Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] (який в подальшому уточнив). В обґрунтування позову посилається на те, що перебував у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON] 09.12.2015 року в них народилася донька - [PERSON]. Після народження дитини, сімейне життя із відповідачем не склалося , а тому на даний час вони проживають окремо. Після розпаду сім"ї, донька проживає із відповідачем. Відповідно до розпорядження №129-р від 31.03.2016 [PERSON] РДА Чернівецької області йому встановлені дні побачення з донькою кожної суботи , неділі з 14:00 год. до 18:00 год. та кожен понеділок, середу з 08:00 год. до 19:00 год. за місцем проживання дитини. Незважаючи на таке розпорядження, відповідач його вимоги не виконує та чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною та у її вихованні. Позивач посилається на те, що у зв"язку із тим, що донька, починаючи із березня 2016 року і по даний час знаходиться на штучному вигодовуванні, вважає за можливим здійснювати побачення із нею за місцем свого проживання. Саме тому, просить встановити йому дні побачень з донькою кожної суботи, неділі з 14:00 год. до 18:00 год. та кожен понеділок, середу з 08:00 год. до 19:00 год. за місцем проживання батька, а саме: вул. Гагаріна, 13/1 м.Заставна. Зобов"язати [PERSON] передавати дитину [PERSON] батьку [PERSON] за адресою вул. Центральна, 14 в с. Яблунівка Заставнівського району Чернівецької області кожної суботи, неділі о 14:00 год. та кожен понеділок, середу о 08:00 год. та не чинити перешкоди [PERSON] проводити час з донькою за місцем його проживання . Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, обґрунтували вищенаведеним, просили їх задовольнити. Позивач суду пояснив, що після прийняття розпорядження [PERSON] РДА тричі приїзджав до дитини у визначений по графіку час. Відповідачки жодного разу не було вдома, а мати останньої не впускала його до будинку, перешкоджала йому в побаченні із дитиною. Починаючи із 26.05.2016 дитину не відвідує. Йому відомо, що дитина починаючи із березня 2016 перебуває на штучному вигодовуванні, харчується сумішшю, яка купляється в аптеці. Позивач вказав, що проживає в чотирьохкімнатній квартирі разом із батьками та братом. Дана квартира облаштована всіма зручностями. Він має особисту кімнату, в якій є диван, знаходяться дитячі іграшки та гойдалка. Крім того позивач зазначив, що працює 2-3 рази на тиждень в нічний час в компютерній мережі Інтернет, а тому має можливість бачитись із донькою у зазначені в позовній заяві час та дні. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали в повному обсязі, у їх задоволенні просили відмовити. Відповідач суду пояснила, що вона належним чином виконує розпорядження [PERSON] РДА щодо встановлених днів побачень батька із донькою, не чинила та не чинить перешкод у спілкуванні батька із донькою. Зазначила, що дитина народилась в Інституті педіатрії та кардіології в м. Києві, оскільки в неї - як матері дитини є проблеми із серцем. Донька перебувала на обліку в м.Чернівцях та під наглядом сімейного лікаря. В лютому минулого року їй запропонували роботу, працювати бухгалтером в мережі аптек м. Чернівці. В день, коли вона поїхала влаштовуватись на роботу, позивач влаштував скандал та забрав дитину до себе в м. Заставна. Повернувшись із м. Чернівці позивач не дав їй дитину та не дав можливості нагодувати її. Відповідач вказала, що доньку було повернуто їй на наступний день. Зазначила, що до чотирьохрічного віку дитини, у неї встановлений вільний графік роботи. Під час перебування її на роботі із дитиною залишається її мати - [PERSON] та батько - [PERSON] Після прийняття розпорядження позивач тричі приходив до дитини, однак у дні, які не зазначені у розпорядженні, а тому її матір не дозволила йому бачитись із донькою. Відповідач зазначила, що в будинку, якому вона проживає все облаштовано для дитини, у неї є окрема ванночка, дитячий горщик, окремий посуд, харчування готується окремо для дитини. У доньки є свій розпорядок дня, якого дотримуються вона та її батьки. Із часу розпаду їх сім"ї позивач неодноразово влаштовував скандали та погрожував їй по телефону, у звязку із чим вона зверталась із заявами до поліції. Відповідачка зазначила, що не заперечує проти зустрічі дитини із батьком, відповідно до графіку, встановленого в розпорядженні [PERSON] РДА. Представник відповідача в судовому засіданні пояснила, що відповідач ніяким чином не чинить перешкод позивачу у побаченні із малолітньою донькою [PERSON] [PERSON] врахуванням віку дитини [PERSON] було встановлено дні побачень за місцем проживання дитини. Із часу прийняття розпорядження позивач тричі відвідував дитину, однак у невстановлені дні, а тому мати відповідачки [PERSON] не надала дитину для побачення з батьком. Представник третьої особи - служби у справах дітей [PERSON] РДА Чернівецької області - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не підтримав. Проте, підтримав висновок, згідно якого орган опіки та піклування [PERSON] РДА вважає за доцільне визначити способи участі позивача у вихованні доньки у спосіб встановлення побачень відповідно кожної суботи, неділі з 14:00 год. до 18:00 год. та кожен понеділок, середу з 08:00 год. по 19:00 год. за місцем проживання дитини. Заслухавши доводи сторін та їх представників, показання свідка, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах та спільно проживали у батьків відповідача по вул. Центральна, 14 в с. Яблунівка, Заставнівського району Чернівецької області. 09.12.2015 у сторін народилася донька - [PERSON], що вбачається з свідоцтва про народження серії І-МИ №232577 від 22.12.2015 (а.с. 8). Після народження дитини, сімейні відносини між сторонами не склалися, а тому позивач переїхав проживати в [INFO] до своїх батьків, а відповідачка із донькою залишилися проживати в с. Яблунівка. Згідно відповіді на запит №488 від 21.04.2016 (а.с.9) Заставнівська районна рада КЗ "[PERSON] районний центр ПМСД" вказує, що [PERSON], [INFO], що проживає в [INFO] перебуває під наглядом сімейного лікаря [PERSON] амбулаторії ЗПСМ с. Веренчанка та знаходиться на "Д" обліку з приводу: Гіпоксично-ішемічного ураження центральної нервової системи. Неповне зарощення овального вікна, додаткова хорда лівого шлуночка. Дитина знаходилася на грудному вигодовуванні до лютого 2016. З березня і по даний час, тобто по 21.04.2016 , дитина знаходиться на штучному вигодовуванні та отримує дитячу суміш "Малютка". Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов [PERSON] від 12.08.2016 (а.с.36), остання являється власником житлового будинку в с. Яблунівка вул. Центральна, 13 Заставнівського району, загальною площею 67,6 кв.м., в даному будинку зареєстрована , але не проживає. [PERSON] разом із донькою [PERSON] проживають в житловому будинку батьків, загальною площею 130 кв.м. Умови проживання задовільні. В будинку є водопостачання та ванна кімната. Зі слів матері [PERSON] та її сусідів батько дитини- Бумбак Д.С. дитину не відвідує. Свідок [PERSON] повідомила суду, що являється матір"ю відповідача [PERSON] Позивач та відповідач проживали у фактичних шлюбних відносинах. Спільною сім"єю проживали в їхньому будинку , що в с. Яблунівка Заставнівського району із грудня 2015 року, тобто із часу народження дитини і по лютий 2016 року. В лютому 2016 року сторони припинили відносини, [PERSON] із дитиною залишилась проживати у їхньому будинку, а позивач перейшов проживати до помешкання своїх батьків в м. Заставна. В той час дитина перебувала на змішаному вигодовуванні. За час спільного проживання позивач з дитиною не сидів, постійно перебував в м. Заставна, відповідачка і вдень, і вночі вставала до дитини, щоб погодувати. В лютому під час перебування [PERSON] на роботі, [PERSON] забрав малолітню доньку [PERSON] в м.Заставна. В той же день повернути дитину відмовлявся, у зв"язку із чим відповідачка зверталася із заявою до [PERSON] Свідок зазначила, що після прийняття розпорядження [PERSON] РДА про встановлення днів побачень із дитиною [PERSON] тричі приходив до дитини із своїм кумом та представником органу опіки та піклування, однак то було у дні, які не були визначені у розпорядженні, а тому вона відмовлялася впускати його до будинку та надавати йому можливість побачитись із дитиною. Свідок вказала, що починаючи із березня 2016 року [PERSON] жодного разу не приходив до дитини, остання не знає його, як батька. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Приписами ст. 158 СК встановлено порядок вирішення органом опіки та піклування спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї, згідно ч.1 якої передбачено, що заявою матері або батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Відповідно до ч.2 ст.158 СК України рішення органу опіки та піклування є обов"язковим до виконання. Судом встановлено, що оскільки позивач [PERSON] з лютого 2016 року проживає окремо від доньки, останній звернувся із заявою до органу опіки та піклування про визначення йому способів участі у вихованні дитини. Відповідно до розпорядження № 129-р від 31.03.2016 [PERSON] РДА Чернівецької області «Про встановлення днів побачень [PERSON]С.» позивачу встановлено дні побачень із донькою [PERSON] , [INFO] за наступник графіком: кожна субота, неділя з 14:00 год. до 18:00 год. та кожен понеділок, середа з 08:00 год. до 19:00 год. за місцем проживання дитини. Згідно п. 2 даного розпорядження позивача [PERSON] зобов'язано направляти усі свої зусилля на правильне виховання доньки та збереження її здоров"я. Відповідно до п. 3 цього розпорядження відповідача [PERSON] зобов'язано давати можливість батьку безперешкодно зустрічатися з донькою у вказаний час (а.с. 10). Відповідач проти такого розпорядження не заперечувала та його в судовому порядку не оскаржувала, що визнано сторонами. Проте, як встановлено судом, у звязку із ухиленням матері дитини - відповідача [PERSON] від виконання рішення органу опіки та піклування, позивач заявив даний позов до суду . Однак вимоги цих норм Закону при спорі у вихованні дитини застосовуються в даних правовідносинах з врахуванням вимог ч.1 ст.159 СК України, відповідно до якої, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Згідно ч.2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Тому, для застосування вимог зазначеної статті слід встановити, що особа, яка проживає з дитиною - в даному випадку це мама дитини-відповідач чинить перешкоди батьку дитини-позивачу у спілкуванні та вихованні дитини. І це повинен довести позивач відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, яка встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач, звертаючись до суду, в позовній заяві зазначив, що [PERSON] РДА встановлено порядок вирішення спору щодо його участі у вихованні дитини, розпорядженням №129-р від 31.03.2016 визначений спосіб його участі у спілкуванні та вихованні доньки та встановлено\~\~відповідні дні побачень. Тому у відповідності до вимог вказаної ст.159 СК України позивачу слід довести, що після прийняття розпорядження відповідач чинить йому перешкоди в спілкуванні та вихованні доньки. Однак жодного належного та допустимого доказу позивачем суду не надано. Більш цього, після прийняття зазначеного розпорядження та до звернення до суду з даним позовом він не звертався до органу опіки та піклування про ухилення відповідача від виконання рішення цього органу. Натомість, в судовому засіданні встановлено, що упродовж 2016 року відповідач [PERSON] неодноразово зверталася до правоохоронних органів на неправомірні дії позивача по відношенню до неї та їх малолітної доньки [PERSON], що підтверджується відповідними висновками [PERSON] Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області ( а.с. 37-42). В процесі розгляду справи орган опіки та піклування [PERSON] РДА надав висновок по спірному питанню з рекомендацією про доцільність визначення способів участі [PERSON] у вихованні дитини, продублювавши встановлені дні побачень згідно свого розпорядження №129-р від 31.03.2016. Однак, в даному висновку також відсутні посилання на наявність доказів чинення відповідачем перешкод участі позивачу у вихованні дитини. Доводи позивача про чинення відповідачем перешкод в побаченні із донькою також спростовуються показаннями свідка [PERSON] Згідно преамбули Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року № 2402-ІІІ з наступними змінами та доповненнями цей Закон визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров'я, освіту, соціальний захист та всебічний розвиток встановлює основні засади державної політики у цій сфері. Згідно вимог статті 15 даного Закону дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Отже, із тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Що стосується доводів позивача , що він як батько дитини має рівні права та обовязки щодо дитини, які передбачені у ст. 141СК України, то таке його право судом під сумнів не ставиться, однак така абсолютна рівність прав можлива у разі, коли батьки проживають однією сімєю. За обставин, коли батьки проживають окремо, мають перш за все враховуватися права та інтереси самої дитини, яка привязується до певного місця та умов проживання, при цьому батьки мають враховувати вік дитини, стан її здоровя, інтереси, прихильність до батьків тощо та у спорі за неї не травмувати саму дитину. Таким чином, з урахуванням всіх обставин справи, виходячи виключно з інтересів дитини, віку [PERSON], якій на час розгляду справи виповнилося лише один рік, яка не сприймає позивача, як свого батька, між ними не існує будь-якого контакту, суд вважає, що для налагодження психо-емоційного звязку між батьком та донькою доцільно рекомендувати позивачу приймати участь у вихованні дитини у дні побачень, встановлених розпорядженням [PERSON] РДА №129-р від 31.03.2016 за місцем проживання матері та направляти свої зусилля на правильне виховання доньки та збереження її здоровя. При цьому суд вважає, що зміна способу участі батька у вихованні дитини шляхом встановлення побачень за місцем проживання батька є передчасною та не обґрунтованою. З огляду наведеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. З урахуванням викладеного, на підставі Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року), Закону України «Про охорону дитинства» , ст.ст.7, 141, 153, 157, 158, 159 СК України,

Outcome: dismissed