Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

25.05.2017 року ТОВ "РЕДАКЦІЯ ГАЗЕТИ "ВСЕ ПРО БУХГАЛТЕРСЬКИЙ ОБЛІК" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення основного боргу та відсотків за договором позики. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 20 жовтня 2015 року між ТОВ "РЕДАКЦІЯ ГАЗЕТИ "ВСЕ ПРО БУХГАЛТЕРСЬКИЙ ОБЛІК", в особі директора Каплуна В.С., та громадянином України [PERSON] було укладено Договір безпроцентної позики № 157/351 (далі - Договір). Посилаючись на те, що своїх зобов`язань за договором позики позичальник не виконав - позику не повернув, позивач просить стягнути з відповідачасуму заборгованості у розмірі 117 000, 00 (сто сімнадцять тисяч) гривень 00 коп., пеню в розмірі 16 093 грн. 33 коп., три відсотки річних у розмірі 2232 грн. 94 коп., інфляційні витрати в розмірі 8775 грн. 00 коп., а всього 144 101 грн. 27 коп. Провадження у справі відкрито 11 липня 2017 року після отримання судом інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місця проживання відповідача, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження. Копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з доданими до неї додатками було двічі надіслано судом відповідачу на адресу, зареєстрованого в установленому законом порядку його місця проживання, однак поштове відправлення повернуто до суду з відміткою відділу зв`язку про закінчення строку зберігання. 19.11.2019 року представником позивача подано заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів, а також повідомлено суд про відсутність заперечень щодо ухвалення заочного рішення. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 20 жовтня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "РЕДАКЦІЯ ГАЗЕТИ "ВСЕ ПРО БУХГАЛТЕРСЬКИЙ ОБЛІК", в особі директора Каплуна В.С., та громадянином України [PERSON] було укладено Договір безпроцентної позики № 157/351 (далі - Договір). Відповідно до умов Договору Позикодавець - Товариство з обмеженою відповідальністю "РГ "ВСЕ ПРО БУХГАЛТЕРСЬКИЙ ОБЛІК" зобов`язувалось передати у власність Позичальнику - громадянину України [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] ) грошові кошти в розмірі 117 000, 00 (сто сімнадцять тисяч) гривень. Я видно зі змісту розділу 3 Договору, Позикодавець надає позику Позичальнику в день підписання Сторонами цього Договору; позика надається готівкою за видатковим касовим ордером. Підтвердженням факту видачі позики є підписаний Позичальником Видатковий касовий ордер №877 від 20.10.2015 року на суму 117 000, 00 (сто сімнадцять тисяч) гривень . Пунктом п. 4.2. Договору визначено остаточну дату повернення позики «20» жовтня 2016 року. За правилами статтей 1046, 1049 ЦК України: за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками; позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Станом на «25» травня 2017 року сума позики в розмірі 117 000, 00 (сто сімнадцять тисяч) гривень громадянином [PERSON] не повернута. Відповідно до статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та сплата неустойки (пені). Відповідно до п. 6.2. при порушенні Позичальником строку повернення позики (п.4.2. Договору) він повинен сплатити на поточний рахунок Позикодавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення виконання зобов`язань. Письмовий договір позики, наданий позивачем на підтвердження зобов`язань відповідача, є належним та допустимим доказом виникнення боргового зобов`язання; цей договір позики сторони уклали відповідно до вимог ст.1047 ЦК України. Наявність у позивача оригіналу договору позики згідно з положенням ч.3 ст.545 ЦК України свідчить про неповернення боргу відповідачем, тому є підстави для стягнення з нього на користь позивача суми позики за вказаним договором. Також достатнім доказом існування між сторонами правовідносин, що виникли з договору позики, та доказом отримання відповідачем коштів є наявність у договорі позики формулювання про передачу у власність позикодавцем 117 000, 00 грн. та видаткового ордеру свідчить про факт отримання позичальником цих коштів, та дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення їх з відповідача. Правилами ст.1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим. Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п.2 ч.1 ст.1046 ЦК України). Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій ст.640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акту цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (ч.1 ст.207 ЦК). Враховуючи викладене, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі у розмірі 117 000, 00 (сто сімнадцять тисяч) гривень 00 коп., пеню в розмірі 16 093 грн. 33 коп., три відсотки річних у розмірі 2232 грн. 94 коп., інфляційні витрати в розмірі 8775 грн. 00 коп., а всього 144 101 грн. 27 коп. є обґрунтованими, доведеними і підлягають задоволенню. За правилами статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору. З огляду на висновки суду про задоволення заявлених позивачем позовних вимог щодо стягнення судового збору покладаються на відповідача в порядку передбаченому ст. 141 ЦПК України у розмірі, який передбачений Законом України «Про судовий збір» за вимоги, що були предметом вирішення. На підставі викладеного та

Outcome: approved