Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] просить постановити рішення про встановлення факту родинних відносин між нею і [PERSON] , яка померла [INFO] , як дочкою і матір`ю, та визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті останньої. Вимоги обґрунтувала тим, що, будучи спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері [PERSON] , не може оформити своїх спадкових прав на житловий будинок і земельну ділянку через розбіжність у написані даних про матір у свідоцтві про народженні та пропуск шестимісячного терміну для прийняття спадщини. У її свідоцтві про народження відомості про матір в частині по-батькові записані як " [PERSON] ", а в свідоцтві про смерть " [PERSON] ". Вважає, що ця розбіжність могла виникнути при повторній видачі матері у 2001 році свідоцтва про народження, де по-батькові її записано уже як " [PERSON] ", відповідно так зазначено і у виданих в подальшому паспорті і свідоцтві про смерть. Проте по усіх належних їй документах, що видані до 2001 року, по-батькові вона записана як " [PERSON] ". Мати була зареєстрована в селищі Головне Любомльського району, однак з огляду на похилий вік і тяжкий стан здоров`я, починаючи з 2004 року по день смерті фактично проживала разом із нею в селі Бірки Любомльського району. Здійснивши поховання матері та маючи на руках усі її документи, доглядаючи за будинком і обробляючи земельну ділянку, помилково, через необізнаність із чинним законодавством, вважала себе такою, що спадщину прийняла, а оформити її зможе у будь-який час. За відсутності інших спадкоємців, які б прийняли спадщину і дали згоду на подання нотаріусу відповідної заяви, реалізація її спадкових прав можлива лише в судовому порядку. В підготовче засідання сторони не з`явились. Позивач в канцелярію суду подала заяву про підтримання заявлених вимог, просила розглянути справу за її відсутності. Від Головненської селищної ради надійшла заява про визнання позову та розгляд справи за відсутності представника Ради. Згідно з ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судово-го рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідження змісту позовних вимог приводить суд до висновку, що вони відповідають положенням ст.315 ЦПК України, ст.ст.1217, 1223, 1261, 1272 ЦК України. Враховуючи вказані положення матеріального та процесуального закону, зміст позовних вимог та їх обґрунтування, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, встановлено підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні та задоволення позовних вимог.

Outcome: approved