Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

4 грудня 2018 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання батьківства. В обгрунтування позову позивач зазначила, що протягом лютого-березня 2015 року вона зустрічалася з [PERSON] , від якого завагітніла та [INFO] народила доньку [PERSON] . Після реєстрації народження дитини, запис про батька дитини в книзі реєстрації народжень вчинено відповідно ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Даними експертного висновку про біологічне батьківство № МGT75 від 23 вересня 2016 року підтверджується походження дочки [PERSON] від відповідача. На даний час позивач бажає в судовому порядку визнати [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] . Позивач в підготовче судове засідання не з`явилася, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позові, просила розглянути справу без її участі. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, в поданій до суду заяві визнав позов, а розгляд справи просив проводити без його участі. Відповідно до ст.200 ч.3 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ст.247 ч.2 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне. 5 листопада 2015 року позивач народила дитину - дочку [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про народження (а.с.3). Визначення походження дитини здійснено за вказівкою матері, на підставі ст.135 Сімейного кодексу України, де вказано: за прізвищем матері, як " [PERSON] ", ім`я та по батькові записано, як " [PERSON] ". Даними висновку про біологічне батьківство № МGT75 від 23 вересня 2016 року встановлено, що вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] складає величину не менш ніж 99,99% (а.с.6). За нормами ст.125 ч.2 п.2 Сімейного кодексу України - "Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за рішенням суду". Відповідно ст.128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 Сімейного кодексу України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Стаття 135 ч.1 Сімейного кодексу України передбачає - "При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою". Згідно до роз`яснень п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Частини 1 статті 7 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що дитина має бути зареєстрована відразу після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. З огляду на викладене, суд вважає, що біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] доведено (а.с.6). На підставі викладеного вище та враховуючи, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу заявлених вимог, знайшли своє підтвердження в суді, підтверджені належними доказами, які не були спростовані відповідачем, тому суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судові витрати стягуються з відповідача відповідно до положень ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки підтверджені належними доказами (квитанцією від 4 грудня 2018 року (а.с.1).

Outcome: approved