Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно його малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбних відносин вони мають дочку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. В зв'язку з тим, що їхнє подружнє життя не склалось, 24 грудня 2010 року вони розірвали шлюб. Після розірвання шлюбу дочка проживає з нею. Відповідач ніякої участі у вихованні [PERSON] не приймає, не цікавиться її життям, не піклується про здоров'я та не надає матеріальної допомоги на її утримання. У свої шість років донька не пам'ятає батька, не має до нього жодних почуттів, адже жодного разу з свого народження його не бачила. В зв'язку з тим, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, просила суд позбавити його батьківських прав відносно його малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач [PERSON]підтримала свої позовні вимоги в повному обсязіта просила суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив. Про час і місце розгляду справи повідомлений вчасно і належним чином (а.с. 21). Представник третьої особи вважав за доцільне позбавити громадянина [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Суд, вислухавши позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області (а.с. 9). Рішенням Южноукраїнського міського суду від 24 грудня 2010 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 23). Відповідно до довідки виписки з домової книги про склад сім'ї та реєстрацію від 29 грудня 2016 року малолітня [PERSON] зареєстрована за місцем проживання своєї матері [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до довідки № 242 від 03.12.2015 року малолітня [PERSON] відвідує середню групу № 3 дошкільного навчального закладу № 2 "Ромашка" (а.с. 15). Згідно характеристики виданої 03.12.2015 року ДНЗ №2 "Ромашка", мама приймає активну участь у вихованні дочки, цікавиться життям групи, завжди присутня на батьківських зборах (а.с. 14). Небажання батька - [PERSON] приймати участь у вихованні дочки підтверджується його нотаріально засвідченою заявою, в якій він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно його малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Також засвідчує факт, що дитина разом з ним не проживає, він ніякої участі у її вихованні не приймає та не має наміру приймати (а.с. 10). Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, малолітня [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON], якою за місцем мешкання створені належні умови для проживання та розвитку дочки. Як встановлено з бесіди з бабусею дівчинки - [PERSON], малолітня [PERSON] перебуває на повному матеріальному утриманні [PERSON]. Батько дівчинки з'явився лише один раз і то був у стані алкогольного сп'яніння. Також зі слів [PERSON], працівниками служби у справах дітей Южноукраїнської міської ради було встановлено, що батько дитини [PERSON] ніколи не приймав участі у вихованні дочки, матеріально її не забезпечував та не намагався налагодити контакт з дівчинкою. Тривалий час він перебував у місцях позбавлення волі та звільнився лише у 2015 році. Після звільнення прийшов до дівчинки лише один раз, і то у стані алкогольного чи наркотичного сп'яніння. В зв'язку з тим, що [PERSON] участі у вихованні дитини не приймає, про стан її здоров'я, фізичний та духовний розвиток не піклується, життям дитини не цікавиться, не спілкується з дитиною та не підтримує її матеріально, тому може бути позбавлений батьківських прав відносно дочки [PERSON], [INFO]. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 року виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 18 Конвенції з прав дитини, ст. 150 СК України батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя і несуть відповідальність за її виховання та розвиток. Згідно ч. 4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Стаття 164 ч. 1 п.2 СК України передбачає, що батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 р. ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Тому суд вважає, що в судовому засіданні повністю знайшов своє підтвердження той факт, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дочки [PERSON], оскільки він участі у вихованні дитини не приймає, про стан її здоров'я, фізичний та духовний розвиток не піклується, життям дитини не цікавиться, не спілкується з дитиною та не підтримує її матеріально. За даних підстав та в інтересах малолітньої дитини, з метою її захисту, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved