Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

Орган опіки та піклування (виконавчий комітет Коломийської міської ради) звернувся з даним позовом, підтримуючи який в судовому засіданні представник пояснив, що на обліку у службі у справах дітей Коломийської міської ради з 26 березня 2015 року перебувають малолітні діти [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], як такі, що опинились у складних життєвих обставинах. З матір'ю дітей [PERSON] періодично проводилась роз'яснювальна робота, щодо поліпшення житлово-побутових умов. Однак мама дітей не займається їх вихованням та доглядом, побутові умови не покращує. Відповідач [PERSON] не має належної можливості забезпечити дітей матеріально, одягнути, нагодувати та відправити до школи. Згідно листа директора міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді управління праці та соціального захисту населення міської ради від 11.02.2016 р. № 01-16/02 стало відомо про те, що діти в сім'ї відповідачів [PERSON] та [PERSON] не отримують належного харчування та догляду, мама не займається вихованням та розвитком дітей, внаслідок чого діти педагогічно занедбані. 10 лютого 2016 року після чергового відвідування сім'ї встановлено, що четверо молодших дітей замкнуто в квартирі без нагляду дорослих. Найменша дитина [PERSON] голосно плакав. Діти через вікно повідомили, що він хоче пити. Така ситуація повторюється періодично. Пізніше було знайдено родичів та відкрито вхідні двері. Зайшовши в помешкання усі відчули сильний неприємний запах, кімната у антисанітарному стані, відсутні продукти харчування, діти недоглянуті, брудні. Найменша дитина [PERSON],2014 року народження, спав у колясці, яка набагато менша його зросту, так, що дитині не можливо випростатися. Засоби для гігієни дітей взагалі відсутні. Така ситуація триває півтора року, батьки регулярно вживають алкогольні напої, на зауваження соціальних працівників та працівників поліції не реагують. Негативне ставлення матері до дітей засвідчується ще й тим, що вона не могла знайти час для лікування найменшої дитини (у дитини рахіт, непропорційно велика голова). Лікарі неодноразово давали їй направлення на лікування до Обласної дитячої лікарні. Крім того відповідачі не оформили дітей в дошкільний навчальний заклад, в якому б діти харчувалися, розвивалися, перебували під наглядом вихователів та медиків. Соціальні працівники в кінці 2014 року посприяли влаштуванню найстаршої дочки [PERSON] в сиротинець святого Миколая Коломийсько-Чернівецької єпархії УГКЦ, але відповідачка згодом забрала дитину до дому для догляду за молодшими братами та сестрами. Згідно листа з Коломийського відділу поліції ГУНП України в Івано- Франківській області від 11.02.2016 № 1917 відомо, що відповідач [PERSON] систематично вживає алкогольні напої, не займається вихованням та розвитком малолітніх дітей. З громадянкою проводилася роз'яснювальна робота, однак на шлях виправлення вона не стає. Крім того, 02.01.2016 року відповідач [PERSON] засуджена Коломийським міськрайонним судом за ст. 164 Кримінального кодексу України до покарання у виді 80 годин громадських робіт за злісне ухилення від утримання неповнолітніх дітей. Додатково встановлено, що в будинку по фактичному місцю проживання відповідачів з сім єю по [ADDRESS] відсутні будь-які допоміжні, навчальні прилади та матеріали для навчання і розвитку дітей. Квартира в півособняку складається з однієї кімнати, кухні і веранди, з сім'єю проживає дідусь (батько тата дітей), який спить на підлозі і періодично зловживає алкоголем. Відповідач [PERSON] негативно характеризується, що підтверджується тим фактом, що у 2014 році остання викинула в коробці новонароджену дитину у звя зку з чим було відкрито кримінальне провадження за ст. 135 КК України. Однак відповідачці матері дитини надали шанс на виправлення, справу закрили, а дитину повернули в сім'ю. Що стосується відповідача [PERSON], то останній як батько неповнолітніх дітей повністю самоусунувся від своїх сімейних та батьківських обов'язків, зловживає алкоголем. По догляду за дітьми не допомагає, станом здоров'я дітей не цікавиться, на медогляди не водить, взагалі байдужий до дітей. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті міської ради 12.10.2015 р. та 13.11.2015 року розглядалося питання про ухилення вдповідачки [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до п'яти дітей та було роз'яснено як треба доглядати за дітьми та попереджено про можливу відповідальність. Виконавчий комітет Коломийської міської ради прийняв рішення від 23.02.2016 р. № 39 «Про негайне відібрання від батьків [PERSON] та [PERSON] малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]». На наступний день комісія відібрала дітей від батьків. [PERSON] влаштовано в Коломийську дитячу лікарню, а чотирьох його старших сестер до Міжрегіонального центру соціально-психологічної реабілітації дітей в селі Мединя Галицького району. Органом опіки та піклування невстановлено інших родичів відповідачів [PERSON] та [PERSON],. які б могли тимчасово взяти дітей на виховання. Просять позов задоволити та відібрати від батьків відповідачів [PERSON] та [PERSON] п»ятьох малолітніх дітей не позбавляючи батьків їх батьківських прав . Прокурор в судовому засіданні щодо задоволення позову не заперечує, вважає позов підставним. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно. Відповідач [PERSON] в попередньому судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що любить дітей і бажає доглядати за ними, обіцяє зробити ремонт в хаті та належні умови для дітей. Однак в судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Заслухавши пояснення представника органу опіки та піклування, відповідача [PERSON], врахувавши думку прокурора , з'ясувавши обставини, на які сторон посилаютьсяяк на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров'я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків (ч. 2 ст. 170 СК). Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. У Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007р. зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі є батьками п ятьох дітей і дійсно не виховують та не утримують їх - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] належним чином; проживають без реєстрації по [ADDRESS] в незадовільних матеріально-побутових та санітарно-гігієнічних умовах, що стверджується актами обстеження умов проживання (а.с.16,17). Як вбачається з листа головного лікаря комунального закладу Коломийської міської ради «Коломийського міського центру первинної медико-санітарної допомоги» № 50/01-05 від 06.03.2015 р. сім'я [PERSON] та [PERSON] на педіатричній дільниці № 5 виявлена випадково 09.02.2015 року при подвірному обході дільничною медсестрою. Сім'я постійно мігрує по місту Коломия, періодично вибували з с. Кунисівці Городенківського району Івано-Франківської області. Дана сім'я відноситься до групи підвищеного ризику як асоціально-кризова, перебуває під супроводом соціальних служб та диференційованим спостереженням дільничної служби «Коломийського міського центру ПМСД». При відвідуванні дітей дільничним педіатром та дільничною медсестрою постійно відмічаються незадовільні побутові та санітарно-гігієнічні умови помешкання (в квартирі відсутня вода, туалет надворі, меблі відсутні, в кімнатах брудно). Діти не доглянуті, в приміщенні ходять без одягу, взуття , брудні, харчування дітей одноманітне, нераціональне по віку. Дитина [PERSON], [INFO] (7.5 місяців) відстає в фізичному і психомоторному розвитку, не отримує належного харчування і догляду. За весь час від народження дитини мати відвідала поліклініку 2 рази. Дитина консультована лікарем-неврологом, лікарем-ортопедом, лікарем-окулістом, проведено загальні аналізи крові. Встановлено діагноз: Гіпертензивно-гідроцефальний синдром. Дефіцитна анемія І ст. Білкова енергетична недостатність II ст. (дефіцит ваги 23%).Рекомендовано обстеження в ОДКЛ, від якого мати відповідач по справі відмовилась посилаючись на відсутність коштів, а батько він же відповідач дитини не працює.(а.с.21) Як вбачається з листа начальника Коломийського МВ УМВС України вих. № 176-76 від 21.09.2015 р. у помешканні за місцем фактичного проживання відповідачів з сім єю існують антисанітарні умови проживання, посуд брудний, дитячі речі хаотично розкидані по кімнаті, відповідач систематично залишає дітей без нагляду. (а.с.13) Згідно листа директора міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді управління праці та соціального захисту населення міської ради [PERSON] (ш.п. [PERSON]) від 11.02.2016 р. № 01-16/02 діти в сім'ї відповідачів [PERSON] та [PERSON] не отримують належного харчування та догляду, мама не займається вихованням та розвитком дітей, внаслідок чого діти педагогічно занедбані. 10 лютого 2016 року після чергового відвідування сім'ї встановлено, що четверо молодших дітей замкнуто в квартирі без нагляду дорослих. Найменша дитина [PERSON] голосно плакав. Діти через вікно повідомили, що він хоче пити і що вдома немає батьків. Після чого знайдено родичів та відкрито вхідні двері. Зайшовши в помешкання уло відчутним різкий неприємний запах, кімната у антисанітарному стані, відсутні продукти харчування, діти брудні, наймлодша дитина [PERSON],2014 року народження, спав у колясці, яка набагато менша його зросту. Дана ситуація триває півтора року, відповідачі регулярно вживають алкогольні напої, що призводить до їхньої повної деградації. Подальше перебування дітей у даній сім»ї є неможливим так як батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей (а.с.12). Дані факти підтверджуються матеріалами справи № 9 соціального супроводу сім ї відповідачів, оригінал котрої оглянуто в судовому засіданні. Як видно з листа з Коломийського відділу поліції ГУНП України в Івано- Франківській області від 11.02.2016 № 1917 відповідач [PERSON] систематично вживає алкогольні напої, не займається вихованням та розвитком малолітніх дітей, з нею проводилася роз'яснювальна робота, однак на шлях виправлення вона не стає.(а.с.14) Вироком Коломийського міськрайонного суду від 18.11.2015 р. відповідача [PERSON] визнано винною за ст. 164 ч. 1 КК України і призначено покарання 80 год. громадських робіт (а.с.66). Крім того, постановами суду від 13.11.2014 р. та 16.02.2016р. відповідача [PERSON] визано винною за ст. 51 ч.1 КпАП України та 184 ч.1 КпАП України, що характеризує відповідача [PERSON] з негативної сторони (а.с.67,68). Свідки [PERSON] (д.п. [PERSON]), [PERSON] підтвердили в судовому засіданні безвідповідальність відповідачів як батьків стосовно малолітніх дітей, їх недбале ставлення до малолітніх дітей, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Виконавчим комітететом Коломийської міської ради прийнято рішення від 23.02.2016 р. № 39 «Про негайне відібрання від батьків [PERSON] та [PERSON] малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]». (а.с.5) Частиною 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Таким чином судом встановлено, що відповідачі, які є є матірю та батьком п'яти малолітніх дітей допустили свідоме нехтування своїми обов'язками щодо їх виховання і утримання, ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків. Винна поведінка відповідачів підтверджується письмовими доказами при відсутності інших способів впливу на неї для зміни ставлення щодо виховання і утримання дитини. При встановлених обставинах, позовні вимоги про відібрання дітей від батьків без позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню. На підставі наведеного, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007р., ст.170 СК України,

Outcome: approved