Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

У грудні 2014 року позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача [PERSON] про права власності за набувальною давністю, обґрунтувавши свої вимоги тим, що вони разом з відповідачем є співвласниками однокімнатної квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26.07.1994 року. Відповідач був чоловіком [PERSON], шлюб розірваний 10.03.1992 року. З березня 1996 року останній у вказаній квартирі не проживає та витрати на квартиру несуть повністю вони. У зв'язку з чим просять суд: - припинити право власності [PERSON] на 1/3 частку однокімнатної квартири [ADDRESS] загальною площею 38,8 кв.м, житловою площею 19,2 кв.м; - визнати за [PERSON] ([ADDRESS], ідентифікаційний номер: [NUMBER]), право власності за набувальною давністю на 1/6 частку однокімнатної квартири [ADDRESS] загальною площею 38,8 кв.м, житловою площею 19,2 кв.м; - визнати за [PERSON] ([ADDRESS], ідентифікаційний номер: [NUMBER]), право власності за набувальною давністю на 1/6 частку однокімнатної квартири [ADDRESS] загальною площею 38,8 кв.м, житловою площею 19,2 кв.м. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги, навели доводи аналогічні викладеним в позовній заяві та просили позов задовольнити. Представник позивача [PERSON], що діє на підставі витягу з договору про надання правової допомоги від 15.12.2014 року (а.с.120) та ордеру серії ДН №0004336 від 15.12.2014 року (а.с.2),у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з′явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, через оголошення у пресі (а.с.158) у відповідність до ч.9 ст. 74 ЦПК України, тому суд вважає за можливе розглянути справу без його участі, що відповідає положенням ст. 169 ЦПК України. Вислухавши позивачів та їх представника, свідків, дослідивши подані позивачами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено,що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 25.07.1994 року однокімнатна квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS], належить на праві спільної власності [PERSON] та членам її сім'ї [PERSON] та [PERSON] (а.с.8) З копії свідоцтва про розірвання шлюбу, вбачається що 10.03.1992 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано (а.с.10). Відповідно до свідоцтво про одруження, 25.09.25 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Слов'янська донецької області. актовий запис №508 - зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Також встановлено, що [PERSON] 06.03.1996 року було виписано з квартири [ADDRESS], що підтверджується копією технічного паспорту на квартиру. Відповідно до акту №750 від 27.11.2014 року, наданого головою комітету микрарайону "Артема-Лесной" (а.с.16) громадянин [PERSON], [INFO] з березня 1996 року по теперішній час фактично не мешкає за адресою: [ADDRESS], витрати по оплаті за квартиру та комунальні послуги останній також не несе. Зазначена обставина також підтверджується наданими копіями документів, а саме актом звірки розрахунків за електроенергію станом на 26.11.2014 року (а.с.18), довідками КП "Словміськводоканал", Ліра "ЛТД", ВО "Слов'янськтепломережа", що надані [PERSON] про відсутність заборгованості за адресою [ADDRESS] станом на 11.2014 року (а.с.19, 20, 21), та копіями квитанцій відповідно до цього (а.с.22-96). Відповідно до звіту з незалежної оцінки майна від 25.11.2014 року, ринкова вартість однокімнатної квартири, розташованої за адресою [ADDRESS] становить 123 540 грн., ринкова вартість 1/3 частки становить 41180 грн. без ПДВ (а.с.108). Вирішуючи питання стосовно набуття права власності позивачів за набувальною власністю, суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 321 ЦПК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.. Відповідно до статей 316, 328, 345 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Набувальна давність (або давність володіння) відноситься до первісних способів набуття права власності, тому що права набувача основані не на минулій власності чи відносинах правонаступництва, а на обов'язковій сукупності обставин, передбачених ч.1 ст.344 ЦК. Відповідно до ст.344 ч.1 Цивільного Кодексу України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно ст.344 ч.4 Цивільного Кодексу України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папері набувається за рішенням суду. У відповідність до п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим кодексом, тобто до 01 січня 2001 року. Виходячи зі змісту ст.344 ЦК, обставинами, які мають значення для справи, і, які повинен, довести саме позивач (ч.1 ст.60 ЦПК України), є законний об'єкт володіння, добросовісність володіння (особа, яка не знала і не могла знати про перешкоди до набуття майна), безперервність, відкритість володіння (володілець не просто уповноважений, але зобов'язаний відноситися до об'єкта володіння як власник, якщо він бажає зберегти незаперечний статус володільця за давністю, що дозволяє йому після спливу встановленого законом строку набувальної давності фактично перетворитися у власника. Доказами відношення до майна в якості його власника можуть бути, такі дії володільця, як ремонт речі (будинку) за свій рахунок, страхування майна, передача майна на зберігання іншим особам тощо), давність володіння та його безперервність, тобто проживання і користування будинком. Як вбачається з п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Враховуючи зазначені вимоги закону, а також з урахуванням наведених вище досліджених судом доказів, суд вважає, що позивачі [PERSON] та [PERSON] довели факт набуття ними права власності за набувальною давністю, оскільки вони добросовісно і відкрито користується нерухомим майном на протязі більше 18 років, сплачують комунальні послуги та витрати з утримання квартири, в свою чергу відповідач [PERSON] за вказаний час та за даною адресою не мешкає, заходів щодо забезпечення охорони майна не вживає, що окрім матеріалів справи підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд ухвалює рішення на користь позивачів, то відповідно позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивачів судових витрат, а саме судового збору у розмірі 411 грн. 80 коп.(а.с.1) та витрат пов'язаних з оплатою оголошення у пресі в сумі 630 грн. 00 коп. (а.с.156), також підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved