Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відділу ДВС Вільнянського РУЮ, в якому вимагає скасувати арешт, що був накладений на її майно. Як зазначила позивачка у своїй позовній заяві, у березні-травні 2000 року відділом ДВС Вільнянського РУЮ здійснювалося виконавче провадження щодо стягнення з її чоловіка [PERSON] на користь третьої особи грошового боргу. Під час цього виконавчого провадження державним виконавцем був накладений арешт на її нерухоме майно. У подальшому виконавче провадження було закінчено у зв'язку із виконанням судового рішення, у лютому 2008 року був знятий арешт з майна її чоловіка, проте арешт з її власного майна знятий не був. Враховуючи ці обставини, позивач й звернувся до суду із зазначеними вимогами. У судове засідання представник позивачки адвокат [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги, пояснив суду, що в іншому порядку скасувати арешт немає можливості, оскільки матеріали виконавчого провадження не збереглися. Також пояснив, що позивачка має терміново продати свою квартиру, але наявність реєстрації арешту майна перешкоджає цьому; просить задовольнити позов у повному обсязі та допустити рішення до негайного виконання. Представник відділу ДВС Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області у судове засідання не з'явився, про дату та місце слухання справи був повідомлений належним чином, ніяких відомостей про причину неявки суду не надав. На підставі ч.2 ст.77, ст.ст.224-226 ЦПК України, позов розглянуто за відсутності представника відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши надані йому докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, з поданих позивачем документів вбачається, що у березні-травні 2000 року відділом ДВС Вільнянського РУЮ здійснювалося виконавче провадження щодо виконання рішення суду про стягнення з [PERSON], який є чоловіком позивачки, на користь третьої особи грошового боргу. У зв'язку з цим 21.04.2000 року Вільнянською державною нотаріальною конторою на підставі постанови державного виконавця був накладений арешт на все майно позивачки. На даний момент виконавче провадження щодо виконання зазначеного рішення суду не здійснюється, подані документи свідчать, що у лютому 2008 року арешт з майна боржника [PERSON] був знятий у зв'язку із виконанням судового рішення. Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, що діяла на момент спірних правовідносин), у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Згідно ч.1 ст.57 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, що діяла на момент спірних правовідносин), арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Тобто, законом передбачено, що підставою для арешту майна є забезпечення реального виконання рішення згідно Закону "Про виконавче провадження"; відсутність такого виконавчого провадження виключає підстави для арешту майна. Згідно ч.5 ст.60 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, що діяла на момент спірних правовідносин), арешт майна у виконавчому провадженні може бути знятий за рішенням суду. Враховуючи наведені обставини, позов має бути задоволений у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved