Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

У січні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним в порядку спадкування права власності на 11/54 частини квартири [ADDRESS] після його матері, [PERSON], яка померла [INFO]. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином, у письмових поясненнях просив розглядати справу відсутність його представника, а тому суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутність та ухвалити у справі заочне рішення. Треті особи [PERSON] та [PERSON] проти задоволення позову не заперечували. Заслухавши пояснення позивача та третіх осіб, обговоривши доводи позовної заяви, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що вказаний позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, [INFO] померла [PERSON], [INFO]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, а саме: 11/54 частини квартири [ADDRESS]. 19 травня 2014 року [PERSON] звернувся до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої та 16.01.2015 року просив видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом. Постановою від 16.01.2015 року державний нотаріус Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Фещук Н.І. відмовила позивачу в видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю державної реєстрації Свідоцтва про право на спадщину за законом. Позивач змушений звернутися до суду з позовом про визнання свого порушеного права власності на це майно. У пункті 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" зазначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна. При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК України) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК України), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. На запит суду завідувач Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Черноморченко О.В. надіслала суду копію спадкової справи №02-14, яка була заведена після смерті [PERSON]. Матеріали даної спадкової справи містять заяву позивача від 19 травня 2014 про прийняття ним спадщини після померлої [PERSON]. Іншими особами заяви про прийняття спадщини не подавались. Із копії свідоцтва про смерть [PERSON] вбачається, що вона померла [INFO]. 16 січня 2015 року державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Фещук Н.І. було видано позивачу Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 7/18 частин квартири [ADDRESS]. Постановою від 16.01.2015 року державний нотаріус Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Фещук Н.І. відмовила позивачу в видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 11/54 частин квартири [ADDRESS]. Підставою для відмови нотаріуса видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] стало відсутність державної реєстрації Свідоцтва про право на спадщину за законом. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України). Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання за [PERSON] права власності на 11/54 частини квартири [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Враховуючи викладене і

Outcome: approved