overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

Позивач ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" звернувся в суд з позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що відповідач з 22.04.2002 року був зареєстрований в гуртожитку за адресою: [ADDRESS], який перебуває на балансі позивача, однак фактично в ньому не проживав, що підтверджується актом від 04.06.2014 року. Відповідач не перебував в трудових відносинах з ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1". Відповідач за місцем реєстрації не проживає з 22.04.2002 року, тобто більше шести місяців, перешкод для проживання в гуртожитку не має. Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати [PERSON] втратившим право користування жилим приміщенням в гуртожитку [ADDRESS] та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 127 ЖК Української РСР для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Відповідно до ч. 1 ст. 132 ЖК Української РСР, сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв'язку з роботою чи навчанням. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] що підтверджується довідкою ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" від 04.06.2014 року. Відповідно до довідки ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] однак в ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" відповідач не працює. Згідно з актом завідуючої гуртожитком № 19 від 04.06.2014 року [PERSON] зареєстрований в зазначеному гуртожитку, однак не проживає в ньому з 22.04.2002 року. Особисті речі відповідача в гуртожитку відсутні. Місце його проживання невідоме. Таким чином, відповідач не мешкає в гуртожитку за адресою: [ADDRESS], з 22.04.2002 року, тому, відповідно до ст. 132 ЖК Української РСР, відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

Позивач ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" звернувся в суд з позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що відповідач з 22.04.2002 року був зареєстрований в гуртожитку за адресою: [ADDRESS], який перебуває на балансі позивача, однак фактично в ньому не проживав, що підтверджується актом від 04.06.2014 року. Відповідач не перебував в трудових відносинах з ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1". Відповідач за місцем реєстрації не проживає з 22.04.2002 року, тобто більше шести місяців, перешкод для проживання в гуртожитку не має. Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати [PERSON] втратившим право користування жилим приміщенням в гуртожитку [ADDRESS] та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 127 ЖК Української РСР для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Відповідно до ч. 1 ст. 132 ЖК Української РСР, сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв'язку з роботою чи навчанням. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" від 04.06.2014 року. Відповідно до довідки ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], однак в ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" відповідач не працює. Згідно з актом завідуючої гуртожитком № 19 від 04.06.2014 року [PERSON] зареєстрований в зазначеному гуртожитку, однак не проживає в ньому з 22.04.2002 року. Особисті речі відповідача в гуртожитку відсутні. Місце його проживання невідоме. Таким чином, відповідач не мешкає в гуртожитку за адресою: [ADDRESS], з 22.04.2002 року, тому, відповідно до ст. 132 ЖК Української РСР, відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

Позивач ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" звернувся в суд з позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що відповідач з 22.04.2002 року була зареєстрована в гуртожитку за адресою: [ADDRESS], який перебуває на балансі позивача, однак фактично в ньому не проживала, що підтверджується актом від 04.06.2014 року. Відповідач не перебувала в трудових відносинах з ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1". Відповідач за місцем реєстрації не проживає з 22.04.2002 року, тобто більше шести місяців, перешкод для проживання в гуртожитку не має. Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати [PERSON] втратившою право користування жилим приміщенням в гуртожитку [ADDRESS] та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 127 ЖК Української РСР для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Відповідно до ч. 1 ст. 132 ЖК Української РСР, сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв'язку з роботою чи навчанням. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" від 04.06.2014 року. Відповідно до довідки ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], однак в ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" відповідач не працює. Згідно з актом завідуючої гуртожитком № 19 від 04.06.2014 року [PERSON] зареєстрована в зазначеному гуртожитку, однак не проживає в ньому з 22.04.2002 року. Особисті речі відповідача в гуртожитку відсутні. Місце її проживання невідоме. Таким чином, відповідач не мешкає в гуртожитку за адресою: [ADDRESS], з 22.04.2002 року, тому, відповідно до ст. 132 ЖК Української РСР, відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

Позивач ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" звернувся в суд з позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що відповідач з 24.12.1993 року був зареєстрований в гуртожитку за адресою: [ADDRESS], який перебуває на балансі позивача, однак фактично в ньому не проживав, що підтверджується актом від 04.06.2014 року. Відповідач не перебував в трудових відносинах з ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1". Відповідач за місцем реєстрації не проживає з 24.12.1993 року, тобто більше шести місяців, перешкод для проживання в гуртожитку не має. Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати [PERSON] втратившим право користування жилим приміщенням в гуртожитку [ADDRESS] та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 127 ЖК Української РСР для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Відповідно до ч. 1 ст. 132 ЖК Української РСР, сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв'язку з роботою чи навчанням. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" від 04.06.2014 року. Відповідно до довідки ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], однак в ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" відповідач не працює. Згідно з актом завідуючої гуртожитком № 19 від 04.06.2014 року [PERSON] зареєстрований в зазначеному гуртожитку, однак не проживає в ньому з 24.12.1993 року. Особисті речі відповідача в гуртожитку відсутні. Місце його проживання невідоме. Таким чином, відповідач не мешкає в гуртожитку за адресою: [ADDRESS], з 24.12.1993 року, тому, відповідно до ст. 132 ЖК Української РСР, відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

