Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

До суду з позовом до державного підприємства по розповсюдженню періодичних видань «Преса» про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати та моральної шкоди, звернулась [PERSON], мотивуючи позов тим, що вона з 2003 року перебавала в трудових відносинах з відповідачем. 25.03.2015 року її повідомили та попередили письмово, що якщо відмовиться від продовження роботи у зв"язку зі зміною істотних умов праці, буде звільнена на підставі ст. 36 КЗпП України. Її звільнили не після двох місяців, як одержала повідомлення, а за 5 днів, що є грубим порушенням п.3 ст.32 КЗпП України. Також своїми діями відповідач завдав їй моральної шкоди, яку вона оцінює в 30000 грн. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала в повному обсязі і до викладеного в позовній заяві та письмових пояснень додала, що у неї з 2005 року виникло профзахворювання, але відповідач ні на МСЕК ні куди її направлять не хоче і тому вона повинна їздити сама. Вона не визнає, що відбулись зміни в роботі. Її не мали права звільняти у зв"язку з захворюванням. Коли підписували документ про зміну умов праці, сказали, що на один місяць, але потім підмінили той документ і там зовсім інші строки. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі і пояснив суду, що він працює на підприємстві з 2008 року і позивач постійно подає позови. Всі, а це більше ста працівників, погодились на зміну умов праці, а тільки позивач ні. Вона підбурила ще десятьох чоловік підписати заяву, але ті потім підписи відкликали. Наданий час позивач перебуває в трудових відносинах з відповідачем, так-як наказ про звільнення зупинено і позивачу виплачуються всі необхідні виплати, а трудова книжка знаходиться на підприємстві. Вона на даний час перебуває то у відпустці то на лікарняному. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з"явився, але надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши учасників процесу та дослідивши докази по справі суд приходить до наступних висновків. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст.11 ч.1 ЦПК України - суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. 16 січня 2015 року ДП «Преса» видано Наказ «Про зміну режиму роботи» № 03-05, яким у зв'язку із значним зменшенням обсягів оброблення та експедирування преси в порівнянні з аналогічним періодом минулого року в цеху експедирування преси № 1 та з метою оптимального і ефективного використання робочого часу з 1 квітня 2015 року встановлено неповний робочий час працівникам цеху експедирування преси, що безпосередньо зайняті на обробленні та експедируванні періодичних видань (нічні та денні зміни), відповідно до фактичної зайнятості шляхом скорочення тривалості робочих змін /а.с. 22/. Згідно змісту судового рішення по справі № 734/854/15-ц, яке набрало законної сили 13.05.2015 року, позивач оскаржувала наказ відповідача № 03-05 від 16 січня 2015 року "Про зміну режиму роботи". Вказаним рішенням в задоволенні позову судом було відмовлено. /а.с.39-41/. Ухвалою суду від 16.06.2015 року, позов по даній справі в частині позовних вимог про визнання незаконним наказу № 03-05 від 16 січня 2015 року «Про зміну режиму роботи» провадження закрито. /а.с. 85-86/. Згідно розпорядження по цеху № 1 від 28.01.2015 року про встановлення графіків роботи з 01.04.2015 року - з даним розпорядженням позивач була ознайомлена 28.01.2015 року /а.с. 23-25/. Згідно акту від 25.03.2015 року - [PERSON], сортувальник поштових відправлень та виробів друку 1 класу, відмовилась продовжувати роботу при зміні режиму роботи з 01.04.2015 року та відмовилась ставити свій підпис в повідомленні. /а.с. 44/. Згідно змісту колективної заяви від 17.03.2015 року, яку підписувала і позивач, вона не погоджується з розпорядженням по цеху № 1 від 28.01.2015 року про встановлення графіків роботи з 01.04.2015 року і відкликає свій підпис в ньому./а.с.45/. Згідно протоколу засідання профспілкового комітету № 7 від 30.03.2015 року - одноголосно було надано згоду на звільнення [PERSON] у зв"язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці, п.6. ст. 36 КЗпП України з 31.03.2015 року. Згідно наказу від 31.03.2015 року № 15-к - [PERSON], сортувальника поштових відправлень та виробів друку 1 класу цеху експедирування преси № 1, звільнити 31 березня 2015 року у зв"язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці, п.6 ст. 36 КЗпП України. /а.с.29/. 01.04.2015 року наказом № 03-17 в зв"язку з тим, що сортувальник поштових відправлень та виробів друк 1 класу цеху експедирування преси № 1, [PERSON] захворіла з 31.03.2015 року, дію наказу ДП «Преса» від 31.03.2015 № 15-к призупинено. Начальнику ВУПК [PERSON] звільнити з роботи [PERSON] в перший робочий день. /а.с. 30/ Згідно протоколу засідання профспілкового комітету від 01.04.2015 року - надано згоду на призупинення наказазу від 31.03.2015 року № 15-к щодо звільнення [PERSON] та не допускати її до роботи, звільнити в перший робочий день. /а.с.51/. Згідно наказу № 15-к (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту) від 10.06.2015 року - [PERSON], сортувальника поштових відправлень та виробів друку 1 класу цеху експедирування преси № 1, звільнити 31 березня 2015 року у зв"язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці, п.6 ст. 36 КЗпП України. /а.с.77/. Згідно наказу № 03-38 від 10.06.2015 року - в зв"язку з тим, що сортувальник поштових відправлень та виробів друку 1 класу цеху експедирування преси № 1. [PERSON] перебувала на лікарняному з 05.05.2015 року по 08.06.2015 року, дію наказу ДП "Преса" від 31.03.2015 № 15-к призупинено. Начальнику ВУПК [PERSON] звільнити з роботи [PERSON] в перший робочий день./а.с.78/. Згідно наказу № 03-39 від 10.06.2015 - [PERSON] продовжено відпустку з 10.06.2015 року по 13.07.2015 року. /а.с.80/. Як було встановлено в судовому засіданні, позивач на час розгляду справи не звільнена, але оскаржуваний нею наказ про звільнення, хоча і зупинений, але не скасований і вона буде звільнена в перший робочий, при виході на роботу день, тому наказ про звільнення від 31.03.2015 року № 15-к є чинним. Згідно ст.32 ч.3-4 КЗпП України: У зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу. Згідно ст. 36 п. КЗпП України - підставами припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці. Аналізуючи в сукупності вище викладене суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Враховуючи вище викладене, наказ відповідача № 03-05 від 16 січня 2015 року «Про зміну режиму роботи» на час розгляду справи є чинним. На час розгляду справи в суді розпорядження по цеху № 1 від 28.01.2015 року про встановлення графіків роботи з 01.04.2015 року є чинним, а позивачем не надано суду жодного доказу, що розпорядження є підробленим, сфальшованим і т.і. та, що вона його підписала, як зазначено в позові 25.03.2015 року, а не 28.01.2015 року, як зазначено в розпорядженні, тому наказ про звільнення позивача від 31.03.2015 року № 15-к виданий відповідно до вимог трудового законодавства України і скасуванню не підлягає, а тому не підлягають задоволенню і інші позовні вимоги позивача про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати та моральної шкоди. Судові витрати відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України вирішити за рахунок держави.

Outcome: dismissed