Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

26.01.2018 року ПАТ "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" - Кадирова В.В. звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 30.01.2008 року. 13.07.2018 року позивач зменшив свої позовні вимоги. В судових засіданнях представники позивача зменшені позовні вимоги підтримали з підстав, наведених в позовній заяві. Просили суд ухвалити рішення, яким задоволити позов ПАТ "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" - Кадирова В.В. Стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованість за відсотками за період з 01.07.2015 року по 31.12.2017 року, а також судові витрати, понесені за розгляд справи. Представник відповідача [PERSON] в судових засіданнях 23.10.2018 року та 07.12.2018 року та в подальших судових засіданнях представник відповідача - адвокат [PERSON] вимоги позивача не визнали. Суду пояснили, що вимоги ПАТ "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" - Кадирова В.В. про стягнення процентів та пені після 28.10.2011 року - дати звернення з позовом про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за його користування (справа №2-1248/2011) не грунтуються на вимогах чинного законодавства. А пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за його користування, кредитор відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання. Просять суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивача та стягнути понесені відповідачем [PERSON] судові витрати на правову допомогу в розмірі 6000 грн. Суд, вислухавши пояснення представників позивача, представників відповідача, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України, і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, прийшов до висновку що вимоги ПАТ "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" - Кадирова В.В. до задоволення не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Зі змісту ст.81 ЦПК України випливає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що 30.01.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір №11290678000. 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги закредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, АТ«УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальнимидоговорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк», як кредитора (стає новимкредитором) у зазначених зобов`язаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк»прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість АТУкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними тазабезпечувальними договорами. Як вбачається із змісту п.1.1. Кредитного договору, банк зобов`язується надати позичальнику, а позичальникзобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) внаціональній валюті в сумі 170000 грн., у порядку і на умовах, визначених цим договором. Відповідно п.1.2.2. Кредитного договору, позичальник у будь-якому випадку зобов`язанийповернути кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, якщо тільки незастосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін абовказаного терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 цього Договору на підставі будь-якого з п.п.2.3., 5.3., 5.5., 5.6., 5.9., 5.10., 5.11., 7.4. Договору. Також, позичальник зобов`язується повернути основну суму кредиту та сплачувати плату за користуваннякредитом у вигляді процентів, комісій, а також сплатити штрафні санкції та здійснити інші грошовіплатежі згідно умов договору. Згідно п.1.3.1. Кредитного договору, за користування кредитними коштами за цим договоромвстановлюється процентна ставка в розмірі 15,0 % річних, якщо не встановлена інша ставка згідно умов цього Договору. Відповідно до п.1.3.2. Кредитного договору, за користування кредитними коштами понад встановлений договором строк процентна ставка встановлюється в розмірі 30% річних. Такий розмір ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника за договором. 28.10.2008 року між банком та позичальником було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору, відповідно до якого сторони дійшли взаємної згоди про наступне: 1. Сторони домовились, що за використання кредитних коштів за траншами, які надаватимуться позичальнику в порядку, передбаченому договором, з 28.10.2008 року встановлюється процентна ставка в розмірі 25%. Така процентна ставка застосовується до всієї строкової суми заборгованості за траншами, виданими починаючи з вказаної дати, якщо інша процентна ставка не буде встановлена згідно умов договору. При цьому, процентна ставка по сумі строкової заборгованості за траншами, виданими до вказаної дати, залишається на рівні, встановленому договором. 2. Сторони також домовились, що за користування понад встановлений договором строк кредитними коштами за траншами, які надаватимуться позичальнику з 28.10.2008 року, процентна ставка встановлюється в розмірі 50% річних. Така процентна ставка застосовується до всієї простроченої суми заборгованості за траншами, виданими, починаючи з вказаної дати. Як вбачається з позовної заяви ПАТ "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" - Кадирова В.В. банк свої зобов`язання перед позичальником виконав належним чином та надав кошти, визначені умовами договору. Разом з тим судом в процесі розгляду справи встановлено наступне: Рішенням Надвірнянського районного суду від 22.02.2012 року по цивільній справі за позовом ПАТ "Дельта Банк" до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за цим же кредитним договором від 30.01.2008 року позовні вимоги банку були задоволені. Вирішено стягнути в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованість по кредитному договору в сумі 109750 грн. 50 коп., а також по 543 грн. 75 коп. судового збору та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи з кожного. Як вбачаться з долучених представником відповідача до матеріалів справи письмових документів на підставі вказаного рішення був виданий виконавчий лист та звернутий до виконання в ВДВС Надвірнянського РУЮ. 03.10.2013 року державним виконавцем ВДВС Надвірнянського РУЮ Дімничем Т.І. була винесена постанова про закінчення в/провадження в зв`язку з тим, що борг сплачений повністю згідно квитанцій №К1/9/89 від 09.07.2013 року ВАТ КБ «Надра». Копія даної квитанції долучена до матеріалів справи. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК). Ст.526 ЦК України, визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За правилами ч.3 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За змістом ст.ст.256, 267 ЦК України, суд може відмовити в позові через сплив без поважних причин строку звернення до суду лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим. У разі безпідставності позовних вимог і спливу строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог. Відповідно до ст.61 Конституції ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. А пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за його користування, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання. Таким чином, вимоги ПАТ "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" про стягнення процентів та пені після 28.10.2011 р. (дата звернення з позовом про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за його користування у справі №2-1248/2011) не грунтуються на вимогах чинного законодавства. Даний висновок суду кореспондується з висновком Верховного Суду України в постанові №175/4753/15-ц та узгоджується з позицією Великої палати Верховного Суду, висловленого в постанові від 28.03.2018 року у справі №14-10цс18. Зважаючи на наведене, в позові ПАТ "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, в зв`язку з чим з ПАТ "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" - Кадирова В.В. на користь відповідача [PERSON] підлягають стягненню документально підтверджені витрати за надання правової допомоги в сумі 6000 грн. На підставі наведеного, ст.ст.526, 610-612, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: approved