Позивач ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" звернувся в суд з позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що відповідач з 28.12.2007 року була зареєстрована в гуртожитку за адресою: [ADDRESS], який перебуває на балансі позивача, однак фактично в ньому не проживала, що підтверджується актом від 04.06.2014 року. Відповідач не перебувала в трудових відносинах з ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1". Відповідач за місцем реєстрації не проживає з 28.12.2007 року, тобто більше шести місяців, перешкод для проживання в гуртожитку не має. Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати [PERSON] втратившою право користування жилим приміщенням в гуртожитку [ADDRESS] та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 127 ЖК Української РСР для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Відповідно до ч. 1 ст. 132 ЖК Української РСР, сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв'язку з роботою чи навчанням. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" від 04.06.2014 року. Відповідно до довідки ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], однак в ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" відповідач не працює. Згідно з актом завідуючої гуртожитком № 19 від 04.06.2014 року [PERSON] зареєстрована в зазначеному гуртожитку, однак не проживає в ньому з 28.12.2007 року. Особисті речі відповідача в гуртожитку відсутні. Місце її проживання невідоме. Таким чином, відповідач не мешкає в гуртожитку за адресою: [ADDRESS], з 28.12.2007 року, тому, відповідно до ст. 132 ЖК Української РСР, відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

Позивач ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" звернувся в суд з позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що відповідач з 30.04.2013 року була зареєстрована в гуртожитку за адресою: [ADDRESS], який перебуває на балансі позивача, однак фактично в ньому не проживала, що підтверджується актом від 04.06.2014 року. Відповідач не перебувала в трудових відносинах з ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1". Відповідач за місцем реєстрації не проживає з 30.04.2013 року, тобто більше шести місяців, перешкод для проживання в гуртожитку не має. Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати [PERSON] втратившою право користування жилим приміщенням в гуртожитку [ADDRESS] та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 127 ЖК Української РСР для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Відповідно до ч. 1 ст. 132 ЖК Української РСР, сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв'язку з роботою чи навчанням. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" від 04.06.2014 року. Відповідно до довідки ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], однак в ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" відповідач не працює. Згідно з актом завідуючої гуртожитком № 19 від 04.06.2014 року [PERSON] зареєстрована в зазначеному гуртожитку, однак не проживає в ньому з 30.04.2013 року. Особисті речі відповідача в гуртожитку відсутні. Місце її проживання невідоме. Таким чином, відповідач не мешкає в гуртожитку за адресою: [ADDRESS], з 30.04.2013 року, тому, відповідно до ст. 132 ЖК Української РСР, відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача, в якому просить стягнути заборгованість по оплаті послуг з газопостачання у сумі 1458,73 грн. Представник позивача позовні вимоги підтримала, просила про розгляд справи у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заперечень проти позову не надала. Судом ухвалено про розгляд спарви у відсутності представника позивача, заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд приходить до наступного. ПАТ ГГ "Миколаївгаз" НАК "Нафтогаз України" надає послуги з постачання природного газу, в тому числі і в будинку по [ADDRESS], в якому проживає відповідач. У відповідності до п. 15 "Правил надання населенню послуг з газопостачання" відповідач зобов'язана оплачувати отриманий природний газ не пізніше 10 числа слідуючого місяця. Відповідач дані вимоги не виконувала. Заборгованість за отриманий природний газ станом на 01.12.2013 р. склала 1458,73 грн. За таких обставин, у відповідності до вимог ст. ст. 64, 67, 68 ЖК України, 526, 530, п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України, позов підлягає задоволенню в повному обсязі в сумі 1458,73 грн. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 229,40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газофікації "Миколаївгаз" звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за спожитий газ. В судовому засіданні представник позивача Лазарук О.В. позовні вимоги підтримала в повному об'ємі . Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, а тому суд, за згоди представника позивача, на підставі ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] проживає в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] та відповідно до договороу від 27.03.2009 року № 9130 є споживачем послуг з газопостачання, які надає за цією адресою позивач ПАТ «Миколаївгаз». У відповідності до "Правил надання населенню послуг з газопостачання" підприємство щороку станом на 1 січня проводить перерахунок оплати вартості використаного природного газу та суми нарахування пільг окремо щодо кожного споживача. Перевіркою встановлено, що станом на 01.01.2013 року відповідачем за 2013 рік спожито 3140 куб.м. природного газу, Вартість природного газу для споживачів які спожили обсяг газу від 2500 м.куб до 6000 м.куб становить 1,0980 грн. Відповідачем же сплачено з розрахунку 0,7254 грн., в результаті чого утворилася заборгованість у сумі 1169,97 грн. Крім цього, відповідно до "Правил надання населенню послуг з газопостачання" відповідач зобов'язанийплачувати отриманий природний газ у строки встановлені договором. Проте, станом на 01.03.2014 року у відповідача утворилася заборгованість за спожитий природний газ у сумі 1611,31 грн. Також, при проведенні перевірки, 24.02.2014р. Було встановлено самовільне підключення відповідачем до систем газопостачання, про що було складено Акт № 1 від 24.02.2014р., відповідачу нарахована сума збитків в розмірі 609,69 грн. У відповідності до ст.ст 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору да Кодексу. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань утворилася заборгованість за надані послуги газопостачання, яка на момент розгляду справи складає 3634,29 грн. Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку, що позов ПАТ «Миколаївгаз» є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню сплачений при подачі позову судовий збір.

Outcome: approved