Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

[PERSON] 31.01.2014року звернулася в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні приміщенням. Позов мотивує тим, що вона є співвласником квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 05.04.2007 року, виданим відділом реєстру житлового фонду департаменту житлово-комунального господарства і будівництва Луцької міської ради, та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 14.05.2007 року. (а.с.4). Позивач постійно проживає у цій квартирі. Вищезазначена квартира, співвласником якої є позивач, набута в результаті приватизації державного житлового фонду відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду". Відповідно до зазначеного Закону допоміжні приміщення (кладовки, сараї і та ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Таким чином, позивач як співвласник квартири [ADDRESS] набула право власності на допоміжні приміщенні, які розташовані у вищевказаному будинку. В спільному користуванні на [ADDRESS] знаходиться приміщення для сушки речей. На даний час допоміжне приміщення використовує [PERSON] Останній самовільно переобладнав допоміжне приміщення, шляхом добудови у ньому двох стін , що призвело до перетворення допоміжного приміщення (для сушки) на коридор 2,5м2) та дві кладові ( 4,2 м2 і 3,7 м2), що постійно зачинені. Тим самим, відповідач унеможливив використання приміщення за призначенням іншими співвласниками, що призвело до порушення її права на безперешкодне користування допоміжними приміщеннями, які знаходяться у спільному використанні. 06 листопада 2013 року рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області було вирішено питання щодо усунення перешкоди [PERSON], шляхом відкриття дверей в приміщення сушки. Незважаючи на дане рішення суду та постанову адміністративної комісії при виконкомі Луцької міської ради від 31.01.2012р.про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності, самовільно побудовані [PERSON] дві стіни з окремими дверима, постійно замкнуті, що надалі створює перешкоди іншим співвласникам використовувати допоміжне приміщення за призначенням. Посилаючись на вищенаведене, позивач просить суд зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні допоміжним приміщенням сушки шляхом демонтажу двох стіни, що розділили дане приміщення на коридор та дві кладовки, яке знаходиться на [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов з наведених у ньому мотивів. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення судових повісток. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи по наявних доказах, відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Цивільне судочинство у судах України здійснюється на засадах змагальності сторін, що передбачено статтею 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 05.04.2007 року, виданим відділом реєстру житлового фонду департаменту житлово-комунального господарства і будівництва Луцької міської ради (а.с. 4), та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 14.05.2007 року (а.с. 5). Вищезазначена квартира, співвласником якої є позивач, набута в результаті приватизації державного житлового фонду відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду". Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і та ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02 березня 2004 року (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т.ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності. Отже, позивач як співвласник квартири [ADDRESS] набула також право власності і на допоміжні приміщенні, які розташовані у вищезазначеному будинку. Відповідно до ч. 1 ст. 369 Цивільного кодексу України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] влаштував в приміщенні для сушки на 8-му поверсі будинку дві кладові (4,2 м2 та 3,7 м2) зі встановленням на вході до цих допоміжних приміщень дверей. З постанови адміністративної комісії при виконкомі Луцької міської ради від 31.01.2012 року вбачається, що відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 150 Кодексу України про адміністративні правопорушення "Порушення правил користування жилими будинками і жилими приміщеннями".(а.с. 8) Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Статтею 391 Цивільного Кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином , аналізуючи наведені по справі докази в їх сукупності та приймаючи до уваги, що позивач невзмозі належним чином користуватись належним їй на праві спільної сумісної власності допоміжним приміщенням за адресою: [ADDRESS], слід зобов'язати відповідача [PERSON] усунути перешкоди у користуванні вищевказаним приміщенням, шляхом демонтажу двох стін, що розділили це приміщення на коридор та дві кладовки.

Outcome: approved