Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

позивач просить суд стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця м. Кагарлика Київської області, жителя м. Кагарлика Київської області, аліменти на її користь на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини всіх доходів щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви, на період навчання, але не більше як до досягнення нею 23-х років, посилаючись на те, що 08.10.1988 року вона уклала шлюб з [PERSON], який вони зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького райвиконкому, який за рішенням суду було розірвано 13 березня 2007 року, про що видано свідоцтво про розірвання шлюбу. Від шлюбу вони мають двох доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу залишилися проживати разом з нею. На підставі постанови Кагарлицького районного суду від 13 квітня 2007 року відповідач зобов'язаний був по виконавчому листу № 2-271, виданому Кагарлицьким районним судом 06.06.2007 року, виплачувати аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO] у розмірі ? частки з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 16.03.2007 року і до закінчення навчання, але не пізніше досягнення нею 23 років, та дочки [PERSON], [INFO]. у розмірі ? частки з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.01.2007 року і до повноліття дитини. На даний час закінчився строк, передбачений законом для відповідного виду стягнення, тобто старша дочка ще в 2012 році досягла 23-х років, а молодшій [INFO] виповнилося 18-ть років. Проте, молодша дочка [PERSON], [INFO] в даний час навчається у Київському міському медичному коледжі на денній формі навчання, що підтверджується доданою до заяви довідкою з місця навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. Однак, відповідач на утримання доньки матеріальної допомоги не надає, не зважаючи на те що згідно законодавства зобов'язаний це робити. Вона не в змозі лише самостійно утримувати їхню доньку, у зв'язку з тим, що вона отримує заробітну плату в середньому розмірі 2500 грн., а їй щомісячно необхідні кошти на оплату квартири, так як гуртожитку немає, у розмірі 1000 грн., проїзд до місця навчання та додому - 400 грн., харчування 800 грн., одяг, підручники, тощо - мінімум 200 грн., а разом 2400 грн., що й зумовило зверненням. У відповідності з ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв'язку і цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. В даний час відповідач фізично здоровий. працездатний, працює не офіційно, в той же час іншими аліментними зобов'язаннями не обтяжений, на своєму утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків не має, отримує дохід і може надавати матеріальну допомогу, але аліменти, у розмірах передбачених чинним законодавством України, сплачувати добровільно відмовляється. Відповідно до чинного законодавства України, якщо батьки добровільно не виконують свій обов'язок, аліменти можуть бути стягнуті в примусовому порядку. Відповідно до ч. ст. 199 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають: а) повнолітні дочка, син: б) той з батьків, з ким проживають повнолітні дочка, син. Стягнення аліментів на дочку, сина, які досягли повноліття, з підстав, передбачених статтями 198, 199 СК, здійснюється у судовому порядку за новою позовною заявою (абз.4 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 p.). Розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина визначає суд у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. У зв'язку з наведеними вище обставинами, вона вирішила звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки [PERSON] на час її навчання. Зазначені нею обставини підтверджуються доданими до заяви документами. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином, а тому суд вважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі матеріалів. Вислухавши позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи, вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне заявлений позов задовольнити частково з наступних підстав. В судовому засіданні суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 2 Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 6 ст. 6 Сімейного кодексу України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом ст. 199 СК України обов'язок утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, покладено на обох батьків до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч. 3 ст. 199 СК України). Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ним навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (п. 20 постанови). Матеріалами справи встановлено, що 08 жовтня 1988 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом ДРАЦСу Кагарлицького районного виконкому Київської області, який рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 13.03.2007 року було розірвано. Від сумісного шлюбу у позивача - [PERSON] та відповідача [PERSON] народилося двоє дітей: Аліна, [INFO], та [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу проживають з позивачем та знаходиться на її утриманні, про що свідчить довідка видана виконкомом Кагарлицької міської ради Київської області від 14.04.2016 року № 2014. Дочка сторін, [PERSON], [INFO], навчається на третьому курсі денному відділенні Вищого навчального закладу Київського міського медичного коледжу, строк закінчення навчання до 30 червня 2017 року. У відповідності до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Аналогічне роз'яснення щодо обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів надане Пленумом Верховного Суду України в абз. 3 п. 17 постанови "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 р. Статтею 48 Конституції України гарантовано, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. У статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної РСР від 27 лютого 1991 року № 789-XII, закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст. ст. 6, 27 названої Конвенції держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини; визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. [PERSON] є студентом денної форми навчання, що позбавляє її працевлаштуватися, тому суд вважає в частині стягнення аліментів з відповідача на користь позивача підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ст. ст. 200, 201 СК України на правовідносини про стягнення аліментів на повнолітню дочку не поширюється положення ч. 2 ст. 182 СК України про те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому суд в іншій частині позивачу відмовляє. В силу ч. 1 ст. 367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім цього, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено. Якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволено чи відхиленої частини вимог. Як роз'яснив, Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 36 постанови № 10 від 17 жовтня 2014 року « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову ( частина перша статті 88 ЦПК України) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір. Отже, з урахуванням наведених норм закону з відповідача [PERSON] слід стягнути 551,20 грн. судового збору в дохід держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial