Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом та просить стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 2000 грн. (по 1000 грн. на кожну дитину) від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту подачі позовної заяви до суду і до повноліття дітей. Крім того, просить стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення сином [PERSON], [INFO], трьох років. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований 08 липня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чигиринського районного управління юстиції у Черкаській області. Від даного шлюбу вони мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час їхні шлюбні відносини припинені і вони проживають окремо. Діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати своїх дітей. Це виявляється в тому, що відповідач відмовляється добровільно надавати кошти на їх утримання, а саме на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів тощо. Однак вона перебуває у скрутному матеріальному становищі, оскільки перебуває у відпустці по догляду за сином до трьох років. Власних доходів не має. При цьому дочка [PERSON] постійно хворіє та знаходиться на обліку в Амбулаторії загальної практики сімейної медицини №2 КЗОЗ "Дубровицького районного центру первинної медико-санітарної допомоги". Дитині встановлено діагноз: вроджена аномалія розвитку сечової системи; подвоєння обох нирок з мегауретром; гострий пієлонефрит. Ступінь активності ІІ. Вказана хвороба потребує постійного амбулаторного та стаціонарного лікування. Відповідач також ухиляється від її утримання, чим порушує її права. Вона ніде не працює, так як знаходиться у відпустці по догляду за сином до досягнення ним трирічного віку та щомісячно отримує допомогу при народженні двох дітей у розмірі 1720 грн., що в теперішній час зовсім недостатньо для існування та ще й утримання та лікування дітей. Як їй відомо, відповідач не працює, аліменти нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дочки, сина немає, але він є працездатним і його стан здоров'я дозволяє працювати. Тому, вважає, що він має можливість сплачувати аліменти на дітей та на її утримання до досягнення сином трьох років. До початку розгляду справи від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку що позов слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 08 липня 2014 року. Шлюб зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чигиринського районного управління юстиції у Черкаській області, про що складено відповідний актовий запис №40. Дана обставина стверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 08 липня 2014 року (а.с.10). З копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] вбачається, що батьком неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], є відповідач - [PERSON] (а.с.12). Згідно довідки та №670 від 11.05.2018 року, виданої виконкомом Трипутнянської сільської ради Дубровицького району, неповнолітні діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] перебувають на утриманні матері [PERSON] (а.с.15). Частиною 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України чітко визначено загальний обов'язком батьків утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. У Декларації прав людини проголошено, дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу. Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 18 зазначеної вище Конвенції передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що при вирішенні даного спору доцільно застосовувати положення ч. 8 ст. 7 СК України, відповідно до якої регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина 1 ст. 182 СК України вказує на обставини, які мають враховуватися при визначені розміру аліментів. Як зазначено у ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні встановлено, що позивач не працює у зв'язку із доглядом за дитиною до досягнення сином [PERSON] трьох років, отримуючи лише щомісячну одноразову допомогу при народженні двох дітей у розмірі 1720 грн., що підтверджується довідкою №933 від 15.05.2018 року, виданої Управлінням соціального захисту населення Дубровицької районної державної адміністрації (а.с.13), відповідач матеріальну допомогу на утримання як дітей, так і дружини не надає. Окрім того, згідно довідки від 16.05.2018 року, виданої в Амбулаторії загальної практики сімейної медицини Дубровицького районного ЦПМСД (а.с.16) [PERSON], 25.09.2015 року перебуває на диспансерному обліку з діагнозом: вроджена аномалія розвитку сечової системи; подвоєння обох нирок з мегауретром. гострий пієлонефрит. Ступінь активності ІІ. Дитина потребує постійного амбулаторного та стаціонарного лікування. Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до вимог ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно ст. 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Як вбачається з довідки №669 від 11.05.2018 року, виданої Трипутнянською сільською радою (а.с.14) діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] проживають з матір'ю [PERSON] в [ADDRESS] Утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному із подружжя, як правило у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно (ст. 77 СК України). Згідно ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Враховуючи те, що обов'язок по утриманню дітей покладається на обох батьків, а дружина має право на утримання від чоловіка у разі проживання з нею дитини, суд приходить до переконання, що позов слід задоволити в повному обсязі та призначити відповідачу аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, та на утримання дружини у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною трьох років, оскільки такі розміри аліментів будуть відповідати інтересам як дітей, так і дружини, обставинам справи і вимогам Закону. Відповідно до положень ст. 191 та ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Датою подачі позову до суду є 22 травня 2018 року. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються: позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved