Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-15 00:00:00

У серпні 2019 року [PERSON] звернулася до суду із вищевказаною заявою, в обґрунтування якої посилається на те, що [INFO] у м. Донецьк, Донецької області помер її дядько, а лікарське свідоцтво та свідоцтво про смерть видані нелегітимними установами. У зв`язку із тим, що м. Донецьк на даний час є тимчасово неконтрольованою територією України, а будь-який документ, виданий органами, їх посадовими та службовими особами на тимчасово неконтрольованих територіях, не створює правових підстав, тому реєстрація смерті дядька заявника на підставі вказаного свідоцтва є неможлива. При зверненні до Броварського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області заявнику відмовлено у реєстрації смерті дядька. З огляду на викладені обставини, заявник змушена звернутися із даною заявою. Встановлення такого факту заявнику необхідно для здійснення державної реєстрації смерті та отримання свідоцтва про смерть, а також оформлення спадкових прав після смерті дядька. У судове засідання заявник [PERSON] не з`явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання її представник - адвокат Щербак О.Г. подав заяву, в якій просив здійснювати розгляд справи за його відсутності та заяву про встановлення факту смерті підтримав у повному обсязі. Представник Броварського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області у судове засідання не з`явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання направила листа, в якому просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2019 року встановлено факт родинних відносин про те, що [PERSON] , [INFO] , є племінницею [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 9-10). Зі змісту копії лікарського свідоцтва про смерть № 3626, яке видане 10 грудня 2016 року Республіканським бюро судово-медичної експертизи ДНР, вбачається, що [INFO] помер [PERSON] (а.с. 11). До матеріалів справи додано оригінал свідоцтва серії [NUMBER] про смерть [INFO] [PERSON] , яке видане 13 грудня 2016 року Куйбишевським відділом записів актів громадянського стану міста Донецьк державної реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки (а.с. 12). Листом Броварського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області за № 470/16.6 - 79 від 20 лютого 2019 року відмовлено заявнику у проведенні державної реєстрації смерті її дядька [PERSON] , оскільки заявником подано документи, які видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с.13). Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» тимчасово, з дня набрання ним чинності з урахуванням положень Закону України «Про створення необхідних умов для мирного врегулювання ситуації в окремих районах Донецької та Луганської областей» на строк до 31 грудня 2019 року включно, запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей, до яких належать райони, міста, селища, села, що визначаються рішенням Верховної Ради України (далі - окремі райони Донецької та Луганської областей). Як встановлено у пункті 1 Постанови Верховної Ради України від 17 березня 2015 року № 252-VIIІ до окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" тимчасово запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, належать райони або їх частини, міста, селища і села, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена додатком до цієї Постанови, що відповідає Мінському меморандуму від 19 вересня 2014 року. Місто Донецьк Донецької області географічно знаходиться в межах території, визначеної Додатком до Постанови верховної Ради України від 17 березня 2015 року № 252-VIIІ про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування до окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей. Так, у заяві [PERSON] зазначає, що її дядько - [PERSON] помер [INFO] у м. Донецьк. Згідно із Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» та Указом Президента України «Про межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях» від 07 лютого 2019 року місто Донецьк є тимчасово окупованою територією. Законодавчим актом, який визначає поняття "тимчасово окупована територія" є Закон України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України". Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Частиною 1 та 3 ст. 9 цього ж Закону передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Так, із матеріалів справи встановлено, що єдиним документом який свідчить про смерть дядька заявника є свідоцтво про смерть та лікарське свідоцтво, однак такі документи відповідно до ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. За змістом ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Як передбачено п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно із абз. 2 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до роз`яснень, даних у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації смерті її дядька, отримання свідоцтва про смерть та оформлення спадкових прав. На підставі викладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території, що надасть заявнику можливість отримати свідоцтво про смерть, видане відповідним державним органом України. Згідно із абз. 2 ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягають негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. На підставі викладеного, та

Outcome: approved