Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Чернівецький цегельний завод №3» про відшкодування моральної шкоди. Посилалася на те, що проживала однією сім'єю та перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] Останній перебував у трудових правовідносинах із ПАТ «Чернівецький цегельний завод №3» та працював на посаді слюсаря-ремонтника 4 розряду. [INFO] року [PERSON] загинув під час виконання трудових обов'язків внаслідок нещасного випадку на виробництві, що стався на території заводу. По даному факту були складені акти від 13.06.2016 року форми Н-1 та Н-1. Зазначеними актами було встановлено причини настання [INFO] року нещасного випадку, а саме: невиконання вимог Інструкції з охорони праці головного механіка, Інструкції з охорони праці №2-04 для електрозварника ручного зварювання, недостатній контроль виконавчого директора ПАТ «Чернівецький цегельний завод №3», винними особами у даному нещасному випадку визнано [PERSON], [PERSON], [PERSON] Заподіяна шкода внаслідок смерті її чоловіка випливає з трудових правовідносин і має відшкодовуватися роботодавцем, який не створив безпечних умов праці. Смертю [PERSON] позивачу було заподіяно значну моральну шкоду, яка полягає у втраті близької людини, моральних та фізичних стражданнях внаслідок цього, що призвело до порушення особистих життєвих та соціальних зв'язків, вона втратила впевненість у подальшій безпеці та цілісності. Внаслідок такого психологічного розладу їй було завдано суттєвих психологічних страждань, що призвело до неможливості нормально, без страху жити та спілкуватись із сусідами, близькими, оточуючими людьми. Через передчасну смерть чоловіка вона пережила сильний стрес, у зв'язку з чим у неї різко погіршився стан здоров'я, порушився сон. Окрім того, завдана моральна шкода полягає в самому факті смерті чоловіка, якого вона дуже любила та поважала. Просила стягнути з ПАТ «Чернівецький цегельний завод №3» на її користь моральну шкоду в розмірі 635000 гривень. У судовому засіданні представники позивача позовну заяву підтримали та підтвердили, викладені в ній обставини. Просили позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала. Пояснила суду, що Товариство надало допомогу родичам загиблого на поховання. Окрім того, зазначила, що смерть [PERSON] настала внаслідок нещасного випадку та не дотримання вимог законодавства про охорону праці іншими працівниками. Просила відмовити в задоволенні позову. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Підстави та умови відповідальності за завдану моральну шкоду встановлені ст.23 та Главою 82 Цивільного кодексу України. Так, судом встановлено, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 10.07.2007 року. Зазначена обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб, яка наявна в матеріалах справи (а.с.5) За життя [PERSON], [INFO] працював на посаді слюсаря-ремонтника ПАТ «Чернівецький цегельний завод №3» (а.с.9). [INFO] року [PERSON] помер (а.с.7). Як вбачається з дослідженого у судовому засіданні акту №3 про нещасний випадок від 13.06.2015 року Форми Н-1, [INFO] року [PERSON] загинув під час виконання трудових обов'язків внаслідок нещасного випадку на виробництві. Причинами настання нещасного випадку є: невиконання вимоги п.3.18 Розділу 3 «Вимоги безпеки під час виконання роботи» Інструкції з охорони праці №2-04 для електрозварника ручного зварювання; невиконання вимоги п.2.1.4 Додатку 1 «Інструкції з охорони праці головного механіка»; випадково обірвана електропроводка кінцевого вимикача ВК-200 під час виконання ремонтних робіт бігунів мокрого помелу СМ-268; недостатній контроль виконавчого директора ПАТ «Чернівецький цегельний завод №3» за виконанням посадовими особами своїх обов'язків з охорони праці при проведенні ремонтних робіт бігунів мокрого помелу СМ-268, чим порушені вимоги ст.13 Закону України «Про охорону праці»; перебування [PERSON] в стані алкогольного сп'яніння (а.с.8-15). В подальшому, 08.06.2016 року було складено акт форми Н-5 про проведення спеціального розслідування групового нещасного випадку зі смертельними наслідками, що стався [INFO] року в ПАТ «Чернівецький цегельний завод №3» та встановлено, що смертельний нещасний випадок, який стався з [PERSON] мав місце на виробництві під час виконання трудових обов'язків і є пов'язаним із виробництвом (а.с.16-27). Згідно ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Враховуючи загальні підстави цивільно-правової відповідальності, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку з між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю (частина друга статті 1168 ЦК України). Як було встановлено судом, позивач [PERSON] була членом сім'ї померлого, а саме його дружиною. Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" дія цього Закону поширюється на осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від їх форм власності та господарювання, у фізичних осіб, на осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, та громадян - суб'єктів підприємницької діяльності. Виплата Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України грошових сум на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю застрахованої особи внаслідок нещасного випадку на виробництві, членам її сім'ї зазначеним Законом не передбачена. Таким чином, Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" не регулює правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди, завданої загибеллю працівника внаслідок нещасного випадку на виробництві, членам його сім'ї. Натомість такі відносини регулюються статтею 1167, частиною другою статті 1168 ЦК України. Одночасно суд враховує висновки, викладені у рішенні Конституційного Суду України від 08.10.2008р. 20-рп/2008 (справа про страхові виплати), де визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Як зазначалось судом раніше, актом форми Н-5 від 08.06.2016 року Управління Держпраці у Чернівецькій області було встановлено причинний зв'язок між смертю [PERSON] та виконанням ним трудових обов'язків, визнано смертельний нещасний випадок таким, що пов'язаний з виробництвом (а.с. 26) З огляду на вищезазначене та враховуючи, що актом спеціального розслідування групового нещасного випадку форми Н-5 від 08 червня 2016 року визначено, що [PERSON] загинув під час виконання трудових обов'язків, перебуваючи на території ПАТ «Чернівецький цегельний завод №3», у зв'язку з незабезпеченням йому відповідачем безпечних та нешкідливих умов праці, тому суд приходить до висновку, що відповідач ПАТ «Чернівецький цегельний завод №3» є особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди позивачеві - дружині померлого. Визначаючи розмір завданої моральної шкоди, суд враховує роз'яснення, викладені у постанові Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до яких під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування (Стаття 23 Кодексу). Враховуючи наведені положення статті, суд вважає за необхідне зазначити, що визначення розміру грошового відшкодування моральної шкоди законом віднесено до виключної компетенції суду, а тому дане питання не може встановлюватись висновками судових експертиз. Таким чином, суд враховує, що у зв'язку зі смертю чоловіка в житті позивачки сталися невідворотні зміни, що призвели до перенесення нею значних моральних страждань, які носять триваючий характер та порушення її звичайного способу життя, що вимагає від неї додаткових зусиль для його організації. Доводи представника відповідача про не доведеність факту завдання [PERSON] моральної шкоди не заслуговують на увагу, оскільки завдана моральна шкода полягає в самому факті смерті чоловіка, з яким позивач перебувала у шлюбі. Покійний був членом її сім'ї, що безумовно свідчить про існування між ними почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки. Одночасно, суд враховує поведінку відповідача після настання смертельного нещасного випадку, який зокрема надав потерпілій стороні матеріальну допомогу на поховання в розмірі 9000 гривень, а також одноразову допомогу в розмірі 16493 грн. 92 коп. З урахуванням вище викладеного, при вирішенні питання про розмір завданої моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості з урахуванням обставин справи та тяжкості страждань позивача, суд вважає, що розмір моральної шкоди в сумі 635000 гривень, заявлений позивачем є завищеним та не відповідає засадам розумності та справедливості, а також є не доведеним у такому розмірі та приходить до висновку, що розмір моральної шкоди необхідно зменшити до 50000 гривень, як такий що відповідає характеру правопорушення, глибині фізичних та душевних страждань позивача. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, то відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача ПАТ «Чернівецький цегельний завод №3» на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі наведенного та

Outcome: partial