Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі Ѕ всіх доходів (заробітку), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, до досягнення ними повноліття. Посилається на те, що з 2016 року відповідач разом з ними не проживає, і з цього часу він припинив добровільно надавати матеріальну допомогу на утриманні дітей та не цікавиться їхнім вихованням. Вона як і відповідач виїжджає на заробітки за кордон. [PERSON] зобов`язаний утримувати дітей до досягнення повноліття. Представник позивачки надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , які перебувають на утриманні позивачки. Це стверджено свідоцтвами про народження дітей, довідкою Солотвинської селищної ради та актом обстеження матеріально-побутових умов, з яких убачається, що позивачка має на утриманні троє дітей, проживає у будинку батьків. [PERSON] не бере участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дітей. Згідно із ст. 8 ч. 1 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Статтею 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" звернуто увагу суддів на те, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин 5 - 7 ст. 181 СК. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено у Законі "Про виконавче провадження", а також у статтях 194 - 197, 274 СК. Зважаючи на вказані вимоги закону аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі визначальним при визначенні способу стягнення аліментів є те чи платник аліментів має постійний, стабільний заробіток (дохід) чи навпаки такий його дохід є нерегулярним, мінливим, частина такого виплачується в натурі, тощо. При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивачки, яка сама виховує трьох неповнолітніх дітей, ніде офіційно не працює, а також відсутність у відповідача істотних причин, які б перешкоджали йому працювати та заробляти кошти. З приписів Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" убачається, що з 01 липня 2020 року для дітей віком до 6-ти років встановлено прожитковий мінімум у розмірі 1859 гривень, а з 1 грудня - 1921 гривня; для дітей віком від 6 до 18 років з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Середня заробітна плата по Україні станом на серпень 2020 р. становила 11998 грв., а по Закарпатській області 11141 грв. Тому суд вважає, що відповідач, як працездатний чоловік, який має можливість працювати, у тому числі і за кордоном, у змозі заробити суму, яка дасть йому можливість сплачувати на утримання своїх дітей аліменти у розмірі Ѕ всіх доходів (заробітку), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь спецфонду держбюджету судовий збір. \~За таких обставин,

Outcome: approved