Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-27 00:00:00

Позивач у грудні 2020 року звернувся до суду з позовом до відповідача, про відшкодування шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що ПрАТ «СК «Арсенал страхування» та [PERSON] 31.10.2019 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 376/19-Т/ц, згідно якого страховик взяв на себе забов`язання компенсувати страхувальнику будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «ACURA MDX», д.н.з. [NUMBER] . 05.06.2020 в м. Києві на мосту «Південний» сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ACURA MDX», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «SKODA FАВІА», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Згідно постанови Голосіївського районного суду м. Киева від 02.07.2020 [PERSON] визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 05.06.2020 та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Згідно заяви про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу [PERSON] від 09.06.2020 страховиком (ПрАТ «СК «Арсенал страхування») проведено розслідування страхового випадку, та на підставі страхового акту № 006.01677420-1 відшкодовано потерпілій особі [PERSON] вартість відновлювального ремонту автомобіля «ACURA MDX», д.н.з. [NUMBER] , у сумі 85 445,67 грн., що підтверджується платіжним дорученням №31195429 від 17.06.2020 та №34618856 від 03.07.2020 на рахунок СТО ТОВ «ВІДІ Інсайт». Разом з тим, 21.06.2019 ПрАТ «СТ «Гарантія» було укладено з [PERSON] договір (поліс) №АО/3851962 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого застрахована цивільно-правова відповідальність водіїв автомобіля «SKODA FАВІА», д.н.з. [NUMBER] . В момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди 05.06.2020 транспортним засобом «SKODA FАВІА», д.н.з. [NUMBER] , керував водій [PERSON] , який постановою Голосіївського районного суду міста Києва визнаний винним у дорожньо-транспортній пригоді. 24.06.2020 ПрАТ «СК «Арсенал страхування» звернулось до ПрАТ «СТ «Гарантія» як страховика по договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності водія винного у ДТП, яка сталася 05.06.2020, з претензією про відшкодування завданої шкоди в порядку ст. 993 ЦК України. Розглянувши претензію та додані до неї документи ПрАТ «СТ «Гарантія» на підставі страхового акту №558-20 від 03.08.2020 виплатило страхове відшкодування у розмірі 85 445, 67 грн. Здійснивши виплату за претензією ПрАТ «СК «Арсенал страхування» ПрАТ «СТ «Гарантія» зазнало матеріальних збитків у зв`язку з проведеним страховим відшкодуванням заподіяних неправомірними діями [PERSON] , крім того, який в порушення вимог підпункту 33.1.4 пункту 33.1 ст. 33 Закону № 1961-IV, грубо порушив обов`язки покладені на нього законом, не повідомив страховика про його причетність до ДТП. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача заподіяну шкоду в порядку регресу у сумі 85 445,67 грн., а також витрати зі сплати судового збору. Ухвалою суду від 29.12.2020 відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог, з підстав викладених у відзиві на позов, просила відмовити у задоволенні позову. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21.06.2019 ПрАТ «СТ «Гарантія» було укладено з [PERSON] договір (поліс) №АО/3851962 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого застрахована цивільно-правова відповідальність водіїв автомобіля «SKODA FАВІА», д.н.з. [NUMBER] . 05.06.2020 в м. Києві на мосту «Південний» сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ACURA MDX», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «SKODA FАВІА», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Згідно постанови Голосіївського районного суду м. Киева від 02.07.2020 [PERSON] визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 05.06.2020 та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Внаслідок, вказаної ДТП пошкоджено автомобіль «ACURA MDX», д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] та який було застраховано у ПрАТ «СК «Арсенал страхування». 24.06.2020 ПрАТ «СК «Арсенал страхування» звернулось до ПрАТ «СТ «Гарантія» як страховика по договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності водія винного у ДТП, яка сталася 05.06.2020, з претензією про відшкодування завданої шкоди в порядку ст. 993 ЦК України. Розглянувши претензію та додані до неї документи ПрАТ «СТ «Гарантія» на підставі страхового акту №558-20 від 03.08.2020 виплатило страхове відшкодування у розмірі 85 445, 67 грн. Разом з тим, із відзиву на позовну заяву відповідача [PERSON] вбачається, що він позовні вимоги не визнав з тих підстав, що після скоєння (участі) у ДТП яка сталася 05.06.2020 він зателефонував на «гарячу лінію» страховика ПрАТ «СТ «Гарантія» та повідомив, що він як водій автомобіля «SKODA FАВІА», д.н.