Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом в обґрунтування якого посилається на те, що вона та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 27.04.2006 року з відповідача на її користь, на утримання сина [PERSON] , стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації згідно закону, у розмірі 166,12 гривень на місяць, починаючи з 16.11.2006 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 01.10.2018 року змінено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] , на підставі рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 27.04.2006 року на користь [PERSON] , на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з 166 гривень 12 копійок щомісячно, на 1500 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. На виконання вказаного рішення суду 30.10.2018 року Нетішинським міським судом Хмельницької області було видано виконавчий лист №2/679/396/2018, який на даний час перебуває на примусовому виконанні у Нетішинському міському відділі державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). Відповідач неналежно виконував свої обов`язки по сплаті аліментів, в зв`язку чим за ним утворилась заборгованість, яка станом на 01.03.2020 року склала 5541,83 гривень. У зв`язку з простроченням сплати аліментів вважає, що відповідач зобов`язаний сплатити пеню, яка згідно проведеного нею розрахунку за період з жовтня 2019 року по 10.03.2020 року складає 5845 гривень, яку вона просить стягнути з відповідача разом з сумою індексації аліментів за період з 2014 року по 2015 рік та за 2019 рік в сумі 145,55 гривень. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 02.06.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. 16.06.2020 року до суду надійшов відзив відповідача [PERSON] на позовну заяву в якому він посилається на відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, оскільки заборгованість виникла не з його вини. Щодо позовних вимог в частині індексації аліментів зазначив, що щомісячно сплачував аліменти у розмірі, що на кілька гривень перевищує обов`язковий щомісячний платіж, а тому вважає, що цю переплату можна зарахувати в рахунок індексації. Позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Бойко В.Ф. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві. Крім того, позивачка [PERSON] пояснила, що аліменти відповідач перераховував їй на картковий рахунок, який в грудні 2019 року нею було закрито. Відповідача про зміну рахунку вона повідомляла, шляхом направлення рекомендовано листа з зазначенням рахунку на якій просить здійснювати перерахунок аліментів. Такий лист отримано його матір`ю [PERSON] 05.12.2020 року. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Пояснила, що її син намагається завжди вчасно сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання свого сина, незважаючи на те, що його матеріальне становище на даний час є складним, оскільки він перебуває на обліку як безробітний. В жовтні 2019 року, коли вони з сином в черговий раз звернувся до відділення АТ «Державний експортно-імпортний банк України», з метою перерахунку коштів для сплати аліментів на картковий рахунок [PERSON] , їх повідомили про те, що такий картковий рахунок недійсний і на нього неможливо перерахувати платіж. 04.12.2020 року вони з поштової скриньки дістали лист відправлений нібито [PERSON] з зазначенням реквізитів рахунку на який вона просить перераховувати аліменти. Оскільки з [PERSON] вони не спілкуються, вони звернулися до державного виконавця Нетішинського міського відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) [PERSON] аби дізнатися куди перераховувати аліменти. Останній пояснив, що з будь-якими заявами про зміну реквізитів рахунку на який просить стягувати аліменти [PERSON] до виконавчої служби не зверталася. Державний виконавець роз`яснив, що з`ясує у стягувачки реквізити для сплати аліментів, про що повідомить і їх. Тривалий час державний виконавець їх ні про що не повідомляв, а тому в лютому 2020 року вони знову звернулися до виконавчої служби. Там дізналися, що державного виконавця [PERSON] звільнено. В подальшому від державного виконавця Занюк Ю.О. дізналися, що аліменти потрібно сплачувати на депозитний рахунок виконавчої служи, а в подальшому вони будуть перераховані на рахунок який вказав стягувач. Що ними відразу і було зроблено. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Нетішинський міський відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Занюк Ю.О. пояснила, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання сина [PERSON] . Державним виконавцем у вказаному провадженні був [PERSON] в подальшому виконавче провадження було передано їй. 18.02.2020 року стягувач [PERSON] подала до виконавчої служби заяву про зміну рахунку, на який просить проводити стягнення аліментів. Про надходження заяви вона повідомила боржника [PERSON] , який на слідуючий день 19.02.2020 року перерахував аліменти на депозитний рахунок виконавчої служби, як того вимагає закон. Матеріали виконавчого провадження не мають застереження щодо необхідності сплати боржником аліментів на депозитний рахунок. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, з`ясувавши фактичні обставини, які мають значення для справи, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 27.04.2006 року з [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання сина [PERSON] , стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації згідно закону, у розмірі 166,12 гривень на місяць, починаючи з 16.11.2006 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 01.10.2018 року змінено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] , на підставі рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 27.04.2006 року на користь [PERSON] , на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з 166 гривень 12 копійок щомісячно, на 1500 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 01.10.2018 року набрало законної сили 30.10.2018 року. На виконання вказаного рішення суду 30.10.2018 року Нетішинським міським судом Хмельницької області було видано виконавчий лист №2/679/396/2018, який на даний час перебуває на примусовому виконанні у Нетішинському міському відділі державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). В судовому засіданні сторони пояснили, що аліменти відповідач [PERSON] перераховував на картковий рахунок відкритий на ім`я [PERSON] у АТ «Державний експортно-імпортний банк України», який вона надала йому особисто, реквізити вказаного рахунку державному виконавцю не повідомлялися. Згідно копії довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за період з 25.04.2014 року по 01.03.2020 року, проведеного головним державним виконавцем Мельником А.А., у [PERSON] виникла заборгованість зі сплати аліментів на користь [PERSON] , на утримання сина [PERSON] , в розмірі 5541,83 року. Згідно усних пояснень позивачки [PERSON] в судовому засіданні, станом на час розгляду справи, заборгованість по сплаті аліментів у відповідача [PERSON] відсутня, аліменти сплачуються в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язується сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до довідки №091-14/1038 від 15.07.2020 року, виданої АТ «Державний експортно-імпортний банк України», 21.10.2016 року на ім`я [PERSON] було відкрито картковий рахунок, який 19.12.2019 року закрито на підставі заяви клієнта. Згідно копії заяви [PERSON] на ім`я начальника Нетішинського міського відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) від 18.02.2020 року, вона просить здійснювати сплату аліментів на новий рахунок, реквізити якого додає. Разом з тим, згідно листа від 18.11.2020 року, який [PERSON] адресувала [PERSON] вбачається, що вона просить здійснювати перерахування аліментів на новий рахунок з 01.10.2020 року, в зв`язку з тим, що попередній рахунок нею закрито. Відповідно до норм чинного законодавства сплата аліментів може здійснюватись на підставі рішення суду або за домовленістю між батьками. У випадку сплати аліментів на підставі рішення суду, порядок їх сплати регулюється нормами Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ч.4 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи. Згідно копії довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, за період з жовтня 2019 року по січень 2020 року [PERSON] аліменти не сплачував. 19.02.2020 року, 21.02.2020 року та 24.03.2020 року боржником [PERSON] сплачено на депозитний рахунок відділу державної виконавчої служби аліменти в загальному розмірі 4500 гривень, які згідно розпорядження державного виконавця перераховано [PERSON]. Аналіз досліджених доказів та їх належна оцінка дають суду підстави зробити висновок про відсутність в діях відповідача [PERSON] вини у виникненні заборгованості за період з жовтня 2019 року по січень 2020 року. Виникнення такої суд пов`язує з неналежним виконанням стягувачем обов`язку щодо повідомлення реквізитів банківського рахунка, на який слід перераховувати кошти. Відповідно до ч.2 ст.184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, у тому числі розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. До 17.05.2016 року спеціального Закону про індексацію аліментів в Україні прийнято не було, а в Україні діяв Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 року та Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою КМУ від 17.07.2003 року №1078. Верховний Суд України у своїй постанові від 06 листопада 2013 року, прийнятій у справі № 6-113цс13 висловив позицію про те, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі частини другої статті 184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону у порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення». Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі" від 17.05.2016 року до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" внесено зміни, якими передбачена індексація розміру аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі, та порядок їх здійснення. Відповідно до ст.1 Закону "Про індексацію грошових доходів населення", індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Сума індексації визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації на розмір приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 %. Відповідно до ст. 4 Закону "Про індексацію грошових доходів населення", індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. З 01.01.2016 р. набрали чинності зміни до ст. 4 Закону "Про індексацію грошових доходів населення", згідно з якими індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється у розмірі 103 відсотка. Позивачкою надано суду розрахунок індексації за період з 2014-2015 років та за 2019 рік. При перевірці розрахунку судом встановлено, що такий проведено з порушенням вищезазначених вимог Закону, що призвело до невірного обрахунку сум індексації. Відповідно до даних Міністерства фінансів індекс інфляції за період з січня 2014 року до грудня 2015 року та з січня 2019 року по грудень 2019 року включно складає: січень 2014 року - 100,2; лютий 2014 року - 100,6; березень 2014 року - 102,2; квітень 2014 року - 103,3; травень 2014 року - 103,8; червень 2014 року - 101; липень 2014 року - 100,4; серпень 2014 року - 100,8; вересень 2014 року - 102,9; жовтень 2014 року - 102,4; листопад 2014 року - 101,9; грудень 2014 року - 103,0; січень 2015 року - 103,1; лютий 2015 року - 105,3; березень 2015 року - 110,8; квітень 2015 року - 114,0, травень 2015 року - 102,2; червень 2015 року - 100,4; липень 2015 року - 99,0; серпень 2015 року - 99,2; вересень 2015 року - 102,3; жовтень 2015 року - 98,7; листопад 2015 року - 102,0; грудень 2015 року - 100,7; січень 2019 року - 101,0; лютий 2019 року - 100,5; березень 2019 року - 100,9; квітень 2019 року - 101,0; травень 2019 року - 100,7; червень 2019 року - 99,5; липень 2019 року - 99,4; серпень 2019 року - 99,7; вересень 2019 року - 100,7; жовтень 2019 року - 100,7; листопад 2019 року - 100,1; грудень 2019 року - 99,8. Відтак, індекс інфляції, що перевищив поріг індексації у розмірі 101% за заявлений позивачем період 2014-2015, судом встановлений у вересні, жовтні, листопаді та грудні 2014 року та в січні, лютому, березні, квітні, травні, вересні та листопаді 2015 року. Індекс інфляції, що перевищив поріг індексації у розмірі 103% за заявлений позивачем період 2019 року, судом не встановлений, а тому нарахування індексації за 2019 рік в розмірі 61,50 гривень є безпідставним. Виходячи із вищенаведених індексів інфляції за період з січня 2014 року по грудень 2015 року, суми несплачених позивачем інфляційних сум складають: за вересень 2014 року - 4,82 грн., жовтень 2014 року - 3,99 грн., листопад 2014 року - 3,16 грн., грудень 2014 року - 4,98 грн., за січень 2015 року - 5,15 грн.; за лютий 2015 року - 8,80 грн.; березень 2015 року - 17,94 грн.; квітень 2015 року - 23,26 грн.; травень 2015 року - 3,65 грн.; вересень 2015 року - 3,82 грн.; листопад 2015 року - 3,32 грн.; а всього 82,89 грн. В іншій частині вимоги про стягнення суми індексації аліментів із відповідача слід відмовити. Враховуючи вищевикладене позовні вимоги в частині стягнення індексації підлягають частковому задоволенню на суму 82,89 гривень. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до положень ч.1 п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в доход держави судовий збір в сумі 11 гривень 59 копійок, та на користь позивачки 41 гривню 40 копійок витрат на професійну правничу допомогу, що є пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд не приймає до уваги, як доказ понесення судових витрат акт прийомки виконаних робіт (надання професійної правничої допомоги) від 05.05.2020 року та прибутковий касовий ордер № 14/20, згідно яких [PERSON] сплачено адвокату Бойко В.Ф. 600 гривень за надання правничої допомоги під час судового розгляду справи 05.05.2020 року протягом 1 години, оскільки судові засідання у справі на 05.05.2020 не призначалися, позовна заява надійшла до суду лише 28.05.2020 року. На підставі викладеного та

Outcome: partial