Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

У серпні 2014 року ТзОВ "Кредитні ініціативи" як новий кредитор у зобов'язанні звернулось в суд із вищенаведеним позовом, який мотивувало тим, що 06.12.2007 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислова інвестиційний банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 248/07-824, згідно якого банк надав відповідачеві кредит на суму 75 000 гривень, на умовах, що передбачені кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань, 06.12.2007 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 1-825, у відповідності до якого [PERSON] як поручитель зобов'язалася перед кредитором відповідати за виконання позичальником [PERSON] усіх його зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором. Також цього ж дня між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк» та [PERSON] був укладений договір поруки № 2-826, у відповідності до якого остання виступила другим поручителем. На підставі договору від 17.12.2012 року між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та ТзОВ "Кредитні ініціативи" відбулось, відступлення прав вимоги за кредитними зобов'язаннями [PERSON] Проте, узяті на себе зобов'язання за кредитним договором, останній не виконує, та станом на 01.06.2014 року утворилась заборгованість по кредиту, відсотках за його користування та пені на загальну суму 85 928,41 грн. З огляду на наведене просить стягнути солідарно з відповідачів в його користь вказану суму а також понесені судові витрати. Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги уточнив, просить стягнути з відповідачів солідарно 26 884,03 грн. Зазначена сума охоплює відсотки за користування кредитом та пеню. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала. В подальшому щодо стягнення суми заборгованості в розмірі 26 884,03 грн. не заперечила. Позовні вимоги ТзОВ «Кредитні ініціативи» заперечуються у судовому засіданні представниками відповідачів [PERSON], [PERSON] Вислухавши пояснення сторін , їх представників, оцінивши наявні у справі письмові документи, суд вважає, що у позовних вимогах слід відмовити із наступних підстав. Як вбачається з кредитного договору за № 248/07-824 від 06.12.2007 р. такий був укладений між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк» та [PERSON] на суму 75 000,00 гривень, із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16 % річних з кінцевим терміном повернення не пізніше 03 грудня 2012 року (п.2.1,2.2, 2.3). В якості забезпечення виконання зобов'язань, 06.12.2007 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 1-825, у відповідності до якого остання як поручитель зобов'язалася перед кредитором відповідати за виконання позичальником [PERSON] усіх його зобов'язань за кредитним договором № 248/07-824 від 06.12.2007 року. Відповідно до довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Львівській області, відповідачка [PERSON] у 2014 році, змінила прізвище на [PERSON]. Разом із тим встановлено, в забезпечення вимог кредитного договору за № 248/07-824 від 06.12.2007 також було укладено договір поруки № 2-826 від 06.12.2007 р., згідно якого поручителем виступила [PERSON]. Як уже встановлено рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 27.11.2013 року, 17.12.2012 року між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та ТзОВ "Кредитні ініціативи" було укладено договір про відступлення прав вимоги за кредитними зобов'язаннями [PERSON] в користь ТзОВ "Кредитні ініціативи". Згідно з ч. 3.ст 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно резолютивної частини даного рішення суду, в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 248/07-824 від 06.12.2007 року в розмірі 56 652,00 грн. заборгованості по кредиту, 15 294,44 грн. заборгованості по відсотках станом на 01.03.2013 року - звернено стягнення на предмет іпотеки: квартиру [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 08.08.2006 року - шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на прилюдних торгах згідно Закону України «Про виконавче провадження» із встановленням початкової ціни предмета іпотеки для його реалізації на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Вказане рішення суду виконане в повному обсязі, що підтверджується відповіддю ТзОВ «Кредитні ініціативи» на запит суду № 459/3606/14-ц від 29.12.2014 року та не заперечується представником позивача у судовому засіданні. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов'язання виникають на підставах, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). При цьому зобов'язання перестає діяти в разі його припинення на підставах, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Ці підстави зазначені у статтях 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, які не передбачають підставою припинення зобов'язання ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора. За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, таке зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Таким чином, суд приходить до висновку, що саме по собі ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, визначених договором щодо заборгованості, яка виникла після ухвалення рішення суду, так як із мотивувальної частини рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 27.11.2013 року встановлено, що заборгованість обчислена станом на 01.03.2013 року, а рішення суду виконано після проведення електронних торгів, тобто після 22.12.2014 року. Так із з дослідженого судом розрахунку заборгованості за договором вбачається, що станом на 12.03.2015 року у позичальника перед позивачем утворилась заборгованість за кредитом, за вирахуванням суми стягнутої попереднім рішення суду, розмірі 26 884,03 грн. із яких : 13 865,10 грн. заборгованість за відсотками, 13 018,93 грн. - пеня. Враховуючи вищенаведене суд приходить до переконання, що на час ухвалення рішення в даній справі у боржника [PERSON] уже виникла вже інша заборгованість за невиконання ним зобов'язань по кредитному договору, що свідчить про неприпинення договірних правовідносин сторін. Як слідує з ст. 554 ЦК України - у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруки, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Аналізуючи вищенаведені норми суд дійшов висновку, що заборгована сума підлягає солідарному стягненню із відповідачів. Також на підставі ст.. 88 ЦПК України, із відповідачів слід стягнути документально підтверджені судові витрати. Відтак позов є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved