Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що [INFO] помер батько [PERSON] . Після його смерті із заявами про оформлення спадщини звернулися дочка [PERSON] і [PERSON] . [INFO] померла мати [PERSON] . До моменту смерті була зареєстрована та проживала в будинку 34а Нижнє Самбірського району Львівської області одна. Спадщину після її смерті прийняла її дочка [PERSON] . Її дочка [PERSON] померла [INFO] , за життя до нотаріуса для оформлення спадщини після смерті матері не зверталася. [PERSON] до моменту смерті жив із своєю дружиною [PERSON] , але даних про реєстрацію шлюбу між ними немає. У свідоцтві про смерть її дані вказані, як [PERSON] . На думку позивачки, спадщину після смерті [PERSON] прийняли в рівних частках по Ѕ його дочки [PERSON] та [PERSON] . Як зазначалося вище, [PERSON] померла [INFO] і право на спадщину після її смерті має чоловік [PERSON] та дочка [PERSON] , які є відповідачами по справі. Проте вони неодноразово зазначали, що не мають наміру спадкувати після її смерті та не зверталися до нотаріуса. Відповідно до перехідних положень ЦК України, правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Враховуючи це позивач по справі є рідною сестрою [PERSON] і має право на спадкування після її смерті, як спадкоємець другої черги. [PERSON] належало право на земельну частку (пай), розміром 1,58 в умовних кадастрових гектарах, розташованих на території Купновицької сільської ради на підставі сертифікату ЛВ (14) № 1428, виданого 22 квітня 1997 року на підставі розпорядження Самбірської РДА 254 від 17 квітня 2020 року та зареєстрованого за №660. Вказане підтверджується на підставі витягу із книги сертифікатів. Проте сертифікати на право приватної власності на землю (середню земельну частку) втратили чинність згідно постанови КМУ від 12 жовтня 1995 року №801 і є старого зразка. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яку має намір оформити позивач, але у свідоцтві про її народження прізвище, ім`я та по батькові матері зазначено, як [PERSON] , а спадщина відкрилася після смерті [PERSON] . Вказане зумовлено тим, що реєстрація народження відбувалася зі слів батька [PERSON] , без надання паспорту матері. Тому і прізвище матері в свідоцтві вказано як прізвище батька - [PERSON] . Сама ж метрична книга не зберігалася. Тільки при реєстрації смерті, яке здійснювалося на підставі паспорту було встановлено відсутність шлюбу між ними та те, що прізвище матері позивача було [PERSON] . Така помилка була допущена і при видачі їй сертифікату ЛВ №14 №1429 на право приватної власності на землю (середню земельну частку), де зазначено [PERSON] , а не [PERSON] . Враховуючи це вважає, що після смерті [PERSON] спадкоємцем першої черги є її дочка [PERSON] та до спадкового майна входить право на земельну частку (пай), розміром 1,76 в умовних кадастрових гектарах, розташованих на території Купновицької сільської ради на підставі сертифікату ЛВ (14) № 1429, виданого [PERSON] 22 квітня 1997 року на підставі розпорядження Самбірської РДА №254 від 17 квітня 2020 року. 26 квітня 1993 року [PERSON] сільською радою на підставі рішення Купновицької сільської ради народних депутатів від 12.11.1992 року за №35, як голові колгоспного двору було видано свідоцтво на право власності на житловий будинок [ADDRESS] . Позивач при оформленні спадщини не змогла знайти оригінал вказаного свідоцтва та звернулася за отриманням дублікату. 22 серпня 2012 року Купновицька сільська рада Самбірського району Львівської області на підставі рішення виконкому №28 від 24 липня 2012 року видала [PERSON] дублікат свідоцтва на житловий будинок (взамін втраченого свідоцтва про право власності виданого 26 січня 1993 року) САЕ №710039. У вказаному свідоцтві про право власності зазначено, що житловий будинок [ADDRESS] відносився до колгоспного двору. Беручи до уваги наведене, позивачка [PERSON] вважає, що має право на визнання вцілому права власності на житловий будинок по [ADDRESS] , з яких: - ј частку вона успадкувала від Ѕ частки після смерті батька [PERSON] ; - ј частку вона успадковує після смерті сестри [PERSON] , яку [PERSON] прийняла після смерті батька [PERSON] , але не оформила своїх спадкових прав; - Ѕ частки вона успадкувала після смерті матері [PERSON] , яка належала [PERSON] , як частка в майні колишнього колгоспного двору. Оскільки право позивача на спадкове майно не може бути оформлено в нотаріальній конторі, і тим самим не визнається державними органами, просить суд з врахуванням поданих документів задовольнити поданий нею позов. У підготовче засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, подала до суду заяву, в якій позов підтримала повністю, та просила слухати справу у її відсутності. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в підготовче засідання не з`явились, подали до суду відзив на позовну заяву, де вказали про визнання позову в повному обсязі та розгляд справи без їхньої участі. Частиною 2 статті 247 ЦПК України встановлено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно зі ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. [INFO] помер [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 02.01.2001 року. ( а.с. 16). [INFO] померла [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 07.12.2001 року. ( а.с. 23). Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. [PERSON] народилася [INFO] в с.Нижнє, про що районним бюро ЗАГСу м.Рудок складено актовий запис №160 та видано свідоцтво про народження [NUMBER] . У вказаному свідоцтві її батьком вказано [PERSON] . 15 жовтня 1960 року між нею та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис №18 та 15 жовтня 1960 року Купновицькою сільською радою видано свідоцтво про шлюб [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу прізвище [PERSON] змінила на [PERSON] . ( а.с. 17, 18). [PERSON] народилася [INFO] про що районним бюро ЗАГСу м.Рудок складено актовий запис №18 та видано свідоцтво про народження [NUMBER] . У вказаному свідоцтві її батьком вказано [PERSON] . 06 серпня 1977 року між нею та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис №22 та 06.08.1977 року сільською радою с.Солонка Пустомитівського району видано свідоцтво про шлюб [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу прізвище [PERSON] змінила на [PERSON] . ( а.с. 20, 21). Спадщину після смерті [PERSON] прийняла її дочка [PERSON] . Її дочка [PERSON] померла [INFO] , за життя до нотаріуса для оформлення спадщини після смерті матері не зверталася. [PERSON] згідно даних погосподарського обліку та довідок сільської ради до моменту смерті жив із своєю дружиною [PERSON] , але даних про реєстрацію шлюбу між ними немає. У свідоцтві про смерть її дані вказані, як [PERSON] . Отже документів, щодо реєстрації шлюбу між ними немає, тому відсутні підстави для спадкування майна [PERSON] після [PERSON] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняли в рівних частках по Ѕ його дочки [PERSON] та [PERSON] . Як зазначалося вище, [PERSON] померла [INFO] і право на спадщину після її смерті має чоловік [PERSON] та дочка [PERSON] , які є відповідачами по справі. Вони після її смерті до нотаріуса з приводу спадкування не звертались. Відповідно до перехідних положень ЦК України, правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Враховуючи це позивач по справі є рідною сестрою [PERSON] і має право на спадкування після її смерті, як спадкоємець другої черги. [PERSON] належало право на земельну частку (пай), розміром 1,58 в умовних кадастрових гектарах, розташованих на території Купновицької сільської ради на підставі сертифікату ЛВ (14) № 1428, виданого 22 квітня 1997 року на підставі розпорядження Самбірської РДА 254 від 17 квітня 2020 року та зареєстрованого за №660. Вказане підтверджується на підставі витягу із книги сертифікатів. ( а.с. 33, 36). Проте сертифікати на право приватної власності на землю (середню земельну частку) втратили чинність згідно постанови КМУ від 12 жовтня 1995 року №801 і є старого зразка. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яку має намір оформити позивач, але у свідоцтві про її народження прізвище, ім`я та по батькові матері зазначено, як [PERSON] , а спадщина відкрилася після смерті [PERSON] . Вказане зумовлено тим, що реєстрація народження відбувалася зі слів батька [PERSON] , без надання паспорту матері. Тому і прізвище матері в свідоцтві вказано як прізвище батька - [PERSON] . Тільки при реєстрації смерті, яке здійснювалося на підставі паспорту було встановлено відсутність шлюбу між ними та те, що прізвище матері позивача було [PERSON] . Така помилка була допущена і при видачі їй сертифікату ЛВ №14 №1429 на право приватної власності на землю (середню земельну частку), де зазначено [PERSON] , а не [PERSON] . В довідці № 472 виданої 21 лютого 2020 року Луківською сільською радою зазначається, що [PERSON] була дочкою [PERSON] і [PERSON] та [PERSON] це одна і таж сама особа. ( а.с. 32). Після смерті [PERSON] спадкоємцем першої черги є її дочка [PERSON] та до спадкового майна входить право на земельну частку (пай), розміром 1,76 в умовних кадастрових гектарах, розташованих на території Купновицької сільської ради на підставі сертифікату ЛВ (14) № 1429, виданого [PERSON] 22 квітня 1997 року на підставі розпорядження Самбірської РДА №254 від 17 квітня 2020 року. ( а.с. 35, 37). 26 квітня 1993 року [PERSON] сільською радою на підставі рішення Купновицької сільської ради народних депутатів від 12.11.1992 року за №35, як голові колгоспного двору було видано свідоцтво на право власності на житловий будинок [ADDRESS] . Позивач при оформленні спадщини не змогла знайти оригінал вказаного свідоцтва та звернулася за отриманням дублікату. 22 серпня 2012 року Купновицька сільська рада Самбірського району Львівської області на підставі рішення виконкому №28 від 24 липня 2012 року видала [PERSON] дублікат свідоцтва на житловий будинок (взамін втраченого свідоцтва про право власності виданого 26 січня 1993 року) САЕ №710039. У вказаному свідоцтві про право власності зазначено, що житловий будинок [ADDRESS] відносився до колгоспного двору. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно необхідно керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Згідно технічного паспорту, будинок був збудований в 1987 році. ( а.с. 51). Згідно довідки про технічну характеристику №031, видану 17 лютого 2020 року Самбірським МБТІ зазначається, що рік побудови будинку та господарських будівель є 1978 і відсоток зносу становить 45 відсотки. ( а.с. 45). Станом на час набрання чинності Закону України «Про власність» від 15 квітня 1991 року, головою колгоспного двору був [PERSON] і статус двору був колгоспним, що підтверджується виписками з погосподарських книг. ( а.с. 29-31). Згідно даних погосподарського обліку станом на 01.07.1990 р. та 15 квітня 1991 року членами колгоспного двору були [PERSON] та [PERSON] . Враховуючи рівність часток в майні колишнього колгоспного двору кожному з них належало по Ѕ частки. Суд, розглянувши справу в порядку ст. 206 ч.4 ЦПК України приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. При цьому суд виходить з того, що згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачами позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Встановивши вищезазначене, суд задовольняє позовні вимоги.

Outcome: approved