Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення останньої батьківських прав. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що він з відповідачкою є батьками малолітнього [PERSON] [INFO] . З відповідачкою вони не одружені та не проживають однією сім`єю. Син проживає з ним та його дружиною. З народження по 2015 рік відповідачка часто залишала дитину у нього, а сама займалася своїми справами, вела переважно шкідливий спосіб життя, тривалі проміжки часу не давала про себе знати при цьому зовсім не цікавлячись долею сина. З 2015 року і по теперішній час син повністю проживає з ним та його дружиною за адресою його проживання, що підтверджується відповідним актом ОСМД «НІКА 144». Дружина з сином один одного вважають матір`ю та сином, та мають відповідний морально-духовний зв`язок, так як з маленького віку дитини вони всі разом проживають однією сім`єю. Позивач зазначає, що син відвідує дитячий садок КЗДО№26 «Росточок», має позитивну характеристику є соціально адаптованим та відповідно до віку розвинутою дитиною (відповідні довідки та характеристика додаються). В його родині син має належне матеріальне забезпечення необхідними речами, іграшками, має власну кімнату, оскільки житло в якому вони мешкають з родиною є його приватною власністю. [PERSON] зареєстрований та спостерігається у педіатра [PERSON] за місцем їх проживання та є здоровою дитиною (довідка додається). Відповідачка про дитину не турбується, не цікавиться його справами, його здоров`ям, як власне і його життям загалом. Не займається вихованням сина, не приймає участі в духовному та фізичному розвитку дитини. Син повністю знаходиться на його утримані та вихованні. За весь цей час відповідачка ніяким чином не піклувалась про сина, не проявляла зацікавленості в його майбутньому, повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Жодного разу не виявила бажання побачитись з дитиною, не намагалась встановити ніякого зв`язку, чи якимось іншим способом з`явитися у житті сина. Позивач подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала. Третя особа - служба у справах дітей Нікопольської міської ради в судове засідання не з`явилася, при цьому представник третьої особи надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує. За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. За таких обставин, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи, та дослідивши надані докази в їх сукупності, вважає, що даний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони у справі мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим повторно Нікопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 18.10.2016. (а.с.12). З 2015 року і по теперішній час син [PERSON] проживає з позивачем та його дружиною за адресою його проживання, що підтверджується відповідним актом ОСМД «НІКА 144» (а.с.10). Дружина з сином один одного вважають матір`ю та сином, та мають відповідний морально-духовний зв`язок, так як з маленького віку дитини вони всі разом проживають однією сім`єю, що підтверджується довідкою від 22.04.2019 про склад сім`ї виданою ОСББ "НІКА 144" (а.с.11). Як зазначає позивач, вони з відповідачкою не одружені та не проживають однією сім`єю. З висновку органу опіки та піклування Нікопольської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] (вих. № 469 від 28.05.2020 року) вбачається, що відповідач, як мати дитини самоусунулася від виховання та утримання дитини, чим порушує його права, ухиляючись твід виконання батьківських обов`язків. Негативну інформацію про [PERSON] отримано у вигляді інформації від Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області про те, що [PERSON] веде аморальний спосіб життя, не має роботи та постійного місця проживання. Підставою для взяття дитини [PERSON] , [INFO] на облік дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах, в службі у справах дітей Нікопольської міської ради, є ухилення матері від виконання батьківських обов`язків. Відділом ДРАЦС по місту Нікополю реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області 18.10.2016 внесені зміни до актового запису № 984 від 15.10.2014. Батьками дитини в актовий запис про народження записані: - батько - [PERSON] , [INFO] ; - мати - [PERSON] , [INFO] . Прізвище дитини змінено з " [PERSON] " на " [PERSON] ". Вказане підтверджується Витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, в якому зазначено, що державна реєстрація проведена відповідно до статті 133 Сімейного кодексу України. З копії свідоцтва про право власності на житло від 18.05.1998 (а.с.4) вбачається, що позивачу у справі на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] . З психолого-педагогічної характеристики на дитину [PERSON] , виданої вихователями вбачається, що що [PERSON] народився у повній сім`ї. Матеріальне становище - задовільне. Стиль дитячо-батьківських відносин - демократичний. Вихованням хлопчика займається переважно батько та його дружина: цікавляться успіхами сина у дитячому садку, його поведінкою (а.с.7). З довідки КЗДО№26 «Росточок» № 43 від 17.04.2019 вбачається, що [PERSON] [PERSON] відвідує вказаний заклад з 21.08.2017 , у вихованні дитини приймають участь батько [PERSON] та його дружина [PERSON] (а.с.8). Позивач характеризується за місцем проживання позитивно, що підтверджується копією Характеристики від 22.04.2019 (а.с.9). Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 165 Сімейного кодексу України визначено перелік осіб, які мають право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Такими особами є один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до вказаної статті Сімейного кодексу України позивач і звернувся до суду з даним позовом. Підставою позбавлення батьківських прав, як зазначає позивач є те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню їх дитини. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки, де б вони не перебували, зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» факт ухилення від виховання може бути підтверджено наведеними доказами. Все вищезазначене свідчить про те, що мати [PERSON] дійсно самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає по цей час, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі. Не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст. ст.12 Закону України «Про охорону дитинства». Відповідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідоме нехтування ними своїх обов`язків. Враховуючи вищевказане, суд з`ясував, що відповідач [PERSON] ніяких дій, щодо утримання та виховання своєї дитини не проводить, вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини, дитина проживає з батьком, який є позивачем у даній справі, та перебуває повністю на його утриманні, що підтверджується вищевказаними документами. Таким чином, відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, викладені обставини дають суду підставу задовольнити позов щодо позбавлення відповідача батьківських прав. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Згідно до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Тому, суд, оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved