Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-05 00:00:00

АТ "Ощадбанк" в особі філії - Рівненське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулось в Острозький районний суд з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь 37834,39 грн. заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову АТ "Ощадбанк" зазначає, що 20.12.2018 року між [PERSON] та АТ «Ощадбанк» в особі територіального відокремленого відділення філії Рівненське обласне управління АТ «Ощадбанк» було укладено договір про споживчий кредит №0122-748. Відповідно до п.2.1 договору, банк зобов`язався надати позичальнику на умовах договору, а позичальник має право отримати та зобов`язується належним чином використати та повернути в передбачені договором строки кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у порядку та на умовах, визначеним цим договором. Відповідно до п.2.2 договору, кредит надавався в загальному розмірі 40000 грн. на 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 19 грудня 2023 року, якщо інший строк та/або термін не буде встановлено згідно з умовами цього договору. Відповідно до п.2.3 договору, кредит надавався на споживчі цілі. Згідно п.2.4.1 договору, за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в розмірі 56% річних. Зазначена в цьому пункті договору процентна ставка є фіксованою. Вказує, що пунктом 3.3.2 договору, передбачено повернення кредиту та сплата процентів здійснюється позичальником згідно з графіком платежів або достроково відповідно до порядку, встановленого договором, але в будь-якому випадку не пізніше терміну остаточного повернення кредиту, встановлено згідно з договором. Пунктом 3.3.3 договору, передбачено, що позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту рівними частинами у розмірі 666,67 грн. та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з січня 2019 року, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які банк, використовуючи право договірного списання коштів, наданих йому згідно з умовами договору, списує в рахунок основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності, визначеної цим договором. Відповідно до п.8.2 договору, сукупна сума неустойки (штрафу, пені) нарахована за порушення зобов`язань позичальником на підставі договору не може перевищувати половини суми, одержаної позичальником за договором. Відповідно до п.8.3 договору, за порушення взятих на себе зобов`язань по своєму поверненню основної суми боргу та/або сплати процентів за користування кредитом, та/або сплати суми комісійної винагороди, позичальник зобов`язується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової, ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми платежу за кожний день прострочення, але не більше 15% суми простроченого платежу. Окрім того, в силу приписів ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зазначаючи про те, що відповідач порушив умови договору по поверненню коштів та ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, позивач просить стягнути з нього заборгованість за кредитним договором станом на 09.01.2020 року на суму 37834,39 грн., яка складається з: 30178,19 грн. - заборгованість за основним боргом (тілом кредиту); 4910,88 грн. - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом; 1980,76 грн. - пеня за несвоєчасне погашення основного боргу; 510,16 грн. - пеня за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом; 4,65 грн. - втрати від інфляції на суму простроченого кредиту; 11,93 грн. - втрати від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів; 197,82 грн. - 3% річних від прострочених сум по кредиту; 49,90 грн. - 3% річних від прострочених сум по процентам, а також витрати на сплату судового збору у розмірі 2102 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, в поданій до суду заяві позов підтримав та просив розгляд справи проводити за його відсутності, а в разі неявки відповідача, просить суд винести заочне рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та відзиву на позов до суду не подав. За клопотанням представника позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.629 ЦК України укладений між сторонами договір є обов`язковим для виконання. Згідно з п.1 ч.2 ст.11 та ч.2 ст.509 ЦК України зазначений договір є підставою виникнення зобов`язань. В судовому засіданні встановлено, що 20.12.2018 року між АТ "Ощадбанк" в особі територіального відокремленого відділення філії Рівненське обласне управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №0122-748, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в загальному розмірі 40000 грн. на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 19.12.2023, якщо інший строк та/або термін не буде встановлено згідно з умовами цього договору (п.2.2 договору про споживчий кредит). Відповідно до п.2.3 договору, кредит надавався на споживчі цілі. Пунктом 3.3.3 договору передбачено, що позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту рівними частинами у розмірі 666,67 гривень та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з січня 2019 року, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які банк, використовуючи право договірного списання коштів, надане йому згідно з умовами договору, списує в рахунок основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності, визначеної цим договором. Останній платіж в рахунок повернення кредиту та процентів позичальник зобов`язується здійснювати не пізніше дати (терміну) остаточного повернення кредиту, визначеної договором. Зі сторони позивача відповідач належним чином був повідомлений та ознайомлений з усіма наявними в установі АТ «Ощадбанк» умовами кредитування, з коротким описом відмінностей між ними, вартістю супутніх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, отримав всі необхідні роз`яснення. Відповідно до ст.525, 526, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. У відповідності зі ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч.1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В судовому засіданні встановлено, що відповідач підписав договір про споживчий кредит, використовував кредитні кошти, а також здійснював періодичне погашення заборгованості, проте не в повному обсязі, що підтверджується розрахунком заборгованості та свідчить про здійснення сторонами операції за кредитом, зокрема що [PERSON] отримував кредитні кошти, здійснював погашення заборгованості, що також підтверджує виникнення договірних правовідносин між сторонами з приводу отримання ним кредиту. При цьому суд враховує що будь-яких доказів на підтвердежння погашення заборгованості по даному кредиту відповідачем суду не надано. Розділом 4.3. договору, визначено обов`язки позичальника, а саме: належним чином виконувати всі умови договору та взяті на себе зобов`язання за договором; у строки обумовлені договором, повернути кредит, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов`язання за договором; у випадку порушення умов договору достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів нарахованих на фактичний залишок заборгованості за кредитом, комісійні винагороди, а також сплати неустойки (штрафних санкцій), як це передбачено в договорі, а також відшкодувати банку в повному обсязі збитки. Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Ощадбанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а отже з відповідача на користь позивача слід стягнути тіло кредиту. Оскільки за договором, укладеним між АТ "Ощадбанк" та [PERSON] , останній взяв на себе зобов"язання погашати зазначений кредит та проценти по ньому щомісячно в розмірі 666,67 грн. від суми заборгованості, в строк до 25 числа місяця, наступного за звітним та зазначені обов`язки порушив, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором, то у банку виникло право вимоги повернення частини позики, що лишилася в розмірі 30178,19 грн. за основним боргом. Одночасно судом береться до уваги і те, що ні розрахунок заборгованості, ні сам кредитний договір, відповідачем не оспорювався. Окрім того, суд приймає до уваги, що відповідач частково виконував умови договору. Згідно п.2.4.1 договору, за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в розмірі 56 (п`ятдесят шість) процентів річних. Зазначена в цьому пункті договору процентна ставка є фіксованою. Згідно п.2.4.2 договору, проценти нараховуються банком щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий позичальником, починаючи з дати видачі кредиту до терміну остаточного повернення кредиту, визначеного договором. У випадку настання терміну повернення кредиту, у зв`язку із настанням обставин передбачених пп.3.10.2.1 та 3.10.2.2 цього договору, нарахування процентів по кредиту припиняється з наступного дня після настання такого терміну. Згідно п.2.4.3 договору, при нарахуванні процентів за користування кредитом враховується перший і не враховується останній день фактичного користування кредитом. Пунктом 3.3.2 договору передбачено, що повернення кредиту та сплата процентів здійснюється позичальником згідно з графіком платежів або достроково відповідно до порядку, встановленого договором, але в будь-якому випадку не пізніше терміну остаточного повернення кредиту, встановленого згідно з договором. Якщо дата платежу припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до законодавства України, датою платежу є перший за цим робочий день. При цьому, зобов`язання позичальника щодо сплати відповідного платежу вважається виконаним в строк за умови наявності достатньої суми коштів на поточному рахунку і списання їх в погашення заборгованості в перший робочий день, що слідує за таким вихідним, святковим іншим неробочим днем. Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Кредитним договором визначено, що [PERSON] отримав кредит зі сплатою 56% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом і оскільки борг по процентах станом на 09.01.2020 року становив 4910,88 грн. і на даний час він не сплачений, то в цій частині позовні вимоги слід задовольнити. Статтею 611 ЦК України передбачено правові наслідки порушення зобов`язання, до яких зокрема, відносяться: сплата неустойки, відшкодування збитків. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (пенею, штрафом) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. При укладенні договору від 20.12.2018 року сторони погодили, що за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов`язань по договору, сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах, обумовлених в договорі та чинним законодавством, і відшкодовують завдані збитки. Завдані банку збитки позичальник зобов`язується відшкодовувати в повному обсязі понад неустойку, пеню штраф, і несе відповідальність за їх відшкодування всім належним йому майном (п.8.1. договору про споживчий кредит). Відповідно до п.8.2. договору про споживчий кредит, сукупна сума неустойки (штрафу, пені) нарахована за порушення зобов`язань позичальником на підставі договору не може перевищувати половини суми, одержаної позичальником за договором. Відповідно до п.8.3. договору, за порушення взятих на себе зобов`язань по своєму поверненню основної суми боргу та/або сплати процентів за користування кредитом, та/або сплати суми комісійної винагороди, позичальник зобов`язується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми платежу за кожний день прострочення, але не більше 15% суми простроченого платежу. Оскільки відповідач зобов`язання перед АТ «Ощадбанк» порушив, то з нього на користь позивача слід стягнути пеню в розмірі 1980,76 грн. за несвоєчасне погашення основного боргу та 510,16 грн. за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом. Частиною 2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Крім цього, в постанові Верховного Суду України від 26 квітня 2017 року №3-1522гс16 висловлено правову позицію, згідно з якою нарахування інфляційних втрат на суму боргу і 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Вони є способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника, який користується утримуваними грошовими коштами, що належить сплатити кредиторові. Оскільки внаслідок невиконання відповідачем грошового зобов`язання у позивача виникло право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Оскільки кредитним договором від 20.12.2018 року розмір річних не встановлений і [PERSON] прострочив виконання грошового зобов`язання, то з нього на користь позивача необхідно стягнути 3% річних від прострочених сум по кредиту в розмірі 197,82 грн. та несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в розмірі 49,90 грн. Одночасно, частиною 2 ст.625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. При цьому, сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в певний період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Індекс інфляції розраховується в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. Оскільки [PERSON] прострочив виконання грошового зобов`язання, то за правилами ст.625 ЦК України з нього необхідно стягнути борг з врахуванням індексу інфляції. Розмір інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості за кредитом становить 4,65 грн., розмір інфляційних втрат позивача від прострочених сум заборгованості за процентами становить 11,93 грн., які також підлягають стягненню з відповідача. Визначаючи розмір інфляційних втрат позивача від прострочених сум заборгованості за кредитом, суд виходив з наступних розрахунків: 61,55 грн. (сума заборгованості за період з вересня 2019 по листопад 2019) х 100,7% (індекс інфляції) - 61,55 = 0,43 грн. 598,30 грн. (сума заборгованості за період з вересня 2019 по жовтень 2019) х 100,7% (індекс інфляції) - 598,30 = 4,19 грн. 4,53 грн. (сума заборгованості за період з вересня 2019 по жовтень 2019) х 100,7% (індекс інфляції) - 4,53 = 0,03 грн. Визначаючи розмір інфляційних втрат позивача від прострочених сум заборгованості за процентами, суд виходив з наступних розрахунків: 249,06 грн. (сума заборгованості за період з вересня 2019 по грудень 2019) х 100,7% (індекс інфляції) - 249,06 = 1,74 грн. 1456 грн. (сума заборгованості за період з вересня 2019 по грудень 2019) х 100,7% (індекс інфляції) - 1456 = 10,19 грн Згідно наданого розрахунку, за період з жовтня 2019 по грудень 2019 індекс інфляції складав 100%, а відтак сума інфляційних втрат за вказаний період становить 0,00 грн. Таким чином сума інфляційних втрат позивача, яка підлягає стягненню з відповідача від прострочених сум заборгованості за кредитом становить 4,65 грн., розмір інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості за процентами становить 11,93 грн. При вирішенні зазначеного спору суд бере до уваги і те, що відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень та при цьому суд враховує, що відповідач належних доказів повернення грошових коштів за кредитним договором суду не подав. Позивачем при поданні позовної заяви сплачено 2102 грн. судового збору, який за правилами ст.141 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідача. На підставі ст. 549, 1048, 1054 ЦК України,

Outcome: approved