Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовною заявою про стягнення [PERSON] аліментів на утримання синів - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі, в розмірі 4000 грв. щомісячно, до досягнення ними повноліття. Посилається на те, що відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей, не переймається їхнім вихованням та не приймає часті в їх вихованні. Вона ніде не працю, веде догляд за дітьми, власного будинку не має, тому проживає у будинку батьків. Просила розглядати справу в її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився. Надав суду відзив, у якому зазначив, що не заперечує щодо стягнення з нього 1200 грв. на кожну дитину. Він ніде офіційно не працевлаштований та виїжджає на заробітки в якості підсобника. Обов`язок утримувати дітей лежить не лише на батькові, але й на матері, тому враховуючи вимоги законодавства, вказаний позивачкою розмір аліментів є занадто високим та не відповідає його заробіткам. Відповідно до\~ст.\~247\~ч.\~2\~ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які перебувають на утриманні позивачки. Це стверджено свідоцтвами про народження дітей, довідкою Грушівської сільської ради та актом обстеження матеріально-побутових умов, з якого вбачається, що умови проживання і санітарний стан житла сім`ї задовільні. Житловий будинок перебуває у хорошому стані. Взаємні стосунки у сім`ї дружні, між членами сім`ї повага та взаєморозуміння. Матеріальний стан сім`ї задовільний. Згідно із ст. 8 ч. 1 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Статтею 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" звернуто увагу суддів на те, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин 5 - 7 ст. 181 СК. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено Законі "Про виконавче провадження", а також у статтях 194 - 197, 274 СК. Зважаючи на вказані вимоги закону аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі визначальним при визначенні способу стягнення аліментів є те чи платник аліментів має постійний, стабільний заробіток (дохід) чи навпаки такий його дохід є нерегулярним, мінливим, частина такого виплачується в натурі, тощо. Як вбачається із матеріалів справи та сторонами не оспорюється, що відповідач на час розгляду справи офіційно не працює та постійного (сталого) доходу не має. При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивачки, яка сама виховує двоє дітей, ніде не працює, відсутність у відповідача істотних причин, які б перешкоджали йому працювати та заробляти кошти. З приписів Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" убачається, що з 01 липня 2019 року дітей віком від 6 до 18 років встановлено прожитковий мінімум у розмірі 2118 гривень, а з 01.12.2019 року - 2218 гривень. Середня заробітна плата по Україні станом на серпень 2019 р. становила 10537 грв., а по Закарпатській області 9062 грв. Тому суд вважає, що відповідач, як молодий, працездатний чоловік, який має можливість працювати за кордоном, у змозі заробити суму, яка дасть йому можливість сплачувати на утримання своїх дітей по 1500 гривень у місяць. Доказів того, що відповідач має можливість сплачувати по 4000 грв. щомісяця на кожну дитину позивачка суду не надала. У відповідності ст. 141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача. За таких обставин,

Outcome: partial