Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

Позивач вказує на те, що відповідачка [PERSON], ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, підписала Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ "ПриватБанк" від 16 грудня 2010 року та отримала кредитну картку "Універсальна", згідно тарифів якої відповідачка отримала кредит у розмірі 1 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з можливістю зміни кредитного ліміту та з кінцевим терміном повернення, який відповідає строку дії картки. Посилаючись на те, що відповідачка отримала кошти по вказаному кредитному договору, однак в порушення чинного законодавства та умов цього договору своїх зобов'язань належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 28 лютого 2018 року утворилась заборгованість по кредиту на загальну суму 36 697 грн. 26 коп., позивач просить стягнути з відповідачки на його користь вказану суму заборгованості та судові витрати по справі у розмірі 1762 грн. 00 коп. Враховуючи те, що вказана справа є малозначною, так як ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, то відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 5 ст. 279 ЦПК України справа була розглянута без повідомлення сторін в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. З наявного у матеріалах справи письмового клопотання представника позивача вбачається, що позивач підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить їх задоволити. У матеріалах справи також міститься заява відповідачки [PERSON] про застосування позовної давності та відмови у зв'язку із цим у задоволенні позову в повному обсязі. В обгрунтування заяви вказано, що строк дії отриманої нею 16 грудня 2010 року кредитної картки № 4149 4377 0046 0197 закінчився 31 жовтня 2014 року. Останній платіж з погашення кредиту нею було здійснено 09 жовтня 2014 року, будь-яких дій з виконання зобов'язань за кредитом після закінчення строку дії картки вона не вчиняла, жодну особу на вчинення таких дій ніяким чином не уповноважувала, нової картки та грошових коштів після закінчення строку дії картки № 4149 4377 0046 0197 у відділеннях ПАТ КБ "ПриватБанк" вона не отримувала. Термін дії картки сплинув 31 жовтня 2014 року, а позовна заява ПАТ КБ "ПриватБанк" датована 30 березня 2018 року, що свідчить про те, що позивач звернувся до суду через 3 роки і 4 місяці після закінчення строку дії картки, тобто із пропуском передбаченого ст. 257 ЦК України трирічного строку позовної давності. Розглянувши матеріали справи без виклику і повідомлення сторін в порядку письмового провадження, дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за пропуском строку позовної давності з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 16 грудня 2010 року відповідачем [PERSON] та представником ПАТ КБ "ПриватБанк" було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Своїм власноручним підписом [PERSON] у анкеті-заяві підтвердила свою згоду на те, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком Договір про надання банківських послуг. Згідно вказаної заяви відповідачка ознайомилась і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку. Також згідно цієї заяви вона зобов'язується виконувати вимоги Умов та Правила надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку. Тобто при укладенні вказаного договору сторони погодили його умови, позичальник [PERSON] засвідчила, що надана їй банком інформація є повною, доступною і достовірною, що підтвердила своїм власноручним підписом. Цього ж дня, 16 грудня 2010 року відповідачка згідно укладеного договору б/н одержала від позивача кредитну картку зі встановленим лімітом у розмірі 1 000 грн. 00 коп. та зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При укладанні договору про надання банківських послуг (письмова анкета - заява [PERSON] про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ "ПриватБанк") сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Пунктом 1.1.3.2.3 наявних у матеріалах справи Умов та Правил надання банківських послуг /далі - Умови та Правила/ передбачена можливість односторонньої зміни банком тарифів та інших умов обслуговування рахунків, відповідно розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватися банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених у п.1.1.3.1.9 Умов та Правил, не пізніше ніж за 7 днів до введення змін. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. У разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу банку позичальник згідно з п. 2.1.1.5.6 Умов та Правил, повинен виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та Правил, передбачено при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500,00 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісій. Штраф враховується на окремому рахунку і підлягає оплаті у першу чергу. Дослідженими по справі доказами стверджується, що позивачем ПАТ КБ "ПриватБанк" зобов'язання по наданню кредитних коштів відповідачці було виконано належним чином, а відповідачка по справі кредитні кошти отримала, що не заперечувалося і самою [PERSON] У зв'язку з невиконанням Умов та Правил надання банківських послуг та несвоєчасним погашенням кредиту за вищевказаним кредитним договором, у відповідачки станом на 28 лютого 2018 року утворилась заборгованість по цьому кредиту на загальну суму 36 697 грн. 26 коп., що вбачається з наявного у матеріалах справи розрахунку. Відповідно до п. 2.1.1.2.11 наявних у матеріалах справи Умов та Правил картка дійсна до останнього дня місяця, вказаного на лицьовій стороні картки, включно. Забороняється використання картки (її реквізитів) після закінчення строку її дії. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення відсотків за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH). За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Вказаний правовий висновок було викладено в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі за № 6-14цс14, який у відповідності до положень ч. 6 ст. 13 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" та ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховується іншими судами при застосуванні таких норм права. З наявної у матеріалах справи фотокопії кредитної картки № 4149 4377 0046 0197 , виданої 16 грудня 2010 року відповідачці [PERSON], вбачається, що на її лицьовій стороні вказано строї її дії до "10/14", тобто відповідно до Умов та Правил строї дії цієї картки закінчився 31 жовтня 2014 року. Згідно заяви відповідачки [PERSON] про застосування позовної давності видно, що останній платіж з погашення кредиту нею було здійснено 09 жовтня 2014 року. Як вказує відповідачка, після закінчення строку дії картки вона будь-яких дій з виконання зобов'язання за кредитним договором не вчиняла, жодну особу на вчинення цих дій не уповноважувала, а відповідно до правового висновку Верховного Суду України від 23.11.2016 року у справі № 6-2104цс16 вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, якщо такі дії вчинено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором б/н від 16.12.2010 року вбачається, що після 09 жовтня 2014 року, тобто як стверджує відповідачка останнього дня як нею було внесено платіж на погашення кредиту, було внесено ще два платежі на погашення заборгованості за наданим кредитом, а саме 10 березня 2015 року грошові кошти в розмірі 98,00 грн. та 01 вересня 2015 року кошти в сумі 498,00 грн. З наданої позивачем виписки з кредитного рахунку відповідачки № 4149 4377 0046 0197 вбачається, що вищевказані платежі щодо погашення кредиту були здійснені 10 березня 2015 року та 01 вересня 2015 року через термінал самообслуговування і надати фото чи відеоматеріали щодо особи, яка здійснила ці платежі технічно неможливо, тобто сам позивач не надав суду перконливих доказів того, що після закінчення дії кредитної картки відповідачки сама особисто або на підставі її відповідного доручення іншою особою були зроблені два платежі щодо погашення кредитної заборгованості, які перервали строк позовної давності. Відповідно до частин 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобовязання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, якщо такі дії вчинено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності. Вказаний правовий висновок було викладено в постанові Верховного Суду України від 23 листопада 2016 року у справі за № 6-2104цс16, який у відповідності до положень ч. 6 ст. 13 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" та ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховується іншими судами при застосуванні таких норм права. Враховуючи те, що строк дії кредитної картки закінчився 31 жовтня 2014 року, позивачем в порушення вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України не було надано суду належних та достатніх доказів, які б засвідчували факт здійснення платежів від 10 березня 2015 року та 01 вересня 2015 року після закінчення строку дії картки особисто відповідачкою [PERSON] або уповноваженою на це особою, яка представляє відповідачку у відносинах з позивачем у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності, тобто факту визнання відповідачкою боргу після закінчення строку дії картки, оскільки [PERSON] категорично заперечувала вчинення цих дій, враховуючи те, що позовна заява про стягнення заборгованості за кредитним договором надійшла до суду 19 квітня 2018 року, тобто через 3 роки і 5 місяців після закінчення строку дії картки і ніяких причин подачі до суду позову в такий термін позивач не навів, суд дійшов висновку, що позивачем пропущено передбачений ст. 257 ЦК України трирічний строк загальної позовної давності та вважає за необхідне задовольнити заяву відповідачки про застосування позовної давності та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі у зв'язку із пропуском строку позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed