Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

В березні 2007 року позивач [PERSON] звернувся до Бориспільського міськрайонного суду з вказаним позовом, яким просив суд визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю Серії РЗ №332619, виданий 29.11.2002р. Бориспільською райдержадміністрацією [PERSON] на земельну ділянку, розташовану в Садівницькому Товаристві „Острів" Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області та Державний акт на право приватної власності на землю Серії РЗ №332617, виданий 29.11.2002р. Бориспільською райдержадміністрацією [PERSON] на земельну ділянку, розташовану в Садівницькому Товаристві „Острів" Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області, крім того стягнути судові витрати. В обгрунтування вказаних вимог представники позивача в судовому засіданні зазначили, що 09.07.2004 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів на суму 851152 грн. Під час укладення Договору [PERSON] запевнив позивача, що його зобов'язання по договору забезпечуються земельними ділянками №50-52 в Садівничому Товаристві „Острів" в селі Вишеньки Бориспільського району якими він володіє, і в разі, не повернення суми позичених коштів, відчужить належні йому земельні ділянки, і поверне борг. Однак, в звязку з не поверненням вчасно грошових коштів, позивач змушений був звернутись до суду з позовом про їх примусове стягнення. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27.10.2005 року з [PERSON] на користь позивача стягнуто суму боргу в розмірі 983716,62 грн. В ході виконавчого провадження із виконання вказаного рішення суду, зясувалось що [PERSON] заборгував велику суму коштів не тільки позивачу. З метою звернення стягнення на земельні ділянки в Садівничому Товаристві „Острів" в селі Вишеньки Бориспільського району яки ніби то належали позивачу, державним виконавцем були направлені вимоги на предмет підтвердження їх перебування у власності гр. [PERSON] Однак було зясовано, що державні акти, які посвідчують право власності на земельні ділянки на ім'я [PERSON] у Бориспільському районному відділі земельних ресурсів не перебувають. Разом з цим встановлено, що згідно Державного акту на землю Серії РЗ №332619та Державного акту на землю Серії РЗ №332619, що були видані 29.11.2002р. Бориспільською райдержадміністрацією, право власності на вказані земельні ділянки якими нібито забезпечувались виконання зобовязання [PERSON] перед позивачем належать [PERSON] та [PERSON]. Проте згідно листа голови правління СТ „Острів" від №13 від 10.02.2007 року громадяни [PERSON] та [PERSON] в списках членів СТ „Острів" відсутні, таким чином вказані земельні ділянки в СТ „Острів" були приватизовані не членом СТ „Острів", а сторонніми особами, які не були членами вказаного Товариства, що є суттєвим порушенням. Крім того, технічна документація по виготовленню Державного акту на імя [PERSON] містить значні порушення чинного законодавства. Крім того, технічна документація по виготовленню Державного акту на імя [PERSON] у Бориспільському районному відділі земельних ресурсів взагалі відсутня, що є порушенням п.п. 1.15, 1.19 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі від 04.05.1999 №43. Таким чином державний акт, виданий на ім'я [PERSON], підготовлено в порушення чинного законодавства без розробки технічної документації. На думку позивача оскаржувані державні акти є фальсифікованими та підготовленими з метою уникнення від сплати боргів фактичного власника цих земельних ділянок [PERSON], що є порушенням його законних прав. Ухвалою суду від 22.11.2007 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], СТ «Острів», треті особи: Бориспільський районний відділ земельних ресурсів, Бориспільська районна державна адміністрація Київської області про визнання недійсним державних актів на право приватної власності на земельні ділянки в частині відповідача [PERSON], в зв'язку з його смертю закрито та зупинено до встановлення кола правонаступників. Ухвалою судді від 13.10.2015 року провадження у справі було відновлено та залучено у якості співвідповідача спадкоємця померлого - [PERSON]. Ухвалою суду від 09.12.2015 року відповідача [PERSON], в звязку зі смертю, було замінено на його спадкоємця - [PERSON]. В судовому засіданні представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] [PERSON] позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити з тих підстав, що позивач не навів в своєму позові змістовних аргументів, в чому саме полягало порушення його права під час видачі оспорюваних актів на землю та яким чином визнання цих актів недійсними відновить його порушене право. Представник СТ «Острів» в судове засідання не зявився, в матеріалах справ міститься письмове пояснення від голови правління [PERSON] (т.1.а.с.109-111), в який останній зазначає, що [PERSON] є членом Товариства і володіє 0,12 га землі по вул. №5 ділянки №№ 50,52 згідно списків від 15.04.2002 року і по теперішній час. Громадяни [PERSON] та [PERSON] в списках членів СТ „Острів" відсутні станом на 10.02.2007 року. 17.03.2007 року правління товариства прийняло рішення про виключення [PERSON] з членів товариства та включення в нього [PERSON] Представник Бориспільської РДА в судове засідання не зявився, в своєму клопотанні просить суд розглянути справу без їх участі при винесенні рішення покладаються на думку суду (т.1 а.с.59). Представник Управління Держгеокадастру у Бориспільському районі в судове засідання не зявився, в своєму клопотанні просить суд розглянути справу без їх участі (т.2 а.с.208). Суд заслухавши учасників судового процесу, дослідив, оцінив та проаналізував всі зібрані у справі докази у їх сукупності і дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. \~Відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до вимог частини першої ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що між позивачем і [PERSON] існували правовідносини, які випливали з договору позики. Як стверджує позивач, [PERSON] обіцяв йому, що в разі можливості вчасно повернути отриману позику може продати земельні ділянки в СТ «Острів», які нібито йому належать та повністю розрахуватись по договору позики. В звязку з не поверненням вчасно грошових коштів, позивач змушений був звернутись до суду з позовом про їх примусове стягнення. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27.10.2005 року з [PERSON] на користь позивача стягнуто суму боргу в розмірі 983716,62 грн. (т.1 а.с.8-9). В матеріалах справи відсутній договір застави вказаних земельних ділянок. Посилання на те, що такий договір був усним не може бути доказом існування такого договору, в розрізі вимог ст.57 ЦПК України. Договір застави є двостороннім правочином. який укладається між заставодержателем та заставодавцем. Закон вимагає його вчинення у письмовій формі (ст. 547 Цивільного кодексу України, ст. ІЗ Закону України "Про заставу"), а у випадках, передбачених законом, він мас бути нотаріально посвідчений. Тобто, належним доказом наявності домовленості між сторонами про надання в забезпечення за договором позики нерухомого майна, може бути тільки письмовий договір застави. Однак, позивач не надав письмового договору, а лише посилається на усні домовленості, які начебто мали місце. В матеріалах справи міститься довідка СТ «Острів» № 13 від 10.02.2007 року, в якій зазначено, що [PERSON] є членом Товариства і володіє 0,12 га землі по вул. №5 ділянки №№ 50,52 згідно списків від 15.04.2002 року і по теперішній час. Громадяни [PERSON] та [PERSON] в списках членів СТ „Острів" відсутні (т.1 а.с.14). Разом з цим, в матеріалах справи наявні копії державного акту на право приватної власності на землю Серії РЗ №332619, виданий 29.11.2002р. Бориспільською райдержадміністрацією [PERSON] на земельну ділянку, розташовану в Садівницькому Товаристві „Острів" Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області площею 0,12 га ( т.1 а.с.17) та державний акт на право приватної власності на землю Серії РЗ №332617, виданий 29.11.2002р. Бориспільською райдержадміністрацією [PERSON] на земельну ділянку, розташовану в Садівницькому Товаристві „Острів" Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області, площею 0,12 га (т.1 а.с.16). Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Згідно ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. \~Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою є правовстановлюючим документом, який видається на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування. Як вбачається з даних оспорювань Державних актів, вони видані на підставі розпоряджень Бориспільської РДА № 722 та 724 від 18.11.2002 року, тобто органу місцевого самоврядування який наділено на це функціями Держави. Згідно ч.1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Під розгляду даної справи судом не встановлено, чи було взагалі порушено право позивача під час складання оспорюваних держаних актів про право власності на землю, та чи виникло у позивача право на позов. Вказану думку, також було висвітлено в ухвалі колегії Апеляційного суду Київської області від 11.06.2007 року, під час розгляду апеляційної скарги на ухвалу про накладення арешту на земельні ділянки ( т.1.а.с. 97-99), а саме зазначено, що між позивачем та власником однієї із земельних ділянок не існує матеріального спору чи будь-якого іншого спору взагалі. Складання та видача Державного акту на землю, по своїй природі є правочином. Позивач вимагає визнання такого правочину недійсним, але не вказує яким вказаний правочин порушує його право і яким чином визнання недійсними актів на землю захистить його право. Крім того, позивач не довів існування будь-яких домовленостей з третім особами відносно відчуження вказаних земельних ділянок, а також існування будь-яких зобовязань первісних відповідачів перед ним, щодо даних земельних ділянок. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову.

Outcome: dismissed