Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

18 грудня 2014 року ДП «Південна залізниця» звернулося до [PERSON], [PERSON] «СК «Провідна» з позовом, в якому вказувало, що 04 лютого 2014 року [PERSON], перебуваючи за кермом маршрутного автобусу СПВ 20 «Рута», реєстр. номер [NUMBER], який на той час належав ПП [PERSON], порушив правила дорожнього руху, виїхав на забороняючий сигнал світлофора на необладнаний шлагбаумом залізничний переїзд 23 км перегону «Амбари-Віри», внаслідок чого сталося зіткнення з рухомим складом дизель-поїзда «ДР-1А» №288. У результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено дизель-поїзд «ДР-1А», що знаходиться на балансі Відокремленого підрозділу «Моторвагонне депо Полтава» ДП «Південна залізниця», та пристрої сигналізації, централізації та блокування, які знаходяться на балансі Відокремленого підрозділу «Сумська дистанція сигналізації та звязку» ДП «Південна залізниця». Для усунення пошкоджень дизель-потяга «ДР-1А» і пристроїв СЦБ були проведені ремонтно-відновлювальні роботи загальною вартістю 88361 грн. 42 коп. і 39738 грн. 55 коп. відповідно. Вироком Білопільського районного суду Сумської області від 30 травня 2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, і призначено йому покарання у виді десяти років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки. Зазначає, що між ФОП [PERSON] і [PERSON] був укладений трудовий договір, під час виконання трудових обовязків останній допустив порушення Правил дорожнього руху і вчинив вказану ДТП, у звязку з чим відповідальність за спричинену ДП «Південна залізниця» майнову шкоду повинна нести [PERSON], яка є фактичним володільцем маршрутного автобусу та яка на час вчинення [PERSON] ДТП мала статус ФОП з відповідною ліцензією на здійснення перевезень пасажирів. Вказаний транспортний засіб був застрахований у [PERSON] «СК «Провідна», яке повинно сплатити ДП «Південна залізниця» страхову суму в розмірі 50000 грн. у рахунок відшкодування завданої майнової шкоди. На даний час ДП «Південна залізниця» не отримало коштів на відшкодування шкоди, завданої винними діями [PERSON], ні від [PERSON], ні від [PERSON] «СК «Провідна». Вказує, що згідно з даними офіційного сайту ДП «Інформаційно-ресурсний центр» 21 липня 2014 року [PERSON] припинила підприємницьку діяльність і зараз є фізичною особою. Посилаючись на викладене, просить стягнути з [PERSON], [PERSON] «СК «Провідна» на користь ДП «Південна залізниця» солідарно 128099 грн. 97 коп. майнової шкоди, з яких 88361 грн. 42 коп. вартість ремонтно-відновлювальних робіт дизель-поїзда ДР-1А №288 та 39738 грн. 55 коп. вартість відновлення пошкоджених пристроїв. Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 29 вересня 2016 року розєднані в самостійні провадження позовні вимоги ПАТ «Українська залізниця»в особі Регіональної філії «Південна залізниця» до [PERSON] «СК «Провідна», [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди на два провадження: 1) про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної ДП «Південна залізниця» у результаті пошкодження головного моторвагону ДР1А-288-3 дизель-поїзда ДР1А-288 у ДТП, яка мала місце 04 лютого 2014 року; 2) про відшкодування матеріального збитку заподіяного ДП «Південна залізниця» у результаті пошкодження пристроїв СЦБ. Цивільна справа № 573/2670/14-ц вже розглянута судом та згідно рішенню Білопільського районного суду Сумської області від 29.09.2016 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця"\~\~\~\~задоволено \~\~частково.\~Стягнуто із [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південна залізниця»\~5856 грн. 53 коп. майнової шкоди\~\~та\~412 грн. 21\~коп судових витрат ( з яких:\~58 грн. 93 коп. судового збору та 353 грн 28 коп.- витрат на проведення експертизи). Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця"\~\~\~\~ 49500 грн.\~\~майнової шкоди\~\~та\~3458 грн. 95 коп. судових витрат ( з яких:\~494 грн. 47 коп. судового збору та 2964 грн. 48 коп. витрат на проведення експертизи). Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області від 22 грудня 2016 року рішення Білопільського районного суду Сумської області від 29 вересня 2016 року в частині стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південна залізниця» майнової шкоди та судових витрат змінено, стягнуто із [PERSON] на користь ПАТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південна залізниця» 12007 грн. 26 коп. майнової шкоди та 1859 грн. судових витрат. Так як залишився не відшкодованим матеріальний збиток, заподіяний ДП «Південна залізниця» у результаті пошкодження пристроїв СЦБ, а згідно калькуляції вартості відновлювальних робіт по випадку аварії на переїзді 23 км перегону «Віри Амбари» Відокремленого підрозділу «Сумська дистанція сигналізації та звязку» ДП «Південна залізниця» від 11 лютого 2014 року вартість відновлювальних робіт обладнання СЦБ складає 39738 грн. 55 коп. При цьому вартість фактично змонтованих матеріалів пункт 4 «Матеріали» наведені з урахуванням 72% зносу від первісної вартості. Позивач, уточнивши позовні вимоги, просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку 39\~738, 55 грн. майнової шкоди та 10\~592 грн. вартість економічної експертизи. Представник позивача ДП «Південна залізниця» [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги про відшкодування матеріального збитку заподіяного ДП «Південна залізниця» у результаті пошкодження пристроїв СЦБ у розмірі 39\~738, 55 грн. підтримала у повному обсязі, просила стягнути майнову шкоду солідарно з відповідачів, а також витрати за проведення економічної експертизи. В частині стягнення судового збору пояснила, що він був стягнутий за попереднім рішенням суду, тому вимог в цій частині не заявляла. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, направила до суду лист про розгляд цивільної справи без її участі. Представник відповідача [PERSON] «СК «Провідна» в судове засідання не з»явився, був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Представник третьої особи Відокремленого підрозділу «Моторвагонне депо Полтава» ДП «Південна залізниця» також в судове засідання не з»явився, був належним чином сповіщений про день, час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, вироком Білопільського районного суду Сумської області від 30 травня 2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, і призначено йому покарання у виді 10 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки. Вирішено питання щодо цивільних позовів. Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 25 вересня 2014 року вирок районного суду в частині призначеного покарання залишено без змін. Вказаним вироком встановлено, що 04 лютого 2014 року о 14 год. 52 хв. [PERSON], керуючи технічно справним автомобілем марки СПВ 20 «Рута» СПГ, реєстр. номер [NUMBER], який належить ПП [PERSON], з якою він перебував у трудових відносинах, слідуючи маршрутом «Суми Ганнівка-Вирівська Суми», при забороняючому показанні переїзної світлофорної сигналізації, коли світлова та звукова сигналізації працювали справно, при проїзді залізничного переїзду 22 км + 463 м (23 км) перегону «Амбари Віри» Сумської дирекції залізничних перевезень ДП «Південна залізниця», розташованого у с. Вири, Білопільського району, порушив вимоги пунктів 8.7.6 (а), 20.2, 20.3 та 20.5 (в, ґ) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. Так, [PERSON], підїжджаючи до залізничного переїзду, не зважаючи на дорожні знаки, сигнали звукової та світлової сигналізації, не переконався в тому, що до переїзду не наближається потяг і, незважаючи на те, що увімкнено заборонений сигнал світлофора та звуковий сигнал і до переїзду в межах видимості наближається потяг, не вжив заходів спрямованих на зупинку керованого ним транспортного засобу та виїхав на залізничний переїзд у той час, коли до переїзду зі швидкістю 82 км/год. наближався дизель-потяг «ДР1А» №288 сполученням «Харків Ворожба». Внаслідок порушення [PERSON] Правил дорожнього руху України при виїзді автомобіля марки СПВ 20 «Рута» СПГ, реєстр. номер [NUMBER], на залізничний переїзд, сталося зіткнення вказаного транспортного засобу та дизель-потягу «ДР1А» №288, який належить ДП «Південна залізниця». Згідно з актом комісійного огляду пошкодженого обладнання СЦБ внаслідок ДТП на переїзді 23 км перегону «Віри Амбари» Відокремленого підрозділу «Сумська дистанція сигналізації та звязку» ДП «Південна залізниця» від 04 лютого 2014 року обладнання СЦБ, а саме: шафа батарейна БШ, шафа релейна РШ, колійний ящик, мають незначні механічні пошкодження та підлягають відновленню, акумулятор АБН-80 7 шт., реле: РЭЛ-2-2400 1 шт., А2-220 3 шт., 2О-0,33/150 6 шт., 2С-340 1 шт., АНШМ2-310 3 шт., АНШ2-37 1 шт., РТА 1 шт., трансформатор СТ-5 3 шт., трансформатор ПОБС-2А 1 шт., трансформатор СОБС-2А 6 шт., резистор РМР-1,1 2 шт., резистор ВК-10 3 шт., запобіжники: 0,5А 3 штуки, 20А 11 шт., 5А 1 шт., 1А 1 шт., резистор: 14 Ом 3 шт., 1,2 Ом 2 шт. пошкоджені до ступеня неможливості подальшого використання. Вказане пошкоджене майно знаходиться на балансі ДП «Південна залізниця» та в оперативному управлінні Відокремленого підрозділу «Сумська дистанція сигналізації та звязку». Як вбачається з калькуляції вартості відновлювальних робіт по випадку аварії на переїзді 23 км перегону «Віри Амбари» Відокремленого підрозділу «Сумська дистанція сигналізації та звязку» ДП «Південна залізниця» від 11 лютого 2014 року вартість відновлювальних робіт обладнання СЦБ складає 39738 грн. 55 коп. При цьому вартість фактично змонтованих матеріалів пункт 4 «Матеріали» наведені з урахуванням 72% зносу від первісної вартості (а.с.37). Відповідно до висновку судової економічної експертизи від 13 травня 2017 року №159 в наданій на дослідження «Довідці щодо вартості витрачених м матеріалів та обладнання, що були використані при відновлювальних роботах по випадку аварії на переїзді 23 км перегону Віри-Амбари в добу 4 лютого 2014 року» зазначена вартість матеріалів, використаних на відновлювальні роботи, з урахуванням зносу 72% зносу від первісної вартості. У «Калькуляції вартості відновлювальних робіт по випадку аварії на переїзді 23 км перегону «Віри Амбари» було застосовано знос у розмірі 28% від первісної вартості. При цьому, розмір матеріального збитку в разі використання коефіцієнту в розмірі 0,28 (або 28%) становить 39738 грн. 55 коп., у разі використання коефіцієнту в розмірі 0,72 (або 72%) 30623 грн. 93 коп.(а.с.110- 159). 21 липня 2014 року [PERSON] припинила підприємницьку діяльність, про що було внесено відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності з ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з абз. 1, 2 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року №6 під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т. ін.). Оскільки [PERSON] скоїв ДТП під час знаходження в трудових відносинах з ПП [PERSON], якій на праві приватної власності належить маршрутний автобус СПВ 20 «Рута» СПГ, реєстр. номер [NUMBER], то з огляду на викладені положення остання повинна нести відповідальність за шкоду, завдану [PERSON] ДП «Південна залізниця». А, враховуючи, що 21 липня 2014 року [PERSON] припинила підприємницьку діяльність, вона повинна відповідати як фізична особа. Щодо вимог позивача про стягнення завданої майнової шкоди в солідарному порядку з [PERSON] як власника джерела підвищеної небезпеки та з [PERSON] «СК «Провідна» як страховика, то суд приходить до наступних висновків. Вироком Білопільського районного суду Сумської області від 30 травня 2014 року встановлено, що цивільно-правова відповідальність фізичної особи-підприємця [PERSON] як власника, а [PERSON] як водія автобуса СПВ 20 «Рута» СПГ, реєстр. номер [NUMBER], яким здійснювалося перевезення пасажирів, відповідно до Полісу №АС/1491670 від 07 червня 2013 року була застрахована [PERSON] у [PERSON] «СК «Провідна». Як вбачається з копії поліса №АС/1491670 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 07 червня 2013 року, який міститься в матеріалах кримінального провадження №1-кп/573/43/14 відносно [PERSON] (том №6, а. с. 126), страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіну майну становить 50000 грн., розмір франшизи - 500 грн. У відповідності зі ст. 6, п. 9.1, 9.2, 9.4 ст. 9 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Згідно з п. 12.1 ст. 12 вказаного Закону розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. У відповідності з п. 21.1 ст. 21, п. п. 1-4 ст. 28 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, повязана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого. Згідно зі ст. ст. 29, 31 вказаного Закону у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Розмір шкоди, повязаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі аварійного сертифіката, рапорту, звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства. Враховуючи викладене, [PERSON] «СК «Провідна» за даним страховим випадком повинно сплатити ДП «Південна залізниця» страхову виплату за завдану майнову шкоду у розмірі зменшеному на суму франшизи, тобто 49500 грн. (50000 грн. 500 грн.). Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 29 вересня 2016 року, зміненим рішенням Апеляційного суду Сумської області від 22 грудня 2016 року, стягнуто з [PERSON] «СК «Провідна» на користь ПАТ «Українська залізниця» 49500 грн. майнової шкоди, завданої пошкодженням дизель-поїзду, а із [PERSON] 12007 грн. 26 коп. (справа №573/2670/14-ц виділена в окреме провадження). У звязку з викладеним, оскільки з [PERSON] «СК «Провідна» вже стягнуто за полісом №АС/1491670 від 07 червня 2013 року страхову виплату в повному обсязі на одного потерпілого (49500 грн.), то в даному випадку позовні вимоги до страхової компанії задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобовязані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. З наведених норм права вбачається, що вирішення питання про відшкодування шкоди у випадках її завдання в результаті взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки залежить від того, кому ця шкода має бути відшкодована: володільцю (володільцям) джерела підвищеної небезпеки чи іншим особам (третім особам), які постраждали від взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки. При цьому законодавець виходить з наступного: 1. у відносинах між володільцями джерел підвищеної небезпеки застосовується принцип вини, тобто шкода відшкодовується на загальних підставах. Іншими словами, кожен з них несе відповідальність перед іншим в залежності від вини у вчиненні ДТП та у заподіянні шкоди; 2. у відносинах між володільцями кількох джерел підвищеної небезпеки,- з однієї сторони, та третіми особами, яким володільці джерел підвищеної небезпеки спільно завдали шкоди,- з іншої сторони діє принцип відповідальності незалежно від вини (у даному випадку діє презумпція вини володільця джерела підвищеної небезпеки, яка передбачена ч. 5 ст. 1187 ЦК України). З розяснень, наданих у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року №4 вбачається наступне: «п. 4. Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обовязок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч. 2 ст. 1166 ЦК) відповідач звільняється від обовязку відшкодувати шкоду …, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187 ЦК, п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобовязана відшкодувати шкоду. п. 8. Шкода, завдана кількома особами, відшкодовується кожною з них у частці, завданій нею (у порядку часткової відповідальності). Особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємоповязаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (статті 543, 1190 ЦК). У такому самому порядку відповідають особи, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим з них, вирішується за правилами ст. 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців з вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування. Суди мають розрізняти випадки, коли внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкоди завдано самим володільцям цих джерел, від випадків, коли шкоди завдано іншим особам (наприклад, пасажирам, пішоходам). У цьому випадку особи, які спільно завдали шкоди, зобовязані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (ч. 2 ст. 1188 ЦК).» У судовому засіданні представник ПАТ «Українська залізниця» пояснила, що у ДТП, яка сталася 04 лютого 2014 року, відсутня вина машиніста дизель-потягу Др1А №288, який прийняв усі, передбачені у даному випадку, заходи для того, щоб уникнути зіткнення транспортних засобів. Також представник пояснила, що єдиною причиною названої ДТП являється порушення Правил дорожнього руху України [PERSON], який керував автомобілем марки СПВ 20 «Рута» СПГ, реєстр. номер [NUMBER]. [PERSON] зазначені пояснення представника ПАТ «Українська залізниця» не спростовувала. Крім того, зазначені вище пояснення представника ПАТ «Українська залізниця» повністю підтверджуються висновками суду, зробленими у вироку Білопільського районного суду Сумської області від 30 травня 2014 року та ухвалі Апеляційного суду Сумської області від 25 вересня 2014 року. Таким чином, вбачається, що вирішуючи питання про відшкодування шкоди, заподіяної третім особам, а саме: потерпілим під час ДТП фізичним особам та їх родичам, колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в ухвалі від 25 вересня 2014 року встановила відповідальність [PERSON] і ДП «Південна залізниця», як володільців джерел підвищеної небезпеки, у співвідношенні 90% та 10% відповідно. При цьому керувалась вимогами ч. 5 ст. 1187, ч. 2 ст. 1188 ЦК України, відповідно до яких якщо шкода завдана внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки іншим особам, то особи, які спільно завдали шкоди, зобовязані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Іншими словами, покладаючи на ДП «Південна залізниця» 10% відповідальності, колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в ухвалі від 25 вересня 2014 року виходила не з наявності вини машиніста дизель-потягу, а з того, що володілець джерела підвищеної небезпеки (ДП «Південна залізниця») несе відповідальність перед іншими особами, які постраждали внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки, навіть за відсутності вини. При вирішенні позову в даній справі слід керуватися ч. 1 ст. 1188 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах (тобто в залежності від вини у заподіянні шкоди). Приймаючи до уваги відсутність вини машиніста дизель-потягу у ДТП, яка сталася лише з вини водія автомобіля марки СПВ 20 «Рута» СПГ, реєстр. номер [NUMBER], [PERSON], слід дійти висновку про те, що [PERSON] у повному обсязі має відшкодувати ПАТ «Південна залізниця» шкоду, повязану з пошкодженням під час ДТП пристроїв. З огляду на викладене, із [PERSON] на користь ДП «Південна залізниця» слід стягнути 30\~623(тридцять тисяч шістсот двадцять три) грн. 93 коп. майнової шкоди, так як згідно калькуляції вартості відновлювальних робіт по випадку аварії на переїзді 23 км перегону «Віри Амбари» Відокремленого підрозділу «Сумська дистанція сигналізації та звязку» ДП «Південна залізниця» від 11 лютого 2014 року вартість відновлювальних робіт обладнання СЦБ складає 39738 грн. 55 коп. При цьому вартість фактично змонтованих матеріалів пункт 4 «Матеріали» наведені з урахуванням 72% зносу від первісної вартості, що відповідно до висновку економічної експертизи (відповіді на питання 2- 4) у разі використання коефіцієнту в розмірі 0,72 (або 72%), розрахунок вартості проведення відновлювальних робіт по випадку аварії на переїзді 23 км перегону Віри-Амбари, відображений в Калькуляції від 11.02.2014 р., підтверджується в сумі 30623 грн. 93 коп., (а.с.37, 110- 159). За проведення експертизи позивач сплатив 10\~592( десять тисяч п»ятсот дев»яносто дві) грн., згідно рахунку № 153 від 19 січня 2017 року ( а.с.97).Відповідно до ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що позовні вимоги позивача були задоволені на 77 %, із [PERSON] на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог слід стягнути 8155 грн. 84 коп. - витрати за проведення експертизи. На підставі викладеного,

Outcome: partial