Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. 1. 18.08.2020 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Еталон" (далі позивач) звернулось до Шумського районного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про відшкодування шкоди в порядку регресу. 2. Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.02.2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ 2131, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілем BMW 530, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Згідно постанови Шумського районного суду Тернопільської області від 28.02.2020 року у справі №609/161/20 винною особою у скоєнні ДТП за ч. 1 ст. 130 КУпАП визнано відповідача. Як вбачається із даної постанови суду відповідач під час скоєння ДТП перебував у стані алкогольного сп`яніння. На момент настання ДТП діяв Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АМ-9003158 від 21.03.2019 року, та згідно п.7, забезпечений транспортним засобом, а саме, автомобілем ВАЗ 2131, державний номерний знак [NUMBER] . В результаті вищезазначеного ДТП, автомобіль потерпілого отримав механічні пошкодження, а його власнику заподіяно матеріальну шкоду у розмірі вартості відновлювального ремонту на суму 10000,00 грн., що підтверджується заявою між потерпілою особою та ПрАТ «СК «Еталон» від 26.02.2020 року про узгодження матеріального збитку. На підставі наданих документів та згідно з умовами Полісу, зазначене ДТП ПрАТ «СК «Еталон» визнала страховим випадком та виплатила потерпілому страхове відшкодування в розмірі 10000, 00 грн., таким чином виконавши в повному обсязі зобов`язання за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №AM-9003158 від 21.03.2019 року. Позивач зазначає, що постраждала від ДТП особа отримала страхове відшкодування від ПрАТ «СК «Еталон», а отже до нього в порядку ст.1191 ЦК України та п.38.1.1 ст.38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності» перейшло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача. Просить позов задоволити. Стягнути з відповідача [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" відшкодування шкоди в порядку регресу в сумі 10000,00грн. та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак в позовній заяві просив розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги задовольнити повністю. Щодо проведення заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, оскільки відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України), днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надіслав. Про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами справи. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд доходить висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності учасників справи. Згідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх учасників справи. ІІ. Процесуальні дії у справі. 4. Ухвалою суду від 02 вересня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та призначено підготовче засідання на 21 вересня 2020 року. 5. Ухвалою суду від 21 вересня 2020 року призначено справу до судового розгляду на 06 жовтня 2020 року. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. 6. Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ/9003158 від 21.03.2019 р., у ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» забезпечено транспортний засіб ВАЗ 2131, державний номерний знак [NUMBER] . 7. Судом встановлено, що 01.02.2020 р. о 11 год. 55 хв. в м. Шумськ на перехресті вул. Лесі Українки та Енергетична, відповідач керуючи т/з при здійсненні повороту виїхав на зустрічну смугу та допустив зіткнення із зустрічним автомобілем, марки BMW 530D д.н.з. [NUMBER] , що призвело до ДТП, тим самим вчинивши правопорушення передбачене ст.124 КУпАП. 8. Постановою Шумського районного суду Тернопільської області від 28 лютого 2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ч.1 ст. 130 КУпАП та призначено йому стягнення: - за ст. 124 КУпАП - у вигляді штрафу в сумі 340 грн; - за ч. 1 ст. 130 КУпАП - у вигляді штрафу в сумі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. На основі ст. 36 КУпАП остаточно призначено стягнення у вигляді штрафу в сумі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні ДТП є підтвердженою. 9. На підставі страхового акту №712-17226 було проведено розрахунок суми страхового відшкодування, відповідно до якого сума страхового відшкодування складає 10000 грн.00 коп. 10. Відповідно до розпорядження №09-05-17226 від 11.03.2020 р., «Про виплату страхового відшкодування» ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» сплатило на користь потерпілої особи суму страхового відшкодування в розмірі 10000 грн. 00 коп. 11. 18 травня 2020 року ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» надіслало на адресу відповдача [PERSON] претензію про добровільне погашення регресної заборгованості № 180/ЕТ у розмірі 10000,00грн. Однак, вищезазначена претензія з боку відповідача залишена без задоволення, жодної відповіді з боку останнього надано не було. ІV. Оцінка Суду. 12. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. 13. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 14. Згідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 15. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 16. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 17. Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. 18. Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. 19. Частиною 1 ст. 1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. 20. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. 21. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (абз. 1 п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). 22. Відповідно до підпункту 38.1.1. пункту 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником. 23. Матеріалами справи підтверджено, що відповідач порушив умови п. «а» ч. 38.1.1 ст. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , а саме під час скоєння ДТП перебував у стані алкогольного сп`яніння. 24. Відповідно до п. 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, у зв`язку із виконанням ПрАТ «СК «Еталон» договірних зобов`язань щодо сплати потерпілому страхового відшкодування заподіяної відповідачем [PERSON] шкоди, у позивача виникло право зворотної вимоги (регресу) на отримання з останнього відшкодованої шкоди, а тому суд вважає, що позов в цій частині слід задоволити. V. Розподіл судових витрат між сторонами 25. Вирішуючи питання про понесені позивачем судові витрати, суд виходить з такого. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 26. Беручи до уваги, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн. 27. Також позивач, зокрема просив стягнути з [PERSON] понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Частинами 1, 2 статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При цьому частиною 3 наведеної статті ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Всупереч зазначеному, позивачем на підтвердження понесених ним витрат на правову допомогу до позовної заяви не додано доказів про укладання з адвокатом договору про надання правової допомоги, акту виконаних робіт, квитанції про сплату гонорару, тощо, а тому з огляду на ці обставини, вимога про стягнення судових витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 гривень задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: approved