з. [NUMBER] є учасником ДТП, та є невинною особою у даній дорожньо-транспортній пригоді, а тому вважає, що вимоги ст. 33 Закону України «ІІро обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»№1961-IV (далі Закон № 1961-IV) виконав, і не може нести відповідальність за спричинену шкоду в порядку регресу. Судом встановлено, що [PERSON] 05.06.2020 було здійснено телефонний дзвінок на «гарячу лінію» страховика, разом з тим відповідно до вимог п.п. 33.1.4 п. 33.1. ст. 33 Закону №1961-IV водій транспортного засобу причетний до пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів письмово надати страховику з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка. Тому, сам факт наявності телефонного дзвінка на «Гарячу лінію» страховика не може рахуватися як зроблене повідомлення у спосіб визначений законом. Твердження відповідача про те, що після отримання претензії та листа від 03.08.2020 від СК "Арсенал страхування" позивач без заперечень здійснило виплату страхового відшкодування, суд відхиляє через те, що у позивача - страховика за договором страхування відповідальності, станом на час отримання претензії від СК "Арсенал страхування" були відсутні законні підстави для відмови у виконанні вимог, передбачених ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України "Про страхування" (відшкодування шкоди в порядку суброгації). Оскільки відповідно до ст.ст. 32, 37 Закону № 1961-IV не передбачено випадків, коли страховик може відмовити у виплаті страхового відшкодування за неповідомлення чи неналежне повідомлення страховика. Також, у заперечення позовних вимог відповідач зазначає, що посилання позивача на п.п «ґ» п.38.1.1. ст. 38 Закону № 1961-IV (право страховика подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов визначених у п.п 33.1.2. п. 33.1. ст. 33 цього Закону) не кореспондується з п.п 33.1.4. п.33.1. ст. 33 Закону № 1961-IV. Дійсно, в п.п 33.1.2 ст. 33 Закону № 1961-IV зазначено, що водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди забов`язаний вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди. Верховний суд у постанові від 19.11.2018 (справа № 621/2403/16-ц; провадження №61-16605 СВ18) констатує, що відповідно до п/п 33.1.4 п. 33.1. ст. 33 Закону № 1961-IV у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, забов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів, письмовонадати страховику з яким укладено договір повідомлення про дорожньо- транспортну пригоду, установленого МТСБУ зразка. Як зазначено у постанові Верховного суду України від 30.03.2016 № 6-186 цс-16 у разі якщо страхувальник або водій забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду не повідомив у встановлені строки страховика про настання такої події, внаслідок чого у останнього виникли необгрунтовані виплати, то після виплати страхового відшкодування страховик має підстави для регресного позову. Крім того, Велика Палата Верховного суду у постанові від 04.07.2018 (справа №755/18006/15-ц) у пунктах 51-53 зазначає, що Закон № 1961-IV передбачає спеціальні правила щодо наслідків невиконання страхувальником обов`язку перед страховиком, зокрема з надання своєчасного повідомлення про настання страхового випадку. Так, підпункт 33.1.4. (до набрання чинності Закону № 3045-УІ від 17 лютого 2011 року - підпункт 33.1.2) пункту 33.1. ст. 33 вказаного Закону передбачав, що у разі настання ДТГІ, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, забов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування, повідомлення про ДТП встановленого зразка. У випадку невиконання чи неналежного виконання страхувальником вказаного обов`язку страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника (п.п 38.1.1. «ґ» п. 38.1. ст. 38 зазначеного Закону). Також, відповідач, у додаткових поясненнях до відзиву на позовну заяву, стверджує, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. З Закону № 1961-IV). Зазначений правовий висновок зроблений Великою Палатою Верховного суду у постанові від 04.07.2018 цілком відповідає нормам цивільного та страхового законодавства. Водночас, у позовній заяві ПрАТ «СТ «Гарантія» до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, іде мова не про перекладання обов`язку страховика за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодувати завдані збитки спричинені в результаті дорожньо-транспортної пригоди, а про відшкодування шкоди, що виникла у позадоговірних відносинах (регресні правовідносини). Тобто, виконавши забов`язання, що виникли за договором майнового страхування між ПрАТ «СК «Арсенал страхування» (ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування»), відшкодувавши шкоду в порядку суброгації (тобто відбулась заміна кредитора у забов`язанні), а тому новий кредитор (ПрАТ «СТ «Гарантія») на законних підставах заявив позов регресний до винної у дорожньо-транспортної пригоди особи. А з огляду на викладене ст. 1191 ЦК України та ст. 38 Закону № 1961-IV з одного боку і ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань, у т.ч. щодо належного повідомлення ним страховика про настання 05.06.2020 страхового випадку. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Зважаючи на викладене,

Outcome: approved