Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

[PERSON] звернулася у суд з позовом до Замостянської сільської ради, третя особа: [PERSON], [PERSON] про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на момент відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. У позові вказувала, що 07.10.2012 року померла її баба [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами 1810 року побудови, який знаходиться в с.Замостя по вул.Лугова,3 Вижницького району. Спадкоємцями першої черги за законом є діти померлої [PERSON] та [PERSON], які спадщину не прийняли та на неї не претендують. Посилалася, що за життя [PERSON] склала заповіт, яким усе своє майно заповіла їй. Як спадкоємець по заповіту, вона своєчасно прийняла спадщину, оскільки постійно проживала без реєстрації за спадкодавцем на час відкриття, фактично вступила в управління спадковим майном, звернулася до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак, Вижницькою державною нотаріальною конторою 04.11.2016 року їй була видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв»язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини та не наданням доказів про постійне проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також за відсутністю належним чином оформлених документів на житловий будинок із надвірними будівлями та господарськими спорудами, який знаходиться в с.Замостя по вул.Лугова,3 Вижницького району. Зазначала, що місцем її реєстрації є с.Коритне, вул.Першотравнева,7 Вижницького району, однак, фактично із дитинства вона постійно проживала із бабою, спочатку допомагала по господарству, а коли підросла, то вела домашнє господарство разом із нею. Останні роки перед смертю через хронічні вікові хвороби та свій вік (померла у 85 років), вона потребувала постійного догляду, який вона і здійснювала. На момент відкриття спадщини, тобто часу смерті баби 07.10.2012 року, вона постійно проживала із нею, здійснювала за нею догляд, вела спільне господарство, а також доглядала за житловим будинком і земельною ділянкою, які доглядає та утримує до цього часу. Просила встановити факт її, [PERSON], [INFO], постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на день її смерті 07.10.2012 року; визнати за нею, [PERSON], [INFO], право власності на спадкове майно за заповітом після смерті [PERSON], що померла 07.10.2012 року, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, 1810 року побудови, який знаходиться в с.Замостя, вул.Лугова,3 Вижницького району Чернівецької області. Позивач [PERSON] та в її інтересах представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві. Просили позов задовольнити. В.о.старости с.Замостя Вижницького району в адресованій суду заяві позов визнав, просив справу розглядати без участі представника сільської ради. Треті особи , в судове засідання не з'явилися, будучи належно повідомленими про місце, день та годину слухання справи, в адресованих суду заявах позов визнали повністю і просили справу розглядати в їх відсутності. Спадщину після смерті [PERSON] вони не прийняли і на спадкове майно не претендують. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили , що позивач проживала з [PERSON] на час відкриття спадщини. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 07.10.2012 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-МИ №168687 від 01 лтстопада 2016 року, виданого виконавчим комітетом Замостянської сільської ради Вижницького району Чернівецької області. Після смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить: житловий будинок 1810 року побудови з належними до нього господарськими та побутовими будівлями та господарськими спорудами, що розташований по вул. Лугова, 3 в с. Замостя Вижницького району Чернівецької області, загальною вартістю 60828 грн., що підтверджується копією технічного паспорту, виготовленого станом на 17.09.2015 року КП «Вижницьке РБТІ». Позивач є онукою спадкодавця [PERSON]. [PERSON] 11.11.2009 року залишила посмертне розпорядження ,яким все своє майно заповіла онуці [PERSON], даний заповіт не змінювався та не скасовувався. Спадкоємці першої черги за законом, діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON], які прийняли спадщину після смерті [PERSON] і не претендують на неї, що вбачається з поданих ними особисто заяв, які містяться в матеріалах справи. Постановою приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу [PERSON] від 04 листопада 2016 року №1260/02-31 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок №3, з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с.Замостя , вул. Лугова Вижницького району Чернівецької області, у зв»язку з тим, що вчинення такої дії суперечить законові, так як вона у встановлений законом строк не подала заяви про прийняття спадщини і відповідно до ст.1270 ЦКУ пропустила строк для прийняття спадщини, не надала доказів про постійне проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини і вважається такою, що не прийняла спадщину. Тобто, для оформлення спадщини позивачу необхідно встановити факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 3 вказаної статті встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Протягом передбаченого ст.1270 ЦК України строку позивач від спадщини не відмовлялася. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року розяснено, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у звязку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому прядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтею 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що місце проживання це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини, а реєстрація - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Статтею 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Аналіз наведених статей Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" вказує на те, що місце проживання особи підлягає реєстрації у встановленому цим Законом порядку, про що проставляється відмітка в її паспорті. Із копії паспорта [PERSON] вбачається, що вона зареєстрована у с.Коритне з 12.05.2006 року . Як слідує із роз'яснень, викладених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2014 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у випадках, коли спадкоємці постійно проживали разом зі спадкодавцем, проте зареєстровані за іншою адресою, судам слід враховувати, що місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 Цивільного кодексу України є житловий будинок, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Крім того, згідно вказаного листа, заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкоємцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи. Згідно вищевказаного листа, заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкоємцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи. Разом з тим, ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили той факт, що на час відкриття спадщини,а саме 07.10.2012 року її онука [PERSON] проживала з нею здійснювала догляд за нею вели спільне господарство, здійснювала догляд за будинком та земельною ділянкою у с. Замостя вул.Лугова,3. З огляду на викладене, відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є успадкування прав на майно, в тому числі за законом відповідно до ст.1217 ЦК України. У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця. Згідно ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи зазначені вимоги закону, а також з урахуванням наведених вище досліджених судом доказів, суд вважає, що житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями та господарськими спорудами, який розташований в с. Замостя Вижницького району Чернівецької області по вул. Лугова,3 належав [PERSON], позивач є онукою спадкодавця і спадкоємцем за заповітом, прийняла спадщину, оскільки постійно проживала без реєстрації з бабусею на день її смерті, спору відносно спадкового майна немає, а тому її позовні вимоги про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обємі. На підставі ст.ст.182, 328, 392, 1217, 1218, 1261, 1268-1270, 1273 ЦК України,

Outcome: approved