Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

У жовтні 2018 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Білагро" звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] та просив визнати дійсним заповіт складений [PERSON] на ім`я ТОВ "Білагро", та визнати недійсним заповіт складений [PERSON] на ім`я [PERSON] . В обґрунтування свого позову позивач ТОВ "Білагро" вказує на те, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , останнім і постійним місцем проживання померлої [PERSON] було [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої поряд з іншим майном ввійшла земельна ділянка площею 2,2321 га, кадастровий номер 5320283600:00:006:0945, для товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Остап`ївської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, та належала спадкодавцеві на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-ПЛ № 044098, виданого Остап`ївської сільською радою Великобагачанського району Полтавської області 20 березня 2003 року. на вказану земельну ділянку [PERSON] 20 квітня 2016 року склала заповіт на користь юридичної особи ТОВ "Білагро", який посвідчений приватним нотаріусом Великобагачанського районного нотаріального округу Полтавської області Сахаровою Л.І. 20.04.2016 року та зареєстрований в Спадковому реєстрі за № 1381. Позивач прийняв вказану спадщину шляхом подачі заяви до приватного нотаріуса Сахарової Л.І. у встановлений законом строк. Потім позивачу стало відомо, що спадкодавець [PERSON] за життя, а саме 05 грудня 2017 року, склала заповіт, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Остап`ївської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області Дурицьким С.П., зареєстрований в Спадковому реєстрі за № 134, відповідно до даного заповіту [PERSON] все належне їй майно заповіла своєму синові [PERSON] . Позивач зазначає, що заповіт [PERSON] від 05.12.2017 року порушує його права як спадкоємця по заповіту, а саме вважає, що форма, зміст та посвідчу вальний напис на заповіті, посвідченому секретарем виконавчого комітету Остап`ївської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області Дурицьким С.П. від 05.12.2017 року, не відповідає Додатку 1 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 11.11.2011 року №3306/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.11.2011 року за № 1298/200036, а також в даному заповіті спадкодавцем не зазначено, що заповіт прочитаний нею вголос, особисто підписаний та його зміст повністю відповідає її волі, що суперечить вимогам чинного закону. Тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів з даним позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.11.2018 року головуючим суддею по справі № 525/1330/18 визначено суддю Великобагачанського районного суду Полтавської області Хорольця В.В. (а.с. 19). 11.06.2020 року суддю [PERSON] звільнено з посади судді Великобагачанського районного суду Полтавської області у зв`язку з поданням заяви про відставку, рішення Вищої ради правосуддя № 1804/0/15-20. Відповідно до розпорядження керівника апарату Великобагачанського районного суду Полтавської області від 16.06.2020 року № 5, справа № 525/1330/18 передана на повторний автоматизований розподіл справ (а.с. 171-173). Відповідно до протоколу ПОВТОРНОГО автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.07.2020 року головуючим суддею по справі № 525/1330/18 визначено суддю Великобагачанського районного суду Полтавської області Ячало Юрія Івановича (а.с. 176). Ухвалою суду від 21.08.2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (а.с. 177), ухвалою суду від 11.01.2021 року справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 197). В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги викладені у резолютивній частині позовної заяви підтримала, посилалася на аргументи зазначені в змісті позовної заяви поданої до суду, вважала, що права позивача порушено та просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Перший відповідач [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог позивача, відзиву до суду не подав. Другий відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, відповідно до ухвали суду від 13.02.2019 року, надано судове доручення до органів Міністерства юстиції України про надання правової допомоги до органів Міністерства юстиції України щодо вручення відповідачу у справі - громадянці Російської Федерації - [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , копії позовної заяви разом із доданими до неї документами, копії ухвали про відкриття провадження у справі та копії даної ухвали суду про звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги, а також з`ясувати думку відповідача щодо заявленого позову. Згідно інформації наданої Головним територіальним управлінням юстиції в Полтавській області дане судове доручення виконане (а.с. 82-93), з`ясовано, що [PERSON] позовні вимоги не визнала, клопотань не заявляла, письмових доказів по справі немає. Третя особа РЕШЕТИЛІВСЬКА МІСЬКА РАДА, яка є правонаступником Остап`ївської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 204, 243), направили до суду листа, в якому просили провести розгляд справи за відсутності представника третьої особи, позовні вимоги позивача підтримала (а.с. 212). Суд, заслухавши представника позивача, першого відповідача, свідка [PERSON] , дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 20 квітня 2016 року [PERSON] , [INFO] , було складено заповіт, яким вона належну їй приватизовану земельну ділянку загальною площею 2,2321 гектари, кадастровий номер земельної ділянки 5320283600:00:006:0945, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Остап`ївської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, що належить їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-ПЛ № 044098 виданого Остап`ївської сільською радою Великобагачанського району Полтавської області 20.03.2003 року, заповіла Товариству з обмеженою відповідальністю "Білагро" (а.с. 10), що підтверджується копією заповіту посвідченим приватним нотаріусом Великобагачанського районного нотаріального округу Полтавської області Сахаровою Л.І. (а.с. 7), та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (а.с. 8, 37-38). 05 грудня 2017 року [PERSON] , [INFO] , було складено заповіт, яким вона все належне їй майно заповіла сину [PERSON] , [INFO] , даний заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Остап`ївської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області Дурицьким С.П. (а.с. 44), та підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (а.с. 37-38). [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , після смерті якої відкрилася спадщина (а.с. 6). Спадщину після померлої [PERSON] , яка померла [INFO] , шляхом подачі заяв до органів нотаріату, прийняли [PERSON] , [PERSON] та юридична особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Білагро", що підтверджується відповіддю державного нотаріуса Великобагачанської державної нотаріальної контори (а.с. 35-44). Постановою державного нотаріуса Великобагачанської державної нотаріальної контори позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право власності в зв`язку із зупиненням вчинення нотаріальних дій до вирішення справи судом (а.с. 13). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] у своїх показання наданих суду повідомив, що працював на посаді секретаря виконавчого комітету Остап`ївської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області. Дійсно посвідчував заповіт складений [PERSON] від 05 грудня 2017 року, яким остання заповіла своєму синові [PERSON] все належне їй майно, який був присутнім при посвідченні заповіту. Заповіт підписаний особисто [PERSON] , особу її було встановлено, дієздатність перевірена, свідок пересвідчився в тому, що [PERSON] розуміє значення своїх дій, повністю розуміє зміст складеного заповіту, який підписала у його присутності, вказував, що сам заповіт виготовив у приміщенні сільської рада, а посвідчення заповіту відбувалося за місцем проживання [PERSON] . Відповідно до ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто (стаття 1234 ЦК України). Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем (абзац 1 частини другої статті 1247 ЦК України). У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року в справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18) зроблено висновок, що "підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами". Досліджений в судовому засіданні форма і зміст заповіту [PERSON] від 05 грудня 2017 року відповідає вимогам ст. 1247 ЦК України та зареєстрований у Спадковому реєстрі, підстав для вважати заповіт нікчемним з огляду на положення ч. 1 ст. 1257 ЦК України, суд при розгляді справи судом не вбачає. Стаття 1257 ЦК України передбачає, що суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Щодо позиції сторони позивача про визнання заповіту недійсним на підставі порушення вимог щодо процедури та посвідчення з посиланням на Додаток 1 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 14.11.2011 року за № 1298/20036, то суд зазначає наступне. Відповідно до п. 1.4 глави ІІІ Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 14.11.2011 року за № 1298/20036, заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем. Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний уголос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом. В той же час, жодної з передбачених ст. 1257 ЦК України обставин, в ході судового розгляду не встановлено. При цьому заповіт по формі та змісту відповідає вимогам чинного законодавства, а його зміст не викликає сумніву щодо дійсного волевиявлення заповідача. У відповідності до ч. 1 ст. 56 Закону України "Про нотаріат", нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог законодавства і особисто подані ними нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, а також забезпечують державну реєстрацію заповітів у спадковому реєстрі відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України. Як вбачається з матеріалів справи, при складенні заповіту було додержано встановлені законом вимоги щодо його оформлення, та посвідчено уповноваженою на те посадовою особою - секретарем виконавчого комітету Остап`ївської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області Дурицьким С.П. Таким чином, позивачем не наведено достатніх підстав для визнання заповіту недійсним, оскільки, складений заповіт відповідає вимогам законодавства щодо його форми та посвідчення, а отже суд приходить до висновку про неможливість з наведених позивачем підстав визнати даний заповіт недійсним. Позицію першого відповідача по справі, який не заперечував проти задоволення позовних вимог сторони позивача, суд не розглядає визначальною при дослідженні питання визнання заповіту недійсним особи, яка померла. Щодо твердження сторони позивача, що заповіт повинен був бути підписаний двома свідками, зважаючи на стан здоров`я заповідача, як те визначено положенням ч. 2 ст. 1253 ЦК України, то будь-яких об`єктивних даних, які ґрунтуються на висновках відповідних медичних фахівців та вказують на те, що заповідач на час підписання заповіту через фізичні вади не могла сама прочитати заповіт, суду не надано. Щодо позиції сторони позивача про не відповідність змісту заповіту окремим пунктам Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 11.11.2011 року №3306/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.11.2011 року за № 1298/200036, то суд зазначає наступне. Верховний Суд в постанові від 12 січня 2021 року по справі № 397/1396/19, провадження № 61-14040св20 зауважив, що технічні помилки (описки) у заповіті не впливають на його дійсність, не свідчать про порушення його форми та порядку посвідчення, Зазначене не є тими порушеннями, які впливають на форму та посвідчення заповіту, що було б підставою для визнання заповіту недійсним. Також у постанові від 07.03.2018 року по справі справа № 525/607/1, провадження № 61-1339св17 Верховний Суд роз`яснив, що відсутність у заповіті певних реквізитів, передбачених Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, може розцінюватися як порушення форми заповіту у тому разі, коли відсутність таких реквізитів позбавляє можливості встановити особу спадкодавця, свободу його волевиявлення, час, місце вчинення заповіту, особу, яка його нотаріально посвідчила, тощо. З огляду на вище зазначене, суд не знаходить законних підстав для визнання заповіту від 05 грудня 2017 року недійсним. Щодо позовної вимоги сторони позивача про визнання дійним заповіту від 20 квітня 2016 року, то суд зазначає наступне. Норми глави 85 ЦК України не передбачають можливості визнання заповіту дійсним. У суду відсутні підстав вважати заповіт від 20 квітня 2016 року нікчемним. Відповідно до ч. 2 ст. 1254 ЦК України, заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. У разі визнання останнього за хронологією заповіту недійсним, застосовуються положення ч. 4 ст. 1254 ЦК України, якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу. З огляду на зазначене, відсутні законні підстави для визнання заповіту від 20 квітня 2016 року дійним. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed