overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи позовну заяву тим, що 29 вересня 2006 року сторони зареєстрували шлюб у виконкомі Леухівської сільської ради Іллінецького району Вінницької області, про що зроблено відповідний запис за №6. Після укладення шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище " [PERSON]" на "[PERSON]". Від шлюбу сторони мають дочку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалось, оскільки відповідач покинув сім'ю і пішов до іншої жінки. Подружні відносини припинені влітку 2014 року. В судове засідання позивач не з'явилася, проте подала до суду заяву в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просила розірвати шлюб. Справу просила розглядати у її відсутність. Судові витрати просила стягнути з відповідача. При реєстрації розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище "[PERSON]". Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву в якій просив справу розглянути у його відсутність, не заперечив проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що 29 вересня 2006 року сторони зареєстрували шлюб у виконкомі Леухівської сільської ради Іллінецького району Вінницької області, про що зроблено відповідний запис за №6 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають дочку - [PERSON], [INFO].(а.с.5). Спільне життя у сторін не склалось, оскільки відповідач покинув сім'ю і пішов до іншої жінки. Подружні відносини припинені влітку 2014 року. Шлюб існує лише формально, а тому збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує чиї-небудь права, свободи чи інтереси інших осіб. Виниклі правовідносини регулюються ст.ст. 110, 112 СК України. Відповідно до ст.ст. 81, 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн. в дохід держави, та витрати на правову допомогу в сумі 300 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, що укладено між нею та [PERSON] 21.08.1982 року у палаці одружень "Жовтневий", м. Харків, актовий запис № 1082. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 21.08.1982 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] у палаці одружень "Жовтневий", м. Харків, актовий запис № 1082. Причиною для розірвання шлюбу стало те, що між подружжям відсутнє взаєморозуміння, так як вони мають різні характери та погляди на життя та на розв'язання сімейних та побутових проблем. Внаслідок цього сторони втратили один до одного почуття поваги та кохання. Шлюбно-сімейні відносини між ними припинені. У судове засідання позивач не з'явилась. Надала до суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримала в повному обсязі. Також в заяві зазначила, що у разі неявки в судове засідання відповідача на підставі ст. 224 ЦПК України не заперечує проти заочного розгляду справи. Окрім того в позовній заяві просила після розірвання шлюбу залишити прізвище "Васильєва" Відповідач в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. У відповідності до приписів ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 21.08.1982 року у палаці одружень "Жовтневий", м. Харків, актовий запис № 1082. З матеріалів справи судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу стала відсутність взаєморозуміння між сторонами. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, проживають вони окремо, спільне господарство не ведуть. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Позивач звернулась в суд із зазначеним позовом до [PERSON], вказуючи, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 16.08.2008 року. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось. З січня 2012 року стали проживати окремо, шлюб існує формально. Сімейні обов"язки не виконують, спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду сім"ї стали сварки з побутових та інших причин, які негативно впливали на моральний та психологічний стан дитини та моральний стан позивача. Збереження сім"ї та подальше спільне проживання з відповідачем не можливе. Підстави, які б перешкоджали звернутися до суду з даним позовом, передбачені ст.110 СК України - відсутні. За взаємною згодою сторін, донька після розірвання шлюбу буде проживати з матір"ю. Спору щодо поділу спільного майна між сторонами не існує. Просить розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не явилась. Надала заяву про розгляд справи без її участі. Зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю, просить шлюб розірвати. Майнового спору не мають, після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище "[PERSON]". Відповідач в судове засідання не явився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно. Надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Зазначив, що позовні вимоги визнає повністю, проти розірвання шлюбу не заперечує. З причиною розпаду сім"ї згоден, майнового спору не мають. При дослідженні письмових матеріалів справи встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований 16.08.2008 року відділом РАЦС Широківського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №93 (а.с.3). Сторони мають малолітню доньку -[PERSON], [INFO] (а.с.4). Із заяв сторін встановлено, що позивач наполягає на задоволенні позовних вимог, відповідач визнає позов повністю. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. При цьому, суд враховує на те, що шлюбні стосунки між сторонами