Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, яким просить визнати за нею, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], право власності на 1/2 житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 66,5 кв.м., та господарські споруди, а саме: прибудова, сіни, ганок, вбиральня, сарай, сарай, погріб, хвіртка, паркан, ворота з хвірткою. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що [INFO] помер батько позивача, [PERSON], про що в книзі реєстрації смерті [INFO] був зроблений відповідний актовий запис про смерть №17007. До складу спадщини увійшли всі права та обов'язки [PERSON], що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті, а саме майнові права на майно, яке належало йому на праві власності домоволодіння, яке знаходиться в [ADDRESS], що складається з 1/2 житлового будинку та надвірних будівель, яке належало спадкодавцю на підставі договору дарування від 19.06.1964 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори Губар Т.М., за реєстровим №2-12772, зареєстрованого в Харківському міжміському бюро технічної інвентаризації 20 січня 1964 року №33123. Відповідач [PERSON] звернулась до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON]., третя особа: територіальна громада м. Харкова в особі Харківської міської ради, Державна нотаріальна контора № 11 м. Харкова про визнання права власності, якою просить визнати за нею право власності на будинок [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. В обгунтування зустрічного позову зазначила, що [PERSON] спадщину після своєї матері [PERSON], яка померла [INFO], прийняла шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном, але свідоцтво про право на спадщину не оформила. Зазначає, що наявні достатні підстави для визнання за нею права власності в порядку спадкування на 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS] після смерті [PERSON] В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити. Представник позивача у судовому засідання підтримала первісний позов, просила його задовольнити та відмовити у задоволенні зустрічного позову. Представники відповідача за первісним позовом просили відмовити у задоволенні вимог за первісним позовом та задовольнити зустрічний позов у повному обсязі. Представник Харківської міської ради у судове засідання не з'явився, надав суду заперечення, яким просив відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог. Представник Державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, якою просив справу розглядати без його участі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. У позивача, [PERSON] [INFO] помер батько [PERSON], про що в книзі реєстрації смерті 19.11.2007 року був зроблений відповідний актовий запис про смерть за № 17007 підтвердженням чого є свідоцтво про смерть серія [NUMBER] видане 20.11.2007 року. Померлим [PERSON] заповіт складено не було. Підтвердження того, що позивач, [PERSON] являється дочкою померлого батька, [PERSON], свідчить її свідоцтво про народження від 29 червня 1977 року та свідоцтво про одруження від 06.07.1976 року, з яких випливає, що [PERSON] є дочкою [PERSON]. До складу спадщини, у відповідності до ст. 1218 ЦК України, ввійшли всі права та обов'язки [PERSON], що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а саме майнові права на майно, яке належало йому на праві власності: домоволодіння, яке знаходиться в [ADDRESS], що складається з 1/2 житлового будинку та надвірних будівль, яке належало спадкодавцю на підставі договору дарування від 19 червня 1964 року між [PERSON] та [PERSON], нотаріально посвідчений нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори Губар Т.М., за реєстром №2-1618. Зазначена половина домоволодіння належала дарителю [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Другою Харківською державною нотаріальною конторою 13 червня 1953 року за реєстром №2-12772, зареєстрованого в Харківському міжміському бюро технічної інвентаризації 20 січня 1964 року під №33123. Згідно з пунктами 1, 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року цей Кодекс набирає чинності з першого січня 2004 року. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, його положення застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Таким чином, оскільки спірні правовідносини виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року, до них застосовуються положення Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 243 ЦК Української РСР за договором дарування одна сторона передає безоплатно другій стороні майно у власність. Договір дарування вважається укладеним з моменту передачі майна обдарованому. Згідно зі ст. ст. 227, 244 ЦК Української РСР договір дарування на суму понад 500 карбованців, а при даруванні валютних цінностей - на суму понад 50 карбованців повинен бути нотаріально посвідчений. Так, у власність [PERSON] перейшло домоволодіння, яке знаходиться в [ADDRESS], що складається з 1/2 житлового будинку та надвірних будівель, яке належало йому на підставі договору дарування від 19 червня 1964 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON], нотаріально посвідчений нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори Губар Т.М., за реєстром №2-1618. Зазначена половина домоволодіння належала дарителю [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Другою Харківською державною нотаріальною конторою 13 червня 1953 року за реєстром №2-12772, зареєстрованого в Харківському міжміському бюро технічної інвентаризації 20 січня 1964 року під №33123. Подружжя, [PERSON] та [PERSON] вчинили правочин, який відповідає ст. ст.243, 244 ЦК Української РСР 1963 pоку, сторони на момент оформлення договору дарування мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, що перевірялося нотаріусом. Суду надані докази, які свідчать про те, що будматеріали на будівництво оспорюваного будинку закупались та оплачувались безпосередньо [PERSON] Відповідно довідки, наданої відділом реєстрації Харківського міського управління юстиції актів за №687/03-13 від 02.11.08р, 06 липня 1976 року у Київському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції зареєстровано розірвання шлюбу шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №375. Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» №16595485 від 09.11.2007 року, підтверджено право власності [PERSON] Згідно Звіту про оцінку майна, визначено ринкову вартість о оспорюваного об'єкту оцінки, що складає 1/2 частки домоволодіння, власником якої є [PERSON] у сумі 225800,00 грн. Рішенням виконкому Харківської районної ради депутатів трудящих №44-5 від 09 лютого 1965 року, дозволено гр. [PERSON] перебудувати свій хилий будинок по [ADDRESS], враховуючи, що заявник іншого житла немає. [PERSON], було надано дозвіл на перебудову житла, зобов'язано гр. [PERSON] перебудову будинку провадити в колишніх розмірах. Листом ТОВ «ІНВЕНТАРБЮРО» від 22.06.2017 р № 483/2 зазначено, що після обстеження домоволодіння [ADDRESS] встановлено, що житловий будинок літ. «Г» загальною площею 66.,5 кв.м., житловою площею 39.39 кв.м. не є самовільним згідно Рішення №44-5 Виконкому Київської Ради депутатів трудящих від 09 лютого 1965 року про дозвіл на перебудову житлового будинку по [ADDRESS]. Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно встановлює, що до 1 січня 2012 року державна реєстрація права власності та права користування (сервітут) на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках, права користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; права власності на об'єкти незавершеного будівництва, а також облік безхазяйного нерухомого майна, довірче управління нерухомим майном проводилося реєстраторами БТІ, створеними до набрання чинності Законом України від 11 лютого 2010 року "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та інших законодавчих актів України" та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно. Відповідно до ст.321 ЦКУ, право власності є непорушним. П. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи те, що позивач прийняв спадщину, подавши до нотаріальної контори відповідну заяву про прийняття спадщини, останній не має можливості оформити в установленому, актами цивільного законодавства, порядку спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, яким є домоволодіння, що знаходиться в . [ADDRESS], оскільки [PERSON] за час свого життя не зареєстрував в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно правовстановлюючий документ на житло, у такий спосіб не оформивши своє право власності в установленому порядку, яке належало йому на підставі договору дарування. У відповідності до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Враховуючи те, що із спадкоємців першої черги, залишилась тільки єдина донькааа, а саме [PERSON], то їй належить право на спадкування за законом, як єдиному спадкоємцю першої черги. На підставі п. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В свою чергу, ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Крім того, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (п. 5 ст. 1268 ЦК України). Статтею 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи те, що до складу спадщини входить нерухоме майно, виконуючи свій обов'язок визначений ст. 1297 ЦК України, відповідно до якої, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивач у відповідності до ст. ст. 1268, 1269 ЦК України, звернувся до Державної нотаріальної контори м.Харкова №11 в шестимісячний термін з часу відкриття спадщини внаслідок смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини та подавши всі наявні документи, що підтверджували права [PERSON] на домоволодіння. Нотаріус Державної нотаріальної контори м.Харкова №11 повідомив позивача про те, що він не може видати свідоцтво про право на спадщину з тих підстав, що відсутній належним чином оформлений правовстановлюючий документ на домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS], а саме відсутня його державна реєстрація в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Законодавець розрізняє порядок отримання спадщини за заповітом та за законом. Так, відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Аналіз наведених норм права дає можливість зробити висновок про те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Таким чином, аналізуючи вищевказане, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги за первісним позовом, а у задоволенні зустрічного позову відмовити, виходячи з наступного. Як вбачається з зустрічного позову [PERSON] зазначила, що у жовтні 1963 року вона вступила у шлюб з [PERSON] 06.07.1976 року шлюб між ними було розірвано. На час укладання шлюбу будинок, у якому [PERSON] мешкала разом з матір'ю перебував у аварійному стані і потребував ремонту. Для того щоб [PERSON] почав ремонтувати будинок, [PERSON] підписала договір дарування, як вона вважає, на половину своєї частки, тобто 1/4 частину будинку, а не 1/2 частину будинку. З цим твердженням суд не погоджується, оскільки в матеріалах справи знаходиться договір дарування від 19.06.1964 року, який ніким не оскаржувався, посвідчений нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори Губарь Т.М. за реєстровим №1-833, про те, що [PERSON] подарувала, а [PERSON] - чоловік прийняв у дар половину домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] та складається це домоволодіння в цілому з будинку дерев'яного на три кімнати, служб та надвірних будівель. Також, право власності [PERSON] на 1/2 на житловий будинок підтверджується довідкою з КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" від 27.10.2011 року №1504379 та витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, відповідно до якого, 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями, за адресою: [ADDRESS], належить [PERSON]

Outcome: approved