Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

26 серпня 2016 року Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" звернулось в суд з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 07 травня 2008 року між Банком та [PERSON] був укладений кредитний договір № 323, за яким банк надав [PERSON] на споживчі цілі кредит у розмірі 20 000 грн., зі сплатою процентів у розмірі 29.0 % річних, на строк 36 місяців , з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 06 травня 2011 року. З метою забезпечення належного виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, 07 травня 2008 року були укладені договора поруки, за якими поручителями виступили [PERSON] та [PERSON], які згідно договорів поруки зобов'язалися перед банком відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором. Посилаючись на зазначені обставини та неналежне виконання [PERSON] зобов'язань за вказаним договором, внаслідок чого станом на 02 липня 2016 року утворилась заборгованість в сумі 8 573 грн. 41 коп., яка складається з 2 911 грн. 00 коп. - сума простроченої заборгованості по основному боргу; 774 грн. 64 коп. - сума прострочених відсотків; 50 грн. 00 коп.- сума заборгованості за комісією; 4 837 грн 77 коп. сума пені, позивач просить стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку зазначену суму заборгованості, а також вирішити питання про понесені витрати зі сплати судового збору. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON].в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив застосувати строк позовної давності та посилався на зловживання посадових осіб банку при оформленні ним кредиту, так як він брав кредит в меншому розмірі ніж рахується у кредитному договорі, тому просив відмовити в задоволенні позову. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, подали письмові заяви, в яких просили розглянути справу без їх участі, позовні вимоги не визнали, просили застосувати до заявлених вимог строк позовної давності. Вислухавши сторони, свідка, дослідивши письмові докази, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 07 травня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк України", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі керуючого філії Кривоозерського відділення Ощадного банку № 3161 та [PERSON] був укладений кредитний договір № 323, за умовами якого Банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 20 000 грн. на споживчі цілі, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 29.0 % річних, на строк 36 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 06 травня 2011 року (а.с. 6-8). Відповідно до п. 1.6 кредитного договору відповідач [PERSON] взяв на себе зобов'язання погашати кредит рівними частинами в сумі 555 грн. 56 коп. до 30 числа кожного місяця, починаючи з наступного місяця після видачі кредиту шляхом внесення готівки до каси Банку або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків відкритих в ВАТ "Ощадбанк". Останнє погашення Кредиту здійснюється позичальником не пізніше 06 травня 2011 року. Вказані обставини підтверджуються також графіком погашення кредиту (а.с. 9), який є невід'ємною частиною кредитного договору. З метою забезпечення належного виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, 07 травня 2008 року між банком та [PERSON] (а.с. 13), а також між банком та [PERSON] (а.с.14), укладені договора поруки, відповідно до яких поручителі зобов'язалися перед банком відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором. Згідно розрахунку (а.с. 4-5), підтверджується, що відповідач неналежно виконував зобов'язання за кредитним договором № 323 від 07.05.2008 року, остання дата погашення [PERSON] кредиту та відсотків за користування кредитом - 08 червня 2011 року, внаслідок чого станом на 02 липня 2016 року виникла заборгованість в сумі 8 573 грн. 41 коп., яка складається з 2 911 грн. 00 коп. заборгованість по тілу кредиту; 774 грн. 64 коп. заборгованість по прострочених відсотках; 50 грн. 00 коп. нарахована комісія; 4 837 грн 77 коп. нарахована пеня. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Тобто протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого цивільного права чи інтересу судом. Чинне цивільне законодавство передбачає два види позовної давності - загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Спеціальна позовна давність встановлена законом для окремих видів вимог. Так, спеціальна позовна давність тривалістю в один рік передбачена, зокрема, для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України. Нормою частини третьої статті 267 ЦК України встановлено, що суд 2 застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 ЦК України). За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина 5 статті 261 ЦК України). При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Оскільки відповідно до ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (зурахуванням положень ч. 4 ст. 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя. Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Отже, оскільки кредитним договором передбачено, що чергові платежі боржник повинен був здійснювати не пізніше 30 числа кожного місяця, а за договором поруки відповідальність поручителя наступає з наступного дня за датою платежу, яка передбачена кредитним договором, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до ст. 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника, та обрахування встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя. У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань. Оскільки з наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач останній платіж на погашення кредиту здійснив 08.06.2011 року, строк дії договору закінчився 06 травня 2011 року, тому перебіг позовної давності 3 необхідно рахувати з 09.06.2011 року, а отже строк позовної давності до боржника [PERSON] сплив 09.06.2014 року, до поручителів 09.12.2011 року. Звернувшись до суду у 26 серпня 2016 року, Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України"пропустило строк позовної давності за вимогами про стягнення кредитної заборгованості, як з боржника так із поручителів, які звернулися в суд із заявами про застосування строку позовної давності до ухвалення рішення, за такого суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. Щодо пояснень позивача про зловживання посадових осіб банку, та свідка [PERSON] про останнє, суд не приймає до уваги як такі, що не підтверджені доказами.

Outcome: dismissed