Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

31 серпня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що 23 листопада 1982 року він уклав шлюб з відповідачем [PERSON] , який 07 лютого 2018 року між ними розірвано. Зазначає, що за час перебування у шлюбі ними був набутий транспортний засіб марки "Opel Astra" д.н.з. [NUMBER] , який був зареєстрований за [PERSON] . Також зазначає, що за час перебування у шлюбі ними була набута у власність кооперативна квартира в ЖБК "Молодіжний", яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , згідно довідки №46 від 12.07.2018 року виданої ЖБК "Молодіжний" внески сплачувалися ним в період з 1985 року по 1993 рік, ринкова вартість квартири згідно оцінки становить 400000,00 гривень. Позивач посилається на те, що не зареєстрований, здійснити реєстрацію по фактичному місцю свого проживання не може, оскільки відповідач не дає на це згоди, так як ордер на квартиру виписаний на її ім`я, аналогічно не може користуватися транспортним засобом, оскільки він зареєстрований за відповідачем одноособово, де на разі знаходиться транспортний засіб йому не відомо. Тому звернувся до суду, просить усунути перешкоди в користуванні власністю, а саме: визнати за ним право власності на 1/2 квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та визнати за ним право власності на 1/2 транспортного засобу марки "Opel Astra" д.н.з. [NUMBER] . 30 січня 2019 року позивач [PERSON] подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, просив усунути перешкоди в користуванні власністю, а саме: визнати за ним право власності на 1/2 квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та стягнути з відповідача [PERSON] на його користь грошові кошти за компенсацію вартості транспортного засобу марки "Opel Astra" д.н.з. [NUMBER] в розмірі 62500,00 гривень. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] до проведення судового засідання подалав до суду клопотання про розгляд даної справи без його участі та без участі його довірителя [PERSON] , позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задоволити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] до проведення судового засідання подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов не визнає повністю з мотивів викладених у відзиві. Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Судом з досліджених письмових доказів встановлено, що сторони - позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 1982 року по 07 лютого 2018 року (а.с.5, 6), в період шлюбу в 1986 році позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] згідно ордеру на житлове приміщення в будинку житлово-будівельного кооперативу №4120 від 21.10.1986 року набуто у власність кооперативну квартиру у ЖБК "Молодіжний" за адресою: [ADDRESS] , орден на яку видано на ім`я члена ЖБК "Молодіжний" - відповідача [PERSON] з сім`єю з 3-х чоловік: сина [PERSON] , чоловіка - [PERSON] на право зайняття житлового приміщення - трикімнатньої квартири площею 39,84 кв.м. (а.с.5, 25), згідно висновку про вартість нерухомого майна ринкова вартість трьохкімнатної житлової квартири, загальною площею 64,97 кв.м. за адресою: [ADDRESS] складає 400000,00 грн. (а.с.4), згідно довідки №46 від 12.07.2018 року виданої головою ЖБК "Молодіжний" [PERSON] співвласнику трикімнатної квартири, загальною площею 64,97 кв.м. за адресою: [ADDRESS] встановлено, що станом на 12 липня 2018 року [PERSON] заборгованості перед кооперативом немає, державний кредит погашено повністю, перший внесок внесено у 1985 році, залишок погашався рівними частинами до 1993 року (а.с.7), відповідно до довідки ЖБК "Молодіжний" від 12.07.2018 року [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , у даній квартирі він був зареєстрований з 26.12.1986 року по 05.08.1998 року, склад його сім`ї: дружина [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.8), позивач [PERSON] зобов`язалась погасити борг за отриману від ЖБК "Молодіжний" квартиру (а.с.26), [PERSON] 15.07.1985 року вніс пайовий внесок в сумі 3154,20 крб. згідно рішення міськвиконкому №196 від 11.07.1985р. (а.с.27), [PERSON] 30.10.1992р. внесено на рахунок ЖБК "Молодіжний" квартплату у сумі 5218 крб. (а.с.28), 24.06.1994 року [PERSON] подарувала внуку [PERSON] , сину позивача 6000 крб. пайових нагромаджень на квартиру, за адресою: [ADDRESS] , меблі для облаштування даної квартири та холодильник (а.с.29), згідно свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] отримала у спадок від матері квартиру (а.с.30), 31.07.2008 року грошові кошти, що залишились після смерті матері позивача, продажу майна та батьківської квартири, в розмірі 45000,00 доларів США в рівних долях по 15000,00 доларів США було розприділено між трьома дітьми [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.31), 13.02.2009 року [PERSON] придбала транспортний засіб марки "Opel Astra" (а.с.32, 33-34, 35), 07.09.2017 року [PERSON] продала автомобіль марки "Opel Astra" д.н.з. [NUMBER] своєму сину [PERSON] (а.с.36). Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Частиною першою статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовної розвитку та лікування. Згідно ч.3 ст.368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в постанові від 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: п.22: поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Пунктом 23 передбачено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч.3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до ч.1 ст. 146 ЖК України поділ квартири в будинку житлово-будівельного кооперативу між членом кооперативу і його дружиною допускається в разі розірвання шлюбу між ними, якщо пай є спільною власністю подружжя і якщо кожному з колишнього подружжя є можливість виділити ізольоване жиле приміщення в займаній ними квартирі. Поділ квартири провадиться за згодою між колишнім подружжям, а в разі відсутності згоди - за рішенням суду. Згідно ч.1 ст.15 Закону України від 07.02.1991р. №697-XII "Про власність", що діяв на момент набуття власності в 1993 році, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Згідно ст.16 Закону України від 07.02.1991р. №697-XII "Про власність" майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим Законом і Кодексом про шлюб та сім`ю України. Відповідно до ст.22 КЗпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Таким чином вимоги позивача щодо визнання права власності за ним 1/2 частини квартири є підставними і підлягають до задоволення, суд задоволює позов у даній частині заявлених позовних вимог і визнає за позивачем [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вимога позивача [PERSON] про стягнення з відповідача [PERSON] на його користь грошових коштів за компенсацію вартості транспортного засобу марки "Opel Astra" д.н.з. [NUMBER] в розмірі 62500,00 гривень до задоволення не підлягає, оскільки транспортний засіб марки "Opel Astra" д.н.з. [NUMBER] було продано в період часу коли сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі і позивачем не доведено, що продаж вказаного транспортного засобу було здійснено відповідачем без згоди та відома позивача, і отримані кошти від продажу даного транспортного засобу були використані відповідачем у власних інтресах, а не в інтресах сім`ї. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.141 ЦПК України до стягнення з відповідача підлягають в користь позивача частково, пропорційно до задоволених позовних вимог судові витрати - 3000,00 грн. сплаченого судового збору при подачі позову до суду, що підтверджується документально (а.с.1).

Outcome: partial