Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

До Орджонікідзевського районного суду міста Харкова надійшла позовна заява Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради до [PERSON] «Про позбавлення батьківських прав» ( а.с.1-17). У позовній заяві Позивач посилається, що на обліку у Службі у справах дітей Орджонікідзевського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради (надалі за текстом - Служба у справах дітей) з 14.05.2014 знаходиться неповнолітній [PERSON], [INFO], як дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах, у звязку з неналежним виконанням батьком дитини батьківських обовязків. У лютому 2014 року до Служби у справах дітей звернулась адміністрація Харківської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 75 Харківської міської ради Харківської області з повідомленням про учня [INFO], [INFO], який мешкає з батьком та пропускає заняття з невідомих причин. При неодноразових виходах за адресою проживання [PERSON] спеціалістам Служби у справах дітей, Центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді Орджонікідзевського районч м. Харкова, працівникам школи двері квартири ніхто не відчиняв. Спеціалістами структур, причетних до роботи з дітьми було зясовано, що мати дитини [PERSON] померла 31.08.2003 року. Вихованням дитини займається батько [PERSON] який проживає з сином за місцем реєстрації сина за адресою: [ADDRESS]. Згідно з інформацією адресно-довідкового бюри ГУ УМВСУ в Харківській області від 20.11.2014 [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO]. Після смерті матері [PERSON], [PERSON] та його батькові допомагали родичі померлої матері та родичі батька. Після смерті родичів батьків дитина - [PERSON] більше часу став проводити в церкві, яку часто відвідував його батько, [PERSON], який давно не працював. Батько забороняв йому ходити до школи, бо вважав, що навчатися не обовязково, тому деякий час [PERSON] проживав у дальньої родички. Останнім часом дитині допомагали в церкві. З дозволу свого батьки [PERSON] став проживати в родині отця [PERSON] ([PERSON]) я адресою: м. Харків, вул. Богунського, 40. [PERSON] з лютого 2014 року опікується долею [PERSON], ставиться до нього, як до сина. З рідним батьком, [PERSON], [PERSON] спілкується один-два рази на тиждень. Під час зустрічей [PERSON] передає батькові продукти, одяг як допомогу від церкви. У вересні 2014 року [PERSON] за згодою батька перейшов до іншого навчального закладу, до якого йому за територіально зручніше ходити та який відвідують власні діти отця [PERSON]. За характеристикою цього навчального закладу, КЗ «Харківська спеціалізована школа І-ІІІ ступенів № 15 з поглибленим вивченням окремих предметів Харківської міської рад Харківської області», [PERSON], [INFO] зарекомендував себе як старанний, здібний, активний, комунікабельний учень. Має високі здібності по засвоєнню навчального матеріалу. До урою готується систематично. Уміє логічно мислити, аналізувати, робити правильні висновки. Разом з [PERSON] спеціалістам Служби у справах дітей вдалося відвідати житло, у якому він зареєстрований за адресою: [INFO]. Під час обстеження житлового приміщення було встановлено, що воно зовсім не придатне для проживання дитини бруд, сміття, немає електричного світла, холодної води. [PERSON] не бажає визнавати своєї провини за складні життєві обставини, яких опинився його син. Антисанітарні умови в квартирі сина батько виправдовує браком коштів, а самоусунення від утримання, вихованні піклування про стан здоровя [PERSON] - неможливістю знайти високооплачувану роботу. [PERSON], самоусунувся від виховання син -і [PERSON], [INFO], байдуже ставиться до нього, не піклується про стан його здоровя, фізичний т духовний розвиток, не приймає участі у підготовці сина до самостійного життя, має змогу виконувати, але ухиляється від виконання свої батьківських обовязків. Представник позивача - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради [PERSON] \~підтримала позов та надала висновок про доцільність позбавлення [PERSON], [INFO], батьківських прав, вказала, що під час обстеження житлового приміщення було встановлено, що воно зовсім не придатне для проживання дитини: бруд, сміття, немає електричного світла, холодної води. [PERSON] не бажає визнавати своєї провини за складні життєві обставини, у яких опинився його син. Антисанітарні умови в квартирі сина батько виправдовує браком коштів, а самоусунення від утримання, виховання, піклування про стан здоровя [PERSON] неможливістю знайти високооплачувану роботу. [PERSON], самоусунувся від виховання сина, [PERSON], [INFO], байдуже ставиться до нього, не піклується про стан його здоровя, фізичний та духовний розвиток, не приймає участі у підготовці сина до самостійного життя, має змогу виконувати, але ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав, про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Згідно до положення ч.2\~ст.77 ЦПК України\~сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин (а.с 23,28,29,30). Судом у газеті «Слобідський край», № 85(22205) від 18 липня 2015 сторінка 13, було розміщено судове оголошення про виклик у судове засідання відповідача зі вказівкою про день, час та місце розгляду справи (а.с. 30). Відповідно до ч.4\~ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Виходячи з викладеного, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: [PERSON], 16 квітня 2000 року, є сином [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом серії І-ВЛ № 131414 про народження дитини, виданого відділом реєстрації актів громадського стану Орджонікідзевського райвиконкому міста Харкова (а.с. 6). Мити дитини [PERSON] померла 31 серпня 2003 року ( а.с.7). Вихованням дитини займається батько [PERSON] який проживає з сином за місцем реєстрації сина за адресою: [ADDRESS]. Згідно з інформацією адресно-довідкового бюро ГУ УМВСУ в Харківській області від 20.11.2014 [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с.8) За місцем реєстрації дитини: [ADDRESS], під час обстеження житлового приміщення було встановлено, що воно зовсім не придатне для проживання дитини - бруд, сміття, немає електричного світла, холодної води. [PERSON] не бажає визнавати своєї провини за складні життєві обставини, яких опинився його син. Антисанітарні умови в квартирі сина батько виправдовує браком коштів, а самоусунення від утримання, вихованні піклування про стан здоровя [PERSON] - неможливістю знайти високооплачувану роботу (а.с. 10). [PERSON] на даний час став проживати в родині отця [PERSON] ([PERSON]) за адресою: м. Харків, вул. Богунського, 40. [PERSON] з лютого 2014 року опікується долею [PERSON], ставиться до нього, як до сина. З рідним батьком, [PERSON], [PERSON] спілкується один-два рази на тиждень ( а.с.9) Суд дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України і які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення заявлених вимог, з'ясувавши фактичні обставини справи, - приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. До такого висновку суд прийшов виходячи з наступного. У відповідності до п. 1 ч. 1\~ст. 214 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються. Статтями 1 та 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб інтересів держави. Згідно ст.ст. 15,16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог\~ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про стан здоров'я її, фізичний, духовний та моральний розвиток останньої, що є найважливішими обов'язками матері і батька. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 р. передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.4\~ст.155 СК України\~ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, зокрема,\~ст.170 СК України\~передбачає, що суд може постановити рішення про відібрання дітей від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Разом з тим, за правилами ч.3\~ст.170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Виходячи з вищевикладеного, суд встановив, що своїми діями відповідач порушує зобов'язання, закріплені в\~ Конституції України, а саме: Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Такий обов'язок закріплений і в\~ст.180 Сімейного Кодексу України. Принцип № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: "Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення". В ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, що діє в Україні з 27 вересня 1991 року вказано: "Держави-учасники зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов'язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи". Відповідно до\~ст.8 Закону України "Про охорону дитинства"від 26 квітня 2001 року №2402\~зазначено, що "Кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 цього ж Закону\~вказано, що "Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини."Згідно статті №12 цього\~ Закону\~вказано, що "Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров"я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці". Статтею 15 Закону встановлено, що "Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею". Статтею 164 Сімейного Кодексу України\~встановлені підстави позбавлення батьківських прав, а саме п.2 ч.1 - ухиляння від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов'язку - виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, виходячи з поведінки відповідача, не дивлячись на те, що він має задовільний стан здоров'я, перешкод у спілкуванні з дитиною йому ніхто не чинив і не чинить. Виходячи з вищевикладеного, діючи в інтересах дитини, суд вважає можливим задовольнити позов позивача і позбавити батьківських прав громадянина [PERSON], [INFO], відносно його сина [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved