Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Мар'їнського районного суду Донецької області з вказаною позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на домобудівництво з самовільно побудованими будівлями, розташоване за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. [PERSON], уклавши 21 травня 2012 року договір купівлі-продажу, придбала у власність житловий будинок [ADDRESS]. З метою підвищення благоустрою вказаного домоволодіння [PERSON] без відповідного дозволу інспекцій будівництва збільшила площу житлового будинку та провела реконструкцію зі зведенням прибудови, господарських споруд. Будучи власником домоволодіння, позивач обмежена в оформленні права власності на самовільні прибудови та господарські споруди, розташовані при житловому будинку, що змушує її звернутися до суду за захистом своїх майнових прав. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, в порядку ст. 158 ЦПК України, надіслала на адресу суду письмове клопотання про розгляд справи в її відсутність, при чому позовні вимоги підтримані, інших доказів на обґрунтування заявлених вимог позивач не надає, будь-яких клопотань та заяв не заявляє. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву з клопотанням розглянути справу за позовом [PERSON] в його відсутність, при цьому позовні вимоги визнано. Суд, дослідивши матеріали справи, належно з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] 21 травня 2012 року придбала у власність домоволодіння з надвірними побудовами, що розташоване за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці, належній Мар'їнській міській раді, та складається з : житлового будинку "А-1" (саман, обкладений цеглою), жилою площею - 28,4 квадратних метри, загальною площею 50,9 квадратних метри та господарських споруд: літня кухня "Б-1", вбиральня "У-1", ворота № 2. Згідно п. "д" ч. 1 ст. 90 ЗК України, власники (користувачі) земельних ділянок мають право споруджувати на ній жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. Згідно зі ст. 23 Закону України "Про планування і забудову території", забудова території передбачає здійснення нового будівництва, реконструкції та інше будівництво. Реалізація суб'єктивного права на забудову земельної ділянки передбачає виконання дій, пов'язаних з організацією планування території і окремих ділянок, одержання дозволу та будівництво. Постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2009 року за №1104 "Про деякі питання надання дозволів на виконання підготовчих і будівельних робіт" затверджено Перелік будівельних робіт, на виконання яких не вимагається отримання дозволу. До вказаного переліку включено і виконання робіт з будівництва приватних житлових будинків садибного типу, дачних і садових будинків, прибудов до них. Так, з метою підвищення благоустрою вказаного домоволодіння позивачем збільшено площу житлового будинку "А-1" до загальної - 277,8 квадратних метри (в тому числі жилою - 136,5 квадратних метри), та побудовано підсобні приміщення: підвал "ап", тамбур "а-1", крильце "ак". За загальним правилом, визначеним ч. 2 ст. 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Враховуючи вказане, суд дійшов висновку, про те, що вимоги [PERSON] є обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню, оскільки визнання права власності на самочинне будівництво направлено на захист майнових прав позивача, та не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Частина 1 ст. 182 ЦК України вказує на те, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Загальний порядок проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень визначений частиною першою статті 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до ст. 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Пунктом 27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 встановлено вичерпний перелік документів, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, та п.п. 10 таким документом є - рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. На підставі викладеного, ст.ст. 331, 376 ЦК України,

Outcome: approved