Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

04.09.2017 року до суду із даною позовною заявою звернувся [PERSON]. Посилається на те, що 18.08.2015 року ним як адвокатом та відповідачкою було укладено договір про надання правової допомоги у кримінальному провадженні № 12015140340000313, який за своїм змістом є договором доручення; відповідно до пунктів 1.2 цього договору відповідачка доручила йому і він прийняв на себе зобов'язання на представництво інтересів відповідачки та надання правової допомоги при поданні цивільного позову у кримінальному процесі та розгляді його в судах всіх інстанцій. Відповідно до розділу "Порядок оплати послуг" оплата за надані послуги проводиться відповідно до додатку № 1, який є невід'ємною частиною договору. Розділом "Інші умови" передбачено, що за невиконання чи неналежне виконання умов договору сторони несуть відповідальність згідно із чинним законодавством. Також 18.08.2015 року ним та відповідачкою укладено договір про оплату послуг з надання правової допомоги, який є додатком до договору про надання правової допомоги від 18.08.2015 року. Згідно із ним він як адвокат взяв на себе виконання обов'язків представляти права та інтереси відповідачки в органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування з питань досудового розслідування та розгляду справи в суді у кримінальному провадженні № 12015140340000313. Відповідно до п. 2 розділу "Обов'язки сторін" відповідачка зобов'язалася здійснити оплату послуг з надання правової допомоги адвокату незалежно від досягнутого результату за наслідками розгляду справи та відшкодувати усі фактично здійснені витрати, необхідні для виконання договору. Згідно з п. 1 розділу "Вартість послуг за цим договором": за надання правової допомоги 4000 грвн., - за участь у досудовому розслідуванні та розгляді кримінального провадження у суді першої інстанції незалежно від досягнутого результату. Форма оплати - аванс в сумі 2000 гривень після підписання договору та 2000 гривень - до 18.09.2015 року. Незважаючи на те, що відповідачці було надано необхідну правову допомогу відповідно до договорів, відповідачка оплатила за надання правової допомоги лише аванс в сумі 2000 гривень, але не оплатила до 18.09.2015 року 2000 гривень. На даний час відповідачка в добровільному порядку відмовляється оплатити виконану ним роботу, а тому він змушений звернутися до суду. Просить суд стягнути із [PERSON] на його користь заборгованість за договором доручення у розмірі 2000 гривень та судові витрати. В судове засідання позивач не прибув, просить суд розглянути справу за його відсутності, дослідивши матеріали кримінального провадження № 12015140340000313, позов підтримує. Відповідачка не виявила бажання взяти участь у справі, в судове засідання не прибула, хоча повідомлення про час і місце судового засідання їй було направлено, відповідачка його отримала завчасно. Оскільки в справі є дані про своєчасне сповіщення відповідачки про місце і час розгляду справи, а клопотання про відкладення розгляду справи до суду від відповідачки не надходило, судом ухвалено розглядати дану справу у відсутності сторін у порядку заочного провадження. Судом досліджено докази, надані позивачем, досліджено матеріали кримінального провадження № 458/1024/16-к (провадження 1-кп/458/97/2016) і встановлено наступне. 18.08.2015 року позивачем як адвокатом та відповідачкою було укладено договір про надання правової допомоги у кримінальному провадженні № 12015140340000313, який за своїм змістом є договором доручення; відповідно до пунктів 1.2 цього договору відповідачка доручила позивачу і він прийняв на себе зобов'язання на представництво інтересів позивачки та надання їй правової допомоги при поданні цивільного позову у кримінальному процесі та розгляді його в судах всіх інстанцій. Відповідно до розділу "Порядок оплати послуг" оплата за надані послуги мала бути проведена відповідно до додатку № 1, який є невід'ємною частиною договору. Розділом договору "Інші умови" передбачено, що за невиконання чи неналежне виконання умов договору сторони несуть відповідальність згідно із чинним законодавством. Також 18.08.2015року сторонами укладено договір про оплату послуг з надання правової допомоги, який є додатком до договору про надання правової допомоги від 18.08.2015 року. Згідно із ним позивач як адвокат взяв на себе виконання обов'язків представляти права та інтереси відповідачки в органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування з питань досудового розслідування та розгляду справи в суді у кримінальному провадженні № 12015140340000313. Відповідно до п. 2 розділу "Обов'язки сторін" відповідачка зобов'язалася здійснити оплату послуг позивача з надання правової допомоги як адвокату незалежно від досягнутого результату за наслідками розгляду справи та відшкодувати усі фактично здійснені витрати, необхідні для виконання договору. Згідно з п. 1 розділу "Вартість послуг за цим договором" за надання правової допомоги визначено гонорар в сумі 4000 грвн., - за участь у досудовому розслідуванні та розгляді кримінального провадження у суді першої інстанції незалежно від досягнутого результату. Форма оплати - аванс в сумі 2000 гривень після підписання договору та 2000 гривень - до 18.09.2015 року. Згідно із матеріалами кримінального провадження № 458/1024/16-к (провадження № 1-кп/458/97/2016) позивачем надано відповідачці послуги згідно із укладеним договором, тобто позивач взяті на себе зобов'язання виконав. Незважаючи на те, що відповідачці було надано необхідну правову допомогу відповідно до договорів, відповідачка оплатила за надання правової допомоги лише аванс в сумі 2000 гривень, але не оплатила до 18.09.2015 року 2000 гривень. Наведені вище обставини підтверджуються: копією договору про надання правової допомоги від 18.08.2015 року, копією договору про оплату послуг з надання правової допомоги від 18.08.2015 року, копією прибуткового касового ордера № 2 від 18.08.2015 року, матеріалами кримінальної справи № 458/1024/16-к (провадження № 1-кп/458/97/2016) та фактом відсутності заперечень відповідачки на заявлений позов. Не довіряти даним доказам у суду підстав немає. Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони кримінального провадження, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у кримінальних справах передбачений Законом України від 02 червня 2011 року № 3460-VI «Про безоплатну правову допомогу», При стягненні витрат на правову допомогу суд враховує, що особа, яка таку допомогу надавала, є адвокатом (ст. 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Ця особа брала участь у кримінальній справі відповідно до договору. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» лише у цивільних та адміністративних справах. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі. Зазначені витрати документально підтверджені та доведені. На підтвердження цих обставин позивачем суду надані: - договір про надання правової допомоги та представництво відповідачки як потерпілої у кримінальному провадженні від 18.08.2015 року; -договір про оплату послуг від 18.08.2015 року; -копію свідоцтва про заняття адвокатською діяльністю, які підтверджують виконання своїх обов'язків позивачем згідно із укладеним договором. Також судом досліджено матеріали кримінальної справи № 458/1024/16-к (провадження № 1-кп/458/97/2016), які підтверджують виконання своїх обов'язків позивачем згідно із укладеним договором. Відповідно до ч. 4 ст. 1007 ЦК України довіритель зобов'язаний виплатити повіреному плату, якщо вона йому належить. Враховуючи наведені вище вимоги законів та встановлені судом обставини справи, суд приходить до виснову про обгрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення.

Outcome: approved