Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовною заявою в якій просить збільшити розмір аліментів стягуваних з відповідача на її користь на підставі рішення Тячівського районного суду від 16.12.2013 р. на утримання доньки [PERSON] [INFO] Посилається на те, що донька проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. На даний час вона вийшла заміж за іншого чоловіка, з яким у них народилася дитина, яка не досягла трьохрічного віку. Вона разом з дитиною від першого шлюбу проживає у будинку батьків її чоловіка. У звязку з доглядом за дітьми вона не в змозі влаштуватися на роботу. Відповідач сплачує на утримання доньки 700 грв. на місць, але цих коштів не достатньо для створення належних умов для розвитку дитини шкільного віку. Він виїжджає на сезонні роботи у Чеську Республіку, де отримує непогані доходи, розмір яких приховує. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково. Пояснив, що визначений судом розмір аліментів він сплачує постійно. Згідний платити по 1000 грв. і буде ще допомагати дитині при умові, що позивачка не буде перешкоджати йому бачитися з дитиною. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 03.03.2014 шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Тячівського районного суду від 16.12.2013 р. з відповідача було стягнуто на користь позивачки аліменти на утримання соньки [INFO] у розмірі 700 грв. щомісячно. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов, [PERSON] проживає у будинку батьків її чоловіка та виховує малолітню доньку [PERSON]. Довідкою Чумалівської сільської ради № 74 від 16.01.2018 р. стверджено, що на утриманні [PERSON] знаходиться малолітня донька [PERSON] [INFO] Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За правилами ст. 192 СК України розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального стану та в інших випадках, передбачених сімейним кодексом. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" звернуто увагу суддів на те, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин 5 - 7 ст. 181 СК. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено у Законі "Про виконавче провадження", а також у статтях 194 - 197, 274 СК. Суд вважає, що з часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів сталася значна зміна цін на основні життєво-необхідні товари та продукти, що є загальновідомою обставиною і не потребує доказування. [PERSON] того, з часу ухвалення рішення істотно змінився прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років, який у 2018 році з січня по червень становить 1492 грв., з липня по листопад 1559 грв., а з 01 по 31 грудня -1626 грв. У 2011 році цей показник становив 816, 832 та 870 гривень відповідно, тому є підстави для часткового задоволення позову. Визначаючи розмір аліментів суд враховує матеріальний стан позивачки, яка сама виховує малолітню доньку, відсутність у відповідача на утриманні інших непрацездатних осіб, і приходить до висновку, що [PERSON], як молодий, працездатний чоловік, у змозі працювати та заробити таку суму, щоб сплачувати на утримання своєї доньки 1200 грв. на місяць. Частиною 1 ст. 76 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України \~визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Доказів того, що відповідач має можливість сплачувати 2500 гривень на місяць позивачка суду не надала. У відповідності ст. 141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача. За таких обставин,

Outcome: partial