Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом вказуючи, що 22 липня 2015 року в м. Кривому Розі Дніпропетровської області помер [PERSON] (далі - спадкодавець), який доводився їй чоловіком. Після його смерті відкрилася спадщина земельну ділянку, площею 3,861 га, яка розташована на території Миколаївської селищної ради Широківського району Дніпропетровської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому на підставі Державного акта на право приватної власності на землю. Позивачеві державним нотаріусом 21.01.2016 року постановою було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначену земельну ділянку, так як в правовстановлюючому документі не можливо встановити факт належності спадкової земельної ділянки спадкодавцю. В судове засідання позивач, повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, не з'явилася, до канцелярії суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 36). Відповідач - Миколаївська селищна рада Широківського району Дніпропетровської області, повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання представника не направила, до канцелярії суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність (а.с. 34). Треті особи - Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, відділ у Широківському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з'явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення вимог не заперечують (а.с. 23, 33, 35). Розгляд справи проводиться в порядку ст. 197 ч.2 ЦПК України за відсутності осіб,які беруть участь у справі без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 22 липня 2015 року в м. Кривому Розі Дніпропетровської області помер [PERSON] (далі по тексту «Спадкодавець»), що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.11). [PERSON] був чоловіком позивача, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 9). Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина, до числа якої входить земельна ділянка, площею 3,861 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Миколаївської селищної ради Широківського району Дніпропетровської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Право власності на вищезазначене нерухоме майно підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю, серія ІI-ДП № 020227, виданим 29 вересня 2000 року на імя [PERSON] згідно рішення сесії Миколаївської селищної Ради народних депутатів від 29.02.2000 р. № 128-II/XXIII "Про передачу земельних часток (паїв) в приватну власність" та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за Шр № 6351 (а.с. 12, 14-16). Позивач звернулася до Широківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття цієї спадщини. Постановою державного нотаріуса Широківської державної нотаріальної контори від 21.01.2016 року, позивачеві було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначену земельну ділянку, площею 3,861 га, яка розташована на території Миколаївської селищної ради Широківського району Дніпропетровської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, оскільки у Державному акті на право приватної власності на землю її чоловіка, допущена помилка в написанні його прізвища, а саме прізвище спадкодавця в останньому помилково записане як «Верешак», тоді як в свідоцтві про смерть серія 1-КИ № 643506 (а.с. 11) його прізвище правильно значиться «Верещак». Виправлення, вчинені в Державному акті на право приватної власності на землю державним нотаріусом не приймаються, так як такі вчинені з порушенням чинного законодавства (а.с. 13). Відповідно до листа відділу у Широківському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, у відділі рахується архівний примірник державного акту на право приватної власності на землю серії ІI-ДП № 020227 зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за Шр № 6351 від 29.02.2000 р. на імя [PERSON] (внесено запис до державного акту "згідно з паспортом серії АК 375086 [PERSON]") (а.с. 31). В рішенні Миколаївської селищної Ради народних депутатів "Про передачу земельних часток (паїв) в приватну власність" від 29.02.2000 р. № 128-II/XXIII в списку власників сертифікатів вірно зазначено прізвище, ім?я, по-батькові спадкодвця "Верещак Микола Іванович" (а.с. 14-16). Відповідно до листа державного нотаріуса Широківської державної нотаріальної контори від 24.03.2017 року спадкова справа після померлого 22.07.2015 року [PERSON] була заведена 21.01.2016 року за №5, заяву про прийняття спадщини подала дружина померлого позивач. 15.03.2016 року позивачу видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на транспортний засіб, а на земельну ділянку видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 30). Згідно зі ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч.2 ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Аналізуючи зібрані докази у сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача слід задовольнити, визнавши недійсним державний акт та визнати за нею усі права та обов`язки в порядку спадкування за законом, Позивач просить покласти судові витрати на її рахунок, що є правом позивача. Відповідно до ,

Outcome: approved