Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-12 00:00:00

Адвокат Гузєв І.Г., який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди працівнику внаслідок ушкодження здоров`я. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 07 серпня 2020 року по справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін. В обґрунтування позовних вимог представник позивача [PERSON] - [PERSON] зазначив, що [PERSON] перебуваючи в трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «АрселорМіттал Кривий Ріг», на посаді учня машиніста тепловозу, 20.02.2020 року, близько 19 год. 17 хв., знаходячись на залізничній колії №15а конвертерного відділення №2 напроти конвертера №6 будівлі головного корпусу конвертерного цеху на відмітці +8,180 м. осі 29 рядів Г-Д, з вини відповідача, отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді: «опік полум`ям ІІ АБ - ІІІ ст. 40% голови, обличчя, тулуба, сідниць, верхніх та нижніх кінцівок, тяжкий опіковий шок». Представник позивача вказує, що даний факт підтверджується актом форми Н-1/П «Проведення розслідування(спеціального розслідування) нещасного випадку(аварії), що стався 20 лютого 2020 року близько о 19 годині 17 хвилин на Публічному акціонерному товаристві «АрселорМіттал Кривий Ріг». Нещасний випадок обумовлений неналежним виконанням відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці. Внаслідок зазначеного вище нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, позивач 16.06.2020 року пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією, за результатами якого йому встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 70% (сімдесят відсотків) та друга група інвалідності внаслідок трудового каліцтва, що підтверджується довідкою «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги» серії [NUMBER] . Представник позивач зазначає, що внаслідок нещасного випадку, який стався з вини відповідача, позивач відчув сильний фізичний біль, порушено нормальні життєві зв`язки позивача, останній позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, у нього постійно виникають складнощі у зв`язку з загальною слабкістю, втомою, постійними болями. Тривалий процес лікування тілесних ушкоджень, отриманих внаслідок нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, позбавляє позивача можливості вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання травм, позивач постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Позивач, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, що супроводжується значною втратою працездатності, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, відсутності реальної динаміки покращення стану здоров`я, яке позивач мав до отримання каліцтва, постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, роздратованості, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Вказане негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах позивача, який в тому числі не має можливості приділяти належної уваги своїй родині. З урахуванням вказаних обставин, позивач просить стягнути на свою користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я, 330610 грн. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб. Представник Відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» - Яводчак О.В. подав до суду відзив на позов, в якому зазначила, що підприємство не погоджується з доводами та вимогами Позивача, оскільки вважає їх безпідставними та необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню з огляду на те, що статтею 14 Закону України «Про охорону праці» встановлено, що працівник несе безпосередню відповідальність за порушення вимог нормативно-правових актів з охорони праці, правил поводження з машинами, механізмами, устаткуваннями та іншими засобами виробництва, зобов`язаний дбати про особисту безпеку і здоров`я в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства. Крім того, представник Відповідача зазначив, що обов`язковими передумовами виникнення правовідносин з відшкодування моральної шкоди є неправомірні дії чи бездіяльність та вина власника або уповноваженого ним органу. В спірних правовідносинах не було встановлено вчинення з боку відповідача будь-яких неправомірних дій, що могли призвести до настання нещасного випадку з Позивачем, отже відсутня одна з обов`язкових передумов для відшкодування школи. Також представник Відповідача, у відзиві зазначив, що позивач оцінив свої моральні страждання в розмірі, що становить 330 610,00 грн., що жодним чином не аргументовано та не обґрунтовано, сума завищена та не відповідає тяжкості та характеру шкоди, про наявність якої стверджує Позивач. Вказана сума позовних вимог абсолютно не відповідає вимогам розумності та справедливості. У зв`язку з чим, представник Відповідача заперечувала проти задоволення позову у повному обсязі. Дослідивши наявні у справі докази, на які посилається Позивач та Відповідач, суд прийшов до наступного висновку. При вирішенні питання про спричинення позивачеві моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, з урахуванням характеру, обсягу, тривалості та наслідків заподіяних позивачеві моральних страждань, стан його здоров`я, втрату професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотних вимушених змін у його життєвих стосунках. Судом встановлено, що з 27.07.2006 року [PERSON] прийнята на ВАТ «Міттал Стіл Кривий Ріг» на ЖДЦ № 2 помічником машиніста тепловозу, з 03.04.2007 року переведений в залізно дорожній цех № 2 помічником машиніста тепловозу служби рухомого складу металургійного виробництва, з 01.12.2012 року переведений помічником машиніста тепловозу служби рухомого складу металургійного виробництва, з 31.08.2015 року переведений машиністом тепловозу служби рухомого складу металургійного виробництва, з 01.02.2020 року персонал «Служби рухомого складу» (Металургійного виробництва) дільниці «Експлуатації рухомого складу» ЦЕЗТ пере підпорядковано на «Дільницю експлуатація рухомого складу» (Металургійне виробництво) дільниці «Забезпечення технологічних перевезень» залізничного цеху № 2, що підтверджується копією трудової книжки Серії [NUMBER] виданої на ім`я [PERSON] . (а.с. 38-42) Відповідно акту форми Н-1/П «Проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (аварії), що стався 20 лютого 2020 року близько о 19 годині 17 хвилин на Публічному акціонерному товаристві «АрселорМіттал Кривий Ріг» та трудової книжки позивача на момент настання нещасного випадку потерпілий являвся працівником ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг". Згідно висновків комісії, нещасний випадок на виробництві стався при виконанні [PERSON] своїх трудових обов`язків. Відповідно даних внесених до Акту форми Н-1/П «Проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (аварії), що стався 20 лютого 2020 року близько о 19 годині 17 хвилин на Публічному акціонерному товаристві «АрселорМіттал Кривий Ріг» № 16, позивачем в результаті нещасного випадку отримано наступні травми:«опік полум`ям ІІ АБ - ІІІ ст. 40% голови, обличчя, тулуба, сідниць, верхніх та нижніх кінцівок, тяжкий опіковий шок». (а.с. 17-36) За висновком комісії, відповідно до акту форми Н-1/П, нещасний випадок з позивачем визнано таким, що пов`язаний з виробництвом. Відповідно до п.5 акту форми Н-1/П, основною причиною настання нещасного випадку являється не забезпечення безпечного виконання виробничого процесу, а саме: допущено скупчення чавуну в донній частині конвертера, яке утворилось в процесі його експлуатації, обрушення частини футеровки днища конвертера з потраплянням гідратованого вогнетрива в порожнину конвертера, чим порушено вимоги п.3.2 глави ІІІ «Правил охорони праці у сталеплавильному виробництві» НПАОП 27.1-1.01-09. (10). До супутніх причин компетентною комісією віднесено наступні: - порушення вимог безпеки під час експлуатації обладнання, устаткування, машин, механізмів тощо п.2.3 глави розділу VIII «Правил охорони праці в металургійній промисловості» НПАОП 27.0-1.01-08; - п.1.3 глави 1, п.4.2.13 розділу 4.2 глави 4 «Правил безпеки на залізничному транспорті підприємств системи Мінчормету СРСР»; - п.1.5 глави 1 розділу Х, п.3.5 глави 3 розділу ХІІІ «Правил технічної експлуатації залізничного транспорту промислових підприємств»; - п.1.15 глави 1, п.6.6 глави 6, п.6.9 глави 6 міжцехової інструкції «Порядок обслуговування залізничним транспортом конвертерного цеху» 171-МЦІ-08-24-2017. Пунктом 8 акту форми Н-1/П до осіб, які допустили порушення законодавства про охорону праці, віднесено працівників відповідача, а саме: [PERSON] - старший майстер основної виробничої дільниці конвертерів конвертерного цеху сталеплавильного департаменту ПАТ «АМКР», який: не забезпечив безпеку виконання виробничого процесу вимогам безпеки, що включені до нормативно-технічної і технологічної документації, чим порушив вимоги п.3.2 глави ІІІ «Правил охорони праці у сталеплавильному виробництві» НПАОП 27.1-1.01.-09; не припинив виконання робіт у разі виникнення небезпечної виробничої ситуації, небезпечної для життя або здоров`я людей; не забезпечив усунення причин, які можуть призвести до нещасного випадку; не забезпечив безпечне ведення виробничих процесів, безпечну експлуатацію підвідомчого устаткування, чим порушив вимоги п.3.3.5, п. 3.3.11 глави 3.3 розділу 3 посадової інструкції старшого майстра основної виробничої дільниці конверторів конвертерного цеху ДІ. 042.1222.2.012; [PERSON] - змінний майстер основної виробничої дільниці конвертерного цеху сталеплавильного департаменту ПАТ «АМКР», який: не контролював відчеплення тепловоза та віддалення на безпечну відстань чим порушив вимоги п.2.3 глави 2 розділу VIII правил охорони праці в металургійній промисловості» НПАОП 27.0-1.01-08; не керував роботою з обслуговування конвертерного відділення №2 залізничним транспортом, чим порушив вимоги п.1.15 глави 1, п.6.6 глави 6 міжцехової інструкції «Порядок обслуговування залізничним транспортом конвертерного цеху» 171-МЦІ-08-24-2017; не припинив виконання робіт у разі виникнення небезпечної виробничої ситуації, небезпечної для життя або здоров`я людей; не забезпечив усунення причин які можуть привести до нещасного випадку; не забезпечив безпечне ведення виробничих процесів, безпечну експлуатацію підвідомчого устаткування, чим порушив вимоги п.3.3.6, п.3.3.12 глави 3.3. розділу 3 посадової інструкції змінного майстра основної виробничої дільниці конвертерів конвертерного цеху ДІ . 042.1222.2.002; [PERSON] - майстер (локомотивних бригад) цеху експлуатації залізничного транспорту транспортного департаменту ПАТ «АМКР», який: прийняв з ремонту тепловоз ТГМ-6Д інв. №0123 з розукомплектованою системою пожежогасіння, чим порушено вимоги с.1.3 глави 1 «Правил безпеки на залізничному транспорті підприємстві системи Мінчормету СРСР» НПАОП27.5-1.13-79, п. 1.5 розділу Х «Правил технічної експлуатації залізничного транспорту промислових підприємств»; не забезпечив усунення причин, які можуть привести до нещасного випадку, чим порушив вимоги п. 3.3.1, п. 3.3.8.12 посадової інструкції майстра (локомотивних бригад) служби рухомого складу цеху експлуатації залізничного транспорту ДІ, 171.1222,2.010; [PERSON] , начальник зміни служби рухомого складу цеху експлуатації залізничного транспорту транспортного департаменту ПАТ «АМКР», який: дав вказівку направити тепловоз ТГМ-6Д зав. №0123, допустив експлуатацію тепловоза ТГМ-6Д зав. №0123 з розукомплектованою системоюпожежогасіння, чим порушено вимоги п. 4.2.13 розділу 4.2 глави 4. «Правил НПАОП 27.5-1.13-79; п.1.3 глави 1 «Правил безпеки на залізничному транспорті підприємств системи Мінчормету СРСР» НПАОП 27.5-1.13-79, п.1.5 розділу Х «Правил технічної експлуатації залізничного транспорту промислових підприємств»; не забезпечив усунення причин, які можуть привести до нещасного випадку, чим порушено вимоги п. 3.3.1, п. 3.3.3.12 посадової інструкції начальника зміни служби рухомого складу цеху експлуатації залізничного транспорту департаменту ДІ. 171.1222.2.014; [PERSON] - міксеровий конвертерного цеху сталеплавильного департаменту ПАТ «АМКР», який: після зняття ковша з чавуном не забезпечив виведення тепловоза з небезпечної зони на місце стоянки, чим порушив вимоги п.6.9 глави 6 міжцехової інструкції «Порядок обслуговування залізничним транспортом конвертерного цеху» 171-МЦІ-08-24-2017.; [PERSON] - начальник ЦЕЗТ транспортного департаменту ПАТ «АМКР», який: не здійснював контроль за розподілом локомотивів підвідомчого підрозділу з урахуванням вимог щодо відповідності умов виконуваної роботи, допустив направлення тепловоза ТГМ-6Д зав. №0123, не обладнаного відповідними пристроями для захисту локомотивної бригади і тепловоза від високих температур, до конвертерного відділення конвертерного цеху п. 4.2.13 «Правила безпеки на залізничному транспорті підприємств системи Мінчормету СРСР» НПАОП 27.5-1.13-79; не забезпечив безпосереднє керівництво роботою з охорони праці і пожежної безпеки у підпорядкованому підрозділі відповідно до вимог СУОП, не забезпечив попередження нещасних випадків професійних захворювань, аварій, пожеж, не забезпечив контроль виконання робітниками підрозділу виконання вимог інструкцій, правил і норм з ОП і ПБ, сим порушено вимоги п. 3.3.1.4, п. 3.3.1.14, п. 3.3.3.2 посадової інструкції начальника цеху експлуатації залізничного експлуатації ДІ. 171.1222.2.0024. Згідно виписки з історії хвороби № 355 виданої КНП «Міська клінічна лікарня № 2» ДМР, [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в період часу з 20.02.2020 року по 10.04.2020 року з клінічним діагнозом «опік полум`ям ІІ АБ - ІІІ ст. 40% голови, обличчя, тулуба, сідниць, верхніх та нижніх кінцівок, тяжкий опіковий шок». (а.с. 37) Відповідно Довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12ААА № 016059 від 16.06.2020 року, [PERSON] вперше встановлено втрату професійної працездатності в ступені 70%, друга група інвалідності, внаслідок трудового каліцтва, визначена потреба в медикаментозному лікуванні, потреба в забезпеченні ВМП, санаторно-курортному лікуванні, забезпеченні палицею. (а.с.10-11) Згідно Довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ № 609722 внаслідок трудового каліцтва позивач нездатний до трудової діяльності в звичайних виробничих умовах. (а.с. 12-13) Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року «Кечко проти України» у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому рішенням Конституційного суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008, абз. 9 п.5 встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Статтею 3 Конституції України зазначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Крім того, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. З огляду на положення ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я (ч. 2 цієї норми). Згідно ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Згідно ст.4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Відповідно до ст.13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець-зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 153 Кодексу законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Стаття 173 зазначеного кодексу закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008 року встановлено, що обов`язок з відшкодування моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду. Частина 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Встановлено, що внаслідок трудового каліцтва позивачу заподіяні моральні і фізичні страждання, що спричинили погіршення реалізації його фізичних можливостей, змінився його звичний спосіб життя, спричинені й інші негативні наслідки морального характеру, що призводить до порушення його звичайного способу життя та вимагають від нього додаткових зусиль для його організації. Рішенням Конституційного Суду від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 року встановлено, що "громадяни, яким установлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди". Відповідно до п. 4.1 цього ж рішення ушкодження здоров`я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, заподіюють йому моральні й фізичні страждання. У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Як роз`яснено у п.9 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та ін. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Таким чином, суд дійшов висновку, про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу. Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Під час завдання позивачу тілесних ушкоджень останній відчув сильний фізичний біль. Позивач змушений тривалий час проходити медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування. Тривалий процес лікування, позбавляє позивача можливості вести повноцінний спосіб життя. У зв`язку з вказаними травмами порушено та порушуються звичний спосіб життя позивача, останній позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, повинен залучати додаткові ресурси для організації свого життя. Вказані негативні явища мають місце в житті позивача з 33 річного віку. Таким чином, слід вважати, що самим фактом втрати позивачем професійної працездатності у зв`язку з нещасним випадок на виробництві, під час роботи на підприємстві позивачу спричинена моральна шкода, яка згідно ст.237-1 КЗпП України може бути відшкодована одноразово за рахунок відповідача. За таких обставин, вимоги позивача до ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" є обґрунтованими і не суперечать чинному законодавству. Суд не бере до уваги доводи представника Відповідача оскільки нещасний випадок із позивачем стався саме під час виконання ним трудових обов`язків, а ст. 13 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці та несе безпосередньо відповідальність за порушення зазначених вимог. Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008 р. встановлено, що обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду. Суд вважає, що в даному випадку саме відповідач - ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" повинен відшкодувати позивачеві моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України створення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган,а статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням викладених обставин справи, суд вбачає наявність спричинення позивачу моральної шкоди незалежно від наявності з цього приводу висновку МСЕК, яку повинен відшкодувати позивачу відповідач, як власник підприємства, який не створив працівнику безпечні умови праці. Судом встановлено, що при виконанні трудових обов`язків здоров`ю позивачу була заподіяна шкода, він отримав ушкодження здоров`я, втратив працездатність, первинно, в ступені 70 % та другу групу інвалідності. Вказані негативні наслідки в житті позивача мають місце починаючи з 33 річного віку. Позивач переносить щоденно моральні переживання, змушений приймати ліки та звертатися до лікарів. Процес лікування позбавляє позивача можливості вести повноцінний спосіб життя. В момент отримання травм та в період лікування, позивач відчував фізичні страждання та біль. Позивач, в наслідок отриманих тілесних ушкоджень, що супроводжується значною втратою працездатності в молодому віці, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, постійно відчуває психологічний дискомфорт, що постійно і негативно позначається на душевному та фізичному станах позивача. При вказаних обставинах суд вважає, що трудовим каліцтвом, порушено звичний спосіб життя позивача. Позивач у зв`язку зі станом свого здоров`я переносить моральні страждання та переживання. Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що заподіяна моральна шкода підлягає компенсації. Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд вважає доведеним спричинення відповідачем ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" позивачу шкоди здоров`ю, провину відповідача в її спричиненні та причино - наслідковий зв`язок між виною підприємства - відповідача, а саме: не виконанням свого обов`язку по створенню з безпечних умов праці, та настанням у позивача негативних наслідків - втрати професійної працездатності первинно в ступені 70%. При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, стан його здоров`я, відсоток втрати професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, відсутність вини позивача в настанні нещасного випадку, істотність вимушених змін в життєвих стосунках, обставини травмування позивача, виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, вважає можливим задовольнити позов частково, стягнути на користь позивача 120 000 грн., що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він щоденно зазнає. Згідно ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1200,00 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial