., що становить 107 122,70 доларів США за офіційним курсом НБУ 26,1474 грн. на момент укладення Угод. Як вбачається з матеріалів справи, позивач придбав у відповідача право вимоги до ТОВ «Пателі Лізинг» за інвестиційними договорами в частині зобов`язань щодо передачі апартаментів, а не права власності на квартири. Окрім цього, 15 лютого 2016 року [PERSON] на виконання вищезазначених Угод взяла на себе обов`язок по сплаті грошових коштів у сумі 123 760 (сто двадцять три тисячі сімсот шістдесят) доларів США 00 центів на користь [PERSON] . Зазначені обставини підтверджуються складеною Позивачем власноруч розпискою від 15.02.2016 року, згідно якою [PERSON] зобов`язувалась сплатити [PERSON] кошти в розмірі 123 760 (сто двадцять три тисячі сімсот шістдесят) доларів США 00 центів за куплені у неї квартири на [ADDRESS] , згідно з договорами переуступки № 6/2016 від 15.02.216 року, № 7/2016 від 15.02.216 року, № 8/2116 від 15.02.216 року, загальною площею 88,4 (вісімдесят вісім цілих та чотири десятих) м2. Дану суму Позивач зобов`язується виплатити до 01 червня 2016 року в повному обсязі. Судом встановлено, що позивач передала відповідачу суму в загальному розмірі 60 117 дол. США., про отримання яких [PERSON] написала [PERSON] розписки від 15.02.2016 та 22.02.2016 р., оригінали яких знаходяться у позивача. Як вбачається з вищевказаних розписок, зазначена сума в іноземній валюті була отримана від позивача відповідачем в рахунок оплати проданих квартир на 12 поверсі по [ADDRESS] , загальною площею 88,4 м2. Отже, цільове призначення переданих позивачем коштів - оплата придбаних квартир. Як встановлено судом, на момент передачі права вимоги від Відповідача до Позивача зобов`язання за інвестиційними договорами перед ТОВ "ПАТЕЛІ ЛІЗИНГ" були виконані [PERSON] в повному обсязі шляхом проведення оплат в повному обсязі. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч.1 ст. 519 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором. З урахуванням викладеного, зобов`язання [PERSON] були належним чином виконані як перед ТОВ "ПАТЕЛІ ЛІЗИНГ" в частині повної оплати інвестиційних платежів, так і перед [PERSON] в частині передачі дійсних вимог по інвестиційним договорам та повного пакету документів щодо таких вимог. Окрім цього, матеріали справи не містять заяв від [PERSON] про розірвання Угод про уступку права вимоги № 6/2016 від 15.02.2016 року, № 7/2016 від 15.02.2016 року, № 8/2016 від 15.02.2016 року та повернення сплачених Позивачем грошових коштів, [PERSON] не отримувала. Вимог про сплачу чи повернення грошових коштів в порядку ч.2 ст.530 ЦК України Відповідач від Позивача не отримував. Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. За змістом статті 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так, зокрема, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (частина перша статті 1215 ЦК України). Отже, закон встановлює виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. Виходячи із аналізу ст.1215 ЦК України обов`язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч.1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18) зазначено, що: «добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них». Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що позивачем кошти в розмірі 22 037 дол.США та 38 080 дол.США за розписками від 15.02.216 р. та 22.02.2016 р. сплачувались відповідно до умов вищевказаних угод про уступку права вимоги від 15.02.2016 р. №№ 6/2016, 7/2016 та 8/2016. За таких обставин відсутні підстави вважати заявлені позивачем до стягнення кошти безпідставно набутими відповідачем. А відтак, в задоволенні позовних вимог в цій частині за первісним позовом слід відмовити. Оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати перераховані позивачем відповідачу кошти безпідставно набутим, то і в задоволенні вимог позивача в частині стягнення 3% річних також слід відмовити, оскільки такі вимоги є похідними. Розглядаючи зустрічні позовні вимоги, суд дійшов до таких висновків. Приймаючи до провадження відповідно до вимог ч.2 ст. 193 ЦПК України зустрічний позов про розірвання угоди про уступку права вимоги № 6/2016 від 15.02.2016 року, угоди про уступку права вимоги № 7/2016 від 15.02.2016 року, угоди про уступку права вимоги № 8/2016 від 15.02.2016 року, суд виходив з того, що правовідносини між сторонами по первісному та зустрічному позовам взаємопов`язані та їх спільний розгляд є доцільним. Судом встановлено, що за угодами про уступку права вимоги № 6/2016, №7/2016, №8/2016 від 15.02.2016 року позивач придбав права вимоги до ТОВ «ПАТЕЛІ ЛІЗИНГ», які належали відповідачу за інвестиційними договорами, в частині зобов`язань щодо передачі квадратних метрів у будинку по [ADDRESS] . У туж саму дату, коли буди укладені вищевказані угоди уступки прав вимоги, 15.02.2016 р. [PERSON] взяла на себе зобов`язання по сплаті [PERSON] 123 760 дол. США за куплені у неї квартири на 12 поверсі по вулиці Нижній вал, 27- 29, згідно з договорами переуступки № 6/2016 від 15.02.216 року, № 7/2016 від 15.02.216 року, № 8/2116 від 15.02.216 року, що відображено у розписці, яка видана позивачем на ім`я відповідача. Як вбачається з матеріалів справи, позивач зобов`язалась виплатити відповідачу 123 760 дол. США до 01.06.2016 року. В судовому засіданні достеменно встановлено, що на виконання вищевказаних зобов`язань позивач передала відповідачу 60 117 дол. США, про отримання яких [PERSON] написала розписки від 15.02.2016 та 22.02.2016 р.р. Угоди про уступку права вимоги № 6/2016, № 7/2016, № 8/2016 від 15.02.2016 року, розписка [PERSON] від 15.02.2016 діють в межах одного правочину щодо відчуження відповідачем майнових прав на отримання квадратних метрів від ТОВ «Пателі Лізинг» та визначення порядку сплати грошових коштів відповідачу за такі права. Матеріалами справи вбачається, що про встановлення між відповідачем та позивачем порядку розрахунків за угодами про уступку прав вимоги повідомила Боржника (ТОВ «Пателі Лізинг»), докази чого наявні в матеріалах справи: листи від 15.02.2016, 22.02.2016, 01.06.2016. Тож, зазначені угоди та розписки є документами в межах зобов`язальних договірних правовідносин щодо набуття позивачем від відповідача прав вимоги до ТОВ «Пателі Лізинг» про передачу квадратних метрів у будинку по [ADDRESS] . Як встановлено судом, [PERSON] не виконала свої зобов`язання щодо розрахунку з [PERSON] в повному обсязі за передані на підставі угод про уступку права вимоги № 6/2016, № 7/2016, № 8/2016 від 15.02.2016 року майнові права на отримання квадратних метрів від ТОВ «Пателі Лізинг». Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є: договори та інші правочини. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У відповідності до ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 2. ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами ст.ст. 3, 629 Цивільного кодексу України цивільне законодавство ґрунтується на принципах справедливості, добросовісності та розумності та передбачає обов`язковість виконання договірних зобов`язань. Порушенням зобов`язання відповідно до ст.610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають наслідки, передбачені договором або ст.611 ЦК України. Статтею 611 ч.1 п.1 ЦК України як правовий наслідок порушення зобов`язання передбачено, зокрема розірвання договору. Відповідно до ст.651 ч.2 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 у справі № 6-75цс13: «Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди; її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати». Аналогічні позиції викладені у постановах від 22 лютого 2017 р., справа № 922/1720/16, ЄДРСРУ № 64916309; та від 06 лютого 2017 р., справа № 909/932/15, ЄДРСРУ № 64621002). Окрім цього, як вбачається з матеріалів справи листом від 25.07.2018 року [PERSON] зверталась до [PERSON] з пропозицією про розірвання угод про уступку права вимоги № 6/2016, № 7/2016, № 8/2016 від 15.02.2016 року та направила відповідні проекти угод про розірвання. Вказані документи були отримані Позивачем 06.08.2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №0101305005054. Однак листом від 14.08.2018 року [PERSON] відмовилась від розірвання угод про уступку права вимоги № 6/2016, № 7/2016, № 8/2016 від 15.02.2016 року. А від так, [PERSON] порушила строк сплати грошових коштів в повному обсязі за передані на підставі угод про уступку права вимоги № 6/2016, № 7/2016, № 8/2016 від 15.02.2016 року майнові права на отримання квадратних метрів від ТОВ «Пателі Лізинг», чим істотно порушила умови вищезазначених угод та порядку розрахунків, встановлених розпискою [PERSON] від 15.02.2016 р. Таким чином, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що зустрічний позов [PERSON] підлягає повному задоволенню, оскільки його вимоги є обґрунтованими та заснованими на законі, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, а в первісному позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки не засновані на законі. Оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення первісного позову, то на підставі ст.141 ЦПК України не підлягає стягненню і сплачений позивачем за первісним позовом судовий збір. Враховуючи, що при подачі зустрічного позову [PERSON] була звільнена віл сплати судового збору згідно ст.5 ч.1 п.9 Закону України «Про судовий збір», то на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача за зустрічним позовом в дохід бюджету підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 522,4 грн. (3 х 840,8 грн.) як за 3 вимоги немайнового характеру за ставкою судового збору, що діяв на час подання зустрічного позову. На підставі викладеного, ст.ст.11, 14, 202, 509, 512, 519, 525, 526, 530, 536, 651, 626 ЦК України,

Outcome: approved