Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання права власності на жилу кімнату. В обґрунтування вимог вказала, що в 2008 році, вона з дозволу КЖП № 17, на 9 поверсі будинку № 1-в, який розташовано по вулиці Коротченко в Жовтневому районі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, збудувала жилу кімнату, для власного проживання, загальною площею 33, 8 кв.м. Під час проведення будівельних робіт були дотримані архітектурні, будівельні, санітарні та екологічні норми. З початку будівництва жодних заяв, претензій та скарг не надходило, що свідчить про відсутність факту порушення прав інших осіб цим будівництвом. КЖП № 17 зазначеній кімнаті було присвоєно № 940, про що в зазначеному підприємстві знаходились відповідні документи. 18.07.2008 позивача було зареєстровано за адресою: [INFO]. В подальшому КЖП № 17 було ліквідовано та будинок було передано на обслуговування до ТОВ "Житлокомцентр", де документи відносно кімнати № 940, яка розташована в будинку № 1-в по вулиці Коротченко в Покровському районі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області відсутні. Позивач звернулась із заявою до КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» про введення кімнати в експлуатацію та оформлення на неї права власності, однак 02 жовтня 2015 року листом КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інветарізації» повідомлено, що в зазначеному підприємстві будь-які відомості по кімнаті № 940, яка розташована в будинку № 1-в по вулиці Коротченко в Жовтневому районі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області відсутні та запропоновано звернутись для вирішення цього питання до суду. Просить суд визнати за нею право власності на жилу кімнату № 940, яка розташована в будинку № 1-в по вулиці Коротченко в Жовтневому районі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явилися, заздалегідь подавши суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, у якій свої позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, заздалегідь подавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у якій просять прийняти рішення згідно чинного законодавства. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, заздалегідь подавши суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, у якій просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ст. 8 ЦПК України в редакції 2005 року, суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 214 ЦПК України, п. 12 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 Про судове рішення у цивільній справі, під час ухвалення рішення суд вирішує ряд питань, в тому числі і питання: які правовідносини сторін випливають із встановлених судом обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до\~ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Судом встановлено, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] та [PERSON], копія довідки № 22 від 02.10.2015 міститься в матеріалах справи. Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідно до листа КП ДОР "Криворізьке БТІ" № 971 від 26.04.2016, в КП ДОР "Криворізьке БТІ" відсутня будь-яка інформація щодо нерухомого майна за адресою: Дніпропетровська область м. Кривий Ріг вул. Коротченко, 1-в/940. Згідно ст.4 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до закону. Приватизація житлових приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Громадяни, які на законних підставах проживають у гуртожитках державної форми власності, гуртожитках, що було включено до статутних капітанів товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), набувають право на приватизацію житлових приміщень у таких гуртожитках після їх передачі у власність відповідної територіальної громади. Згідно ст.1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» сфера дії цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, і більше п'яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них. Згідно п.14 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 26.12.2009, передача квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках, які на момент набрання чинності Законом України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" перебували у комунальній власності, кімнат у комунальних квартирах у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Згідно ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитку з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які на законних підставах проживають у них. Першою з визначених умов для одержання мешканцем гуртожитку права на приватизацію кімнати в гуртожитку, наявність якої необхідно врахувати під час розгляду цієї категорії справ, є відсутність в особи власного житла. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 р. "Про судове рішення у цивільній справі» визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Таким чином, позивачем не доведено той факт, що вона зверталася до органів приватизації, а ті відмовили їй у здійсненні реалізації її права приватизації, нею порушений порядок передачі житла у право власності, встановлений чинним законодавством України, тому суд приходить до висновку, що необхідно відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог про визнання права власності на жилу кімнату. На підставі ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по справі, у зв'язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, необхідно залишити за нею. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed