Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] суму спричиненої матеріальні шкоди у розмірі 30401,48 грн., посилаючись на те, що 31 січня 2012 року Оболонський районний суд м. Києва розглянув у відкритому судовому засіданні постанову слідчого СВ Оболонського РУ ГУМВС України в м. Києві відносно [PERSON] про звільнення від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності. В ході розгляду справи було встановлено, що згідно постанови про притягнення в якості обвинуваченого [PERSON], діючи умисно та з корисливих мотивів, шляхом обману, підробив паспорт громадянина України на ім'я [PERSON], [INFO], серія [NUMBER] вклеївши свою фотокартку замість фотокартки [PERSON]. 30.04.2007 року відповідач, переслідуючи злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном обманним шляхом, з метою отримання споживчого кредиту для придбання комп'ютерної техніки в магазині «СІТІ-Ком», видав себе за громадянина [PERSON], надавши співробітнику ПАТ КБ «Приватбанк» підробленими паспорт та ідентифікаційний номер. В результаті злочинних дій [PERSON] оформив кредитний договір № KЗXRRX23390553 отримавши кредитні кошти, якими розпорядився на власний розсуд, придбавши 5 п'ять найменувань товарів у магазині «Сіті-Ком», що підтверджується рахунком на оплату № КВП007057 від 30.04.2007 року. Погашення за даним кредитним договором не проводилися. Відповідач надав підроблений паспорт, та отримав кредит, таким чином, фактично ввів в оману та завдав збитки ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК". У зв'язку з вчиненими злочинними діями, відповідачем було спричинено матеріальну шкоду ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" на суму - 30401,48 грн., яка складається з наступного: 4250,75 гри. - заборгованість за кредитом; 25197,01 гри. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 953,72 гри. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Таким чином, відповідачем було спричинено матеріальну шкоду банку на суму 30401,48 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 61 КПК України, цивільним позивачем у кримінальному провадженні є юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред'явила цивільний позов. Згідно із ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення злочину. Представник відповідач позовні вимоги позивача визнав частково, а саме: в частині суми кредиту в розмірі 4250,75 грн. Щодо інших вимог, то просить суд відмовити із - за безпідставності їх пред'явлення. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом установлено, що 30 квітня 2007 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір за програмою «Розстрочка», відповідно до умов якого останній надано споживчий кредит в розмірі 4256 грн. 40 коп. зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 1,0% на місяць та строком користування один рік. Судом також установлено, що вказаний договір фактично укладений відповідачем [PERSON], який, використовуючи при цьому підроблений паспорт на ім'я [PERSON], шляхом обману, з метою реалізації своїх злочинних дій, заволодів чужим майном, з метою отримання споживчого кредиту для придбання комп'ютерної техніки в магазині «СІТІ-Ком», видав себе за громадянина [PERSON], надавши співробітнику ПАТ КБ «Приватбанк» підробленими паспорт та ідентифікаційний номер. Згідно постанови Оболонського районного суду м. Києва від 31.01.2012 року вбачається, що [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ст.. ст.. 190 ч. 1, 358 ч. 1 КК України у зв'язку із закінченням строків давності. При цьому вказаною постановою було встановлено, що [PERSON] на початку 2007 року знайшов паспорт та ідентифікаційний код на ім'я [PERSON]. Реалізовуючи свій злочинний умисел на підробку документу, а саме: паспорта громадянина на ім'я [PERSON], [INFO], серія [NUMBER] з метою подальшого його використання при отриманні споживчого кредиту, підробив паспорт громадянина України на ім'я [PERSON], шляхом переклейки своє фотографії у паспорт громадянина України на ім'я [PERSON] з метою отримання кредиту, використав його в ЗАТ КБ «Приватбанк»при оформленні споживчого кредиту. Тобто, діяння, які поставлено [PERSON] за провину, дійсно мали місце, що вони містять склад злочинів і дії [PERSON] кваліфіковані вірно за ст.. ст.. 190 ч. 1, 358 ч. 1 КК України. Згідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1989 року № 3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна, покладаючи на відповідача обов'язок відшкодувати матеріальну шкоду, суд має виходити з установленого законом правила про те, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Отже, [PERSON] повинен нести відповідальність на загальних підставах. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно умов вищевказаного договору, позичальник взяв на себе зобов'язання погашати кредит та сплачувати позивачеві нараховані проценти за користування кредитом, комісії, штрафні санкції, а тому з [PERSON] підлягає стягненню на підставі ч. 1 ст. 1166 ЦК України сума шкоди завдана кримінальним злочином Публічному акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк» у розмірі 4250 грн. 75 коп. Щодо питання нарахованих процентів та пені, то суд вважає, що позовні вимоги позивача в цій частині вимог підлягають до частково задоволення з наступних підстав. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 22, п. 2 ч. ч. 2, 4 ст. 623 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). З вищевикладеного, суд вважає про необхідність часткового задоволення вимог позивача в іншій частині вимог та необхідності стягнути з відповідача упущеної вигоди так як виникли зобов'язальні правовідносини між сторонами, а тому є всі підстави для стягнення з відповідача збитків у вигляді упущеної вигоди, оскільки судом протиправна поведінка відповідача встановлена, а тому є обов'язок винної особи відшкодувати завдані позивачу збитки. Тобто, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість по відсотках, яка становить в розмірі 25 197 грн. 01 коп. Щодо пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 953,72 грн., то вказана вимог позивача підлягає до частково задоволення з наступних підстав. Згідно ч. 2 ст. 258 ЦК встановлена спеціальна позовна давність в один рік вимог, у тому числі, про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно до п. 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення пені, суд, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 258 ЦК, не може взяти до уваги розрахунок відповідача, згідно якого пеня нарахована за строк понад один рік, та не враховано вимоги ст. 258 ЦПК. Таким чином, спеціальна позовна давність щодо стягнення неустойки обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням до суду, а починається окремо за кожен день, за який вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. За таких обставин, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за несвоєчасне повернення кредиту, за останній рік, починаючи з 01.04.2013 року, а не з 28.03.2012 року, як про це просить позивач. При порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених заявою та даними Умовами, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі подвійної ставки НБУ від суми заборгованості. Таким чином, розмір пені, відповідно до наданих банком розрахунків, з 01.04.2013 року по 30.03.2014 року становить 646 грн. 55 коп., а саме: ((4250,75 (тіло кредиту) х подвійна ставка НБУ ((7,5 х 2)/ 365) - 0,05 х кількість днів (61)) / 100 = (4250,75 грн. х (7,5: 365= 0,05) х 61 днів) / 100 = 129,65 грн.) та ((4250,75 (тіло кредиту) х подвійна ставка НБУ ((6,5 х 2)/ 365) - 0,04 х кількість днів (304)) / 100 = (4250,75 грн. х (6,5: 365= 0,04) х 304 днів) / 100 = 516,90 грн.), а всього 646,55 грн., і тому суд в цій частині вимог позивача задовольняє частково та стягує з відповідача на користь позивача 646 грн. 55 коп. пені за несвоєчасне повернення кредиту, а в іншій частині стягненню пені відмовляє. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 88 ЦПК України в зв'язку з чим вважає за необхідне стягнути з [PERSON] судовий збір на користь держави на рр 31219206700324, МФО 821018, код 22030001, ЄДРПОУ - 37341907, банк - ГУ ДКСУ у Київській області в сумі 300 грн. 95 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial