Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ "УБМ-П" про стягнення заборгованості по заробітній платі. Свої вимоги мотивував тим, що він з 31.05.2011 року був прийнятий по переведенню з ТОВ "БМК Планета-Міст" на роботу в ТОВ "УБМ-П" водієм автотранспортних засобів, і по теперішній час він рахується за підприємством, проте йому не виплачується заборгованість по заробітній платі. Так, за період з червня 2012 року по грудень 2013 року підприємство заборгувала йому заробітну плату в сумі 54000 гривень, яку він просить стягнути з відповідача. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали за обставин викладений у позові. Позовні вимоги зменшили, просили стягнути з ТОВ «УБМ-П» заборгованість по заробітній платі за період часу з червня 2012 року по грудень 2013 року в розмірі - 47 283 гривні 35 копійок. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином через оголошення у пресі. Згідно ст.74 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик, відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Суд вважає можливим, відповідно до ст.ст.76,169,224 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі доказів, та враховуючи, що позивач та його представник не заперечують проти такого вирішення справи. Вислухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.60 ч.1 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Судом встановлено, що згідно витягу з наказу №34-к від 31 травня 2011 року та запису в трудовій книжці позивач [PERSON] з 31.05.2011 року прийнятий на роботу в ТОВ "УБМ-П" водієм автотранспортних засобів, по переведенню з ТОВ БМК "Планета-Міст" (а.с.5,41). Як пояснив позивач в судовому засіданні, з січня 2014 року заробітна плата йому не нараховується, оскільки не має роботи. З червня 2012 року по грудень 2013 року відповідач не виплатив позивачу заробітну плату. На вимогу суду відповідачем не надано документи про розмір заробітку позивача та розмір заборгованості по заробітній платі. З довідки Управління Пенсійного фонду України у Мурованокуриловецькому районі Вінницької області «індивідуальні відомості про застраховану особу» від 28.10.2014 року, вбачається, що за період часу з червня 2012 року по грудень 2013 року (включно), відповідач нарахував позивачу заробітну плату, яка складає - 58087,64 гривень (а.с.42). Разом з тим, відповідно до вимог «Порядку обчислення середньої заробітної плати» затвердженого Постановою КМУ від 8.02.1995р. N100 та Законами України про обчислення заробітної плати, нарахований позивачу заробіток, зазначений в довідці УПФУ України «індивідуальні відомості про застраховану особу», вказаний без обчислення 3,6% ЄСВ /єдиний соціальний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування/ та без 15% податку на прибуток. Встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем після відрахувань сум страхових внесків та податку на прибуток складає 47 283,35 грн (58087,64 - 3,6% ЄСВ, що становить - 2091,15 грн та 15% податку на прибуток, що становить 8713,14 грн). Відповідно до ст.94 КзпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Частина 1 ст.115 КзпП України зобов'язує власника або уповноважений ним орган виплачувати заробітну плату працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем порушене право позивача на своєчасне одержання винагороди за працю. Порушене право підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по виплаті заробітної плати за період з червня 2012 року по грудень 2013 року (включно) в розмірі 47 283,35 гривень. Відповідно до ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Суд вважає, що до негайного виконання підлягає стягнення заробітної плати в сумі 3031,78 грн, що є як встановлено судом середньомісячною заробітною платою, належною до виплати позивачу. Крім того, з відповідача підлягає стягненню і сума судового збору, відповідно до вимог ст.ст.80,88 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.238 КЗпПУ, при розгляді трудових спорів у питаннях про грошові вимоги, суд має розглянути спір про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком.

Outcome: approved