Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

06.05.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ВАТ "Вознесенський спецагропромтранс" про витребування майна з чужого незаконного володіння. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що він є власником транспортного засобу - автобусу ПАЗ, модель 3205, рік випуску - 1991, колір - червоний, шасі (кузов, рама коляска) № [NUMBER], реєстраційний номер - [NUMBER]. Так, 15.12.2010 року, між позивачем та відповідачем в особі його директора Косогова О.М. було укладено договір оперативної оренди №15/12/10, відповідно до п.1.1 якого, [PERSON] отримав в оренду контрольно - технічний пункт, асфальтовану площадку для стоянки автотранспорту, де і ставив вказаний технічно справний автобус. Крім цього вказував, що у серпні 2011 року відповідач в односторонньому порядку розірвав договір та зачинив у своєму боксі належний позивачу транспортний засіб. Вирішити питання мирним шляхом щодо незаконного утримання автобусу з його передачею, результатів не дало. Тому, 12.04.2013 року позивач звернувся з заявою до Вознесенського МВ УМВС України в Миколаївській області щодо незаконних дій відповідача. Позитивного результату це не дало, у зв*язку з цим змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити позивачу у задоволенні позову. Заслухавши учасників цивільного процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. В силу ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ( серія [NUMBER] а саме: автобусу ПАЗ, модель 3205, рік випуску - 1991, колір - червоний, шасі (кузов, рама коляска) № [NUMBER], реєстраційний номер - [NUMBER] його власником є [PERSON] (а.с.6). За п.п.1.2,1.3. договору оперативної оренди №15/12/10 від 15.12.2010 року, прийомо-здаточного акту до договору оперативної оренди №15/12/10 від 15.12.2010 року, ПП [PERSON] отримав в оренду контрольно - технічний пункт, асфальтовану площадку для стоянки автотранспорту, яка знаходиться за адресою: м. Вознесенськ вул. Жовтневої реолюції, 254. Площа арендованого об*єкту складає: 1 425 кв.м. (а.с.7-8). Об*єкт оренди використовується орендатором як комплекс для проведення медоглядів водіїв, виконання робіт по ТО і ТР автотехніки, перевірки техогляду ТЗ з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, а також для стоянки автомобілів в післяробочий час. Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 18.03.2014 р.(а.с.9-10) вбачається, що 20.08.2011 р. Косогов О.М. розірвав договір з ПП [PERSON], після чого представники [PERSON] забрали з теритиорії ВАТ "Вознесенський спецагропромтранс" свій транспорт, а автобус ПАЗ д/н [NUMBER], який спочатку був у справному стані, а в подальшому у розкомплектованому стані, залишився та залишається на території ВАТ "Вознесенський спецагропромтранс". Відповідно до розписки про зберігання від 19.04.2013р. Косогов О.М. отримав від працівників міліції автобус ПАЗ повністю в розібраному стані та зобов*язався зберігати на території ВАТ "Вознесенський спецагропромтранс" до вирішення питання по суті. З акту опису і арешту від 12.06.2014 р. (а.с. 49-50) вбачається, що ТЗ ПАЗ дн [NUMBER] описано, накладено арешт, заборонено вічуження, користування і описане майно прийняв на відповідальне зберігання Косогов О.М. Згідно відповіді слідчого СВ Вознесенського МВ УМВС України в Миколаївській області двигун та редуктор заднього моста з автобусу ПАЗ державний номер [NUMBER] за вказівкою [PERSON] зняв водій [PERSON], який допитаний у якості свідка по кримінальному провадженню №12014150190000582 від 12.04.2014 року, що порушено за ознаками ст. 356 КК України (а.с.57). Виходячи з вищевикладеного, в судовому засіданні не встановлено і позивачем не надано суду доказів того, що автобус ПАЗ державний номер [NUMBER] вибув з володіння позивача помимо його волі, тому, суд вважає що правових підстав, відповідно до ст. 387 ЦК України, для задоволення позову немає.

Outcome: dismissed