Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 14 серпня 2007 року між Акціонерним банком "ТАС-Бізнесбанк", правонаступником якого по всіх правах та обов'язках виступає Публічне акціонерне товариство "ТАСКОМБАНК" та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено Кредитний договір № КР 52-2007 (із договорами про внесення змін до нього), відповідно до п.1.1. якого позивач надав Боржнику кредит шляхом відкриття кредитної лінії у розмірі 99 000,00 (дев'яносто дев'ять тисяч) доларів США для поповнення обігових коштів, на термін по 13 серпня 2009. Згідно заявок Боржника, останнім було отримано 85 000 (вісімдесят п'ять тисяч) доларів США. 13 серпня 2009 року [PERSON] не виконав свої зобов'язання за Кредитним договором, чим порушив п.3.1.2. Кредитного договору, відповідно до якого останній зобов'язався цілком повернути банку кредит не пізніше терміну, зазначеного в п.1.1. Кредитного договору, згідно графіка та оплатити Банку відсотки за користування кредитом у розмірі й у порядку, визначеному Кредитним договором, що у свою чергу призвело до невиконання зобов'язань перед позивачем. Станом на 25.09.2013 року заборгованість [PERSON] перед позивачем за вказаним Кредитним договором складає 1 020400 (один мільйон двадцять тисяч чотириста) грн. 13 коп. (що по курсу НБУ складає -127661, 72 доларів США), з яких: заборгованість по тілу кредиту - 623454,00 грн. (що по курсу НБУ складає -78 000, 00 дол. США); заборгованість за нарахованими відсотками - 243057,83 грн. (що по курсу НБУ складає - 30 408,77 дол. США); пеня, нарахована на суму простроченої заборгованості - 153888,83 грн. (що по курсу НБУ складає - 19252,95 дол. США). 14.08.2007 року в забезпечення виконання зобов'язань Боржника за Кредитним договором між позивачем та громадянином [PERSON] було укладено Іпотечний договір № ДЗ 100-07 із змінами і доповненнями відповідно до Договору від 07.07.2009 року про внесення змін до іпотечного договору № ДЗ 100-07 від 14.08.2007 року, який діє до настання одного із випадків, передбачених ст. 17 Закону України "Про іпотеку". Відповідно до п.1.2 Договору іпотеки, відповідач передав в іпотеку об'єкт нерухомості (реєстраційний номер - 9457852), що розташований за адресою: [ADDRESS], а саме: нежиле приміщення 25 (двадцять п'ять), підвалу літ. А-3, загальною площею 174,9 кв. м., що належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу. 06.05.2011 року відповідачу було направлено листа № 913 з вимогою погашення заборгованості та попередженням, про звернення стягнення на предмет іпотеки в разі не виконання зазначеної вимоги, але вимога залишилася проігнорованою останнім. Позивач просить суд звернути стягнення на майно - предмет іпотеки, а саме: об'єкт нерухомості (реєстраційний номер - 9457852), що розташований за адресою: [ADDRESS], а саме: нежиле приміщення 25 (двадцять п'ять), підвалу літ. А-3, загальною площею 174,9 кв. м., що належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] ЗО жовтня 2006 року за реєстром № 2623, шляхом продажу на прилюдних торгах в межах виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; грошові кошти, отримані від реалізації предмету іпотеки, направити в рахунок погашення заборгованості фізичної особи-підприємця [PERSON] перед Публічним акціонерним товариством "ТАСКОМБАНК" за Кредитним договором № КР 52-2007 від 14.08.2007 року; стягнути судовий збір. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідач у судове засідання повторно не з"явився без поважної причини. Судове засідання, призначене на 20.01.2014 р. було відкладено по заяві відповідача, в якій він зазначив, що його представник зайнятий, але - чим відповідач не повідомив і доказів зайнятості представника суду не надав. У судові засідання , призначені на 20.02.2014 р. та на 25.03.3014 р. відповідач викликався належним чином, повістки йому направлялись за адресою, вказаною у позові. Відповідач у судове засідання не з"явився, з невідомих причин, але надав суду 25.03.2014 р. заяву, в якій просив зупинити провадження по справі. Це свідчить про те, що відповідач знав про судове засідання, призначене на 25.03.2014 р. і в суд не з"явився без поважної причини. Виходячи з наведеного, матеріалів справи, зі згоди представника позивача і на підставі ст..224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав: судом встановлено, що 14 серпня 2007 року між Акціонерним банком "ТАС-Бізнесбанк", правонаступником якого по всіх правах та обов'язках виступає Публічне акціонерне товариство "ТАСКОМБАНК" та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено Кредитний договір № КР 52-2007 (із договорами про внесення змін до нього), відповідно до п.1.1. якого позивач надав Боржнику кредит шляхом відкриття кредитної лінії у розмірі 99 000,00 (дев'яносто дев'ять тисяч) доларів США для поповнення обігових коштів, на термін по 13 серпня 2009. Згідно заявок Боржника, останнім було отримано 85 000 (вісімдесят п'ять тисяч) доларів США. Відповідно до ч. 1 ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). 13 серпня 2009 року [PERSON] не виконав свої зобов'язання за Кредитним договором чим порушив п.3.1.2. Кредитного договору, відповідно до якого останній зобов'язався цілком повернути банку кредит не пізніше терміну, зазначеного в п.1.1. Кредитного договору згідно графіка та оплатити Банку відсотки за користування кредитом у розмірі й у порядку, визначеному Кредитним договором, що у свою чергу призвело до невиконання зобов'язань перед позивачем. Станом на 25.09.2013 року заборгованість [PERSON] перед позивачем за вказаним Кредитним договором складає 1 020400 (один мільйон двадцять тисяч чотириста) грн. 13 коп. (що по курсу НБУ складає -127661, 72 доларів США), з яких: заборгованість по тілу кредиту - 623454,00 грн. (що по курсу НБУ складає -78 000, 00 дол. США); заборгованість за нарахованими відсотками - 243057,83 грн. (що по курсу НБУ складає - 30 408,77 дол. США); пеня, нарахована на суму простроченої заборгованості - 153888,83 грн. (що по курсу НБУ складає - 19252,95 дол. США). 14.08.2007 року в забезпечення виконання зобов'язань Боржника за Кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено Іпотечний договір № ДЗ 100-07 із змінами і доповненнями відповідно до Договору від 07.07.2009 року про внесення змін до іпотечного договору № ДЗ 100-07 від 14.08.2007 року, який діє до настання одного із випадків, передбачених ст. 17 Закону України "Про іпотеку". Відповідно до п.1.1 Договору іпотеки, Іпотекодавець забезпечує іпотекою виконання усіх зобов'язань фізичної особи-підприємця [PERSON] за кредитним договором № КР 52-2007 від 14.08.2007 року. Відповідно до п.1.2 Договору іпотеки, відповідач, з метою забезпечення виконання зобов'язань перед Банком, що зазначені у п. 1.1 цього договору, на умовах, що визначені цим договором, передав в іпотеку об'єкт нерухомості (реєстраційний номер - 9457852), що розташований за адресою: [ADDRESS], а саме: нежиле приміщення 25 (двадцять п'ять), підвалу літ. А-3, загальною площею 174,9 кв. м., що належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] ЗО жовтня 2006 року за реєстром № 2623. Відповідно до п.2.6.1 Договору іпотеки, у випадку невиконання будь-якого із зобов'язань, що забезпечені іпотекою, Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до п.2.6.5 Договору іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, на підставі рішення суду або в позасудовому порядку відповідно до цього договору та чинного законодавства. Відповідно до п.6.3 Договору іпотеки, строк позовної давності з будь-яких вимог Іпотекодержателя до Іпотекодавця, що випливають з цього договору, встановлюється тривалістю 5 (п'ять) років. 06.05.2011 року відповідачу було направлено листа № 913 з вимогою погашення заборгованості та попередженням, про звернення стягнення на предмет іпотеки в разі не виконання зазначеної вимоги, але вимога залишилася проігнорованою останнім. Статтею 1 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом, а майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника. Частиною 1. ст.548 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Згідно статті 33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 39 Закону України "Про іпотеку" передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. При цьому рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд може встановити спосіб реалізації предмета іпотеки або шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України "Про іпотеку". Частиною 2 статті 35 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що відсутність повідомлення про порушення основного зобов'язання або положень іпотечного договору не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутися у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Тобто, якщо іпотекодержатель не реалізував спосіб позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, він має право звернутися до суду з метою звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до положень статті 39 Закону України "Про іпотеку". Приписами ст. 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Цією же статтею передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Позов доказано кредитним договором, іпотечним договором, іпотечною вимогою, розрахунком заборгованості, іншими матеріалами справи. Таким чином, позов обґрунтований, доказаний, вимоги законні,тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved