Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Представник позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, посилаючись на те, що відповідно до договору на користування електричною енергією №5010/456 від 12.01.2007 року [PERSON] є споживачем електричної енергії, яку поставляє Іванівський РЕМ, однак внаслідок порушення сплати коштів у відповідача виникла заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 1511,42 грн., а також відповідно до вимог ст. 625 ЦК України нараховані 3% річних в сумі 37,38 грн., збитки від інфляції на суму 94,83 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача вартість електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем правил користування електричною енергією в розмірі 1400,88 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 1378 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про те надав до суду клопотання про слухання справи у його відсутність, наполягав на позовних вимогах в частині стягнення заборгованості за спожиту електроенергію та суми судових витрат, при цьому просив позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми за актом порушення ППЕЕН у розмірі 1400,88 грн. залишити без розгляду та не заперечував проти заочного розгляду справи і винесення судом заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, шляхом направлення телефонограми, заяв та клопотань до суду не надавав, про причини неявки не повідомив, тому суд визнає його неявку з неповажних причин. Проте в судове засідання призначене на 26 грудня 2016 року відповідачем було надіслано до суду заперечення, відповідно до якого відповідач позов не визнає, зазначив, що не проживав за вказаною позивачем адресою, отже не міг споживати в даному будинку електроенергію, також зазначив, що будинок належить його матері, яка померла, та договір, відповідно до якого позивач прагне стягнути заборгованість, він не укладав, отже й відповідати за неналежне виконання договору не може. Також відповідач у запереченні зазначив, що не згодний зі складеним актом порушення користування електричгою енергією, оскільки від був складений у його відсутність, а працівники Іванівського РЕМ неправомірно зазначили в акті, що відповідач відмовився від підпису. Відповідач просив повністю відмовити в задоволені позову. Приймаючи до уваги вищенаведене, суд вважає, що відповідач у відповідності до положень ч.5 ст.74 ЦПК України є таким, який повідомлений про час та дату розгляду справи належним чином. Приймаючи до уваги згоду позивача та неявку відповідача судом 23 січня 2017 року відповідно до вимог ст.224 ЦПК України винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України - у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, за таких обставин судове засідання по справі було проведено без засобів технічної фіксації судового процесу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за спожиту електроенергію та судових витрат підлягають підлягає задоволенню в повному обсязі, а вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми за актом порушення ППЕЕН у розмірі 1400,88 грн. залишити без розгляду з наступних підстав. Відповідно до ст.207 ЦПК України, суд залишає позов без розгляду, якщо позивач надав заяву про залишення позову без розгляду. Враховуючи, що представник позивача надав до суду заяву про залишення частини вимог до відповідача без розгляду, суд прийшов до висновку про необхідність залишення позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Одесаобленерго" в особі Іванівського РЕМ до [PERSON] в частині стягнення суми за актом порушення ППЕЕН у розмірі 1400,88 грн. без розгляду. Що стосується стягнення з відповідача заборгованості за користування електричною енергією та суми судових витрат, то суд зазначає наступне. За змістом ст.ст. 319, 322 ЦК України власність зобов'язує. Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.ст. 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Як вбачається з матеріалів справи, 12.01.2007 року між [PERSON] та публічним акціонерним товариством "Енергопостачальна компанія "Одесаобленерго" в особі Іванівського РЕМ було кладеного договір №5010/456 про постачання електричної енергії в будинок по [ADDRESS], що підтверджується копією договору. Однак, відповідно до довідки Петрівської селищної ради Іванівського району Одеської області [INFO] [PERSON] померла, на момент смерті разом з нею проживав, її син, [PERSON], тобто відповідач. Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, встановлено, що [PERSON] є власником 1/2 частини житлового будинку по [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу. Відповідно до довідки з Петрівської селищної ради, відповідач проживав на момент смерті разом з матір'ю, [PERSON], отже фактично спадщину прийняв, відповідно до положень ст.1268 ЦК України. Згідно п.п. 19, 21 Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Знімання показань приладів обліку провадиться споживачем щомісяця. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем. Згідно п. 20 зазначених правил розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Також згідно п. 48 Правил користування електричною енергією споживач несе відповідальність згідно із законодавством зокрема за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до розрахунку заборгованості за постачання електроенергіє в будинок [ADDRESS] в період з 09.11.2015 року до 08.04.2016 року утворилася заборгованість в розмірі 1511,42 грн. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію підлягають задоволенню повністю та підлягає стягненню з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» в особі Іванівського РЕМ заборгованість за спожиту електричну енергію за період з 09.11.2015 року по 08.04.2016 року у розмірі 1511 гривень 42 копійки. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша стаття 1050 ЦК України). За змістом частини другої до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно аналізу практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві, підраховуючи суми стягнень, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, суди повинні враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в певний період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Індекси інфляції розраховуються на підставі інформації, опублікованої центральним органом виконавчої влади з питань статистики в газеті «Урядовий кур'єр». При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що він розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. На відміну від інфляційних збитків, розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою: сума боргу х 3 % / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення. Тому за прострочення виконання зобов'язання щодо оплати послуг за спожиту електричну енергію за період з 09.11.2015 року по 08.04.2016 року у розмірі 1511 гривень 42 копійки та індексів інфляції, сума інфляційних втрат становить у розмірі 94 гривень 83 копійок. За прострочення зобов'язання щодо оплати послуг за спожиту електричну енергію за період 09.11.2015 року по 08.04.2016 року у розмірі 1511 гривень 42 копійки, три відсотки річних становить у розмірі 37 гривні 38 копійок. Виходячи з наведеного, позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір за подачу позову майнового характеру в розмірі 1378 грн. 00 коп. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Outcome: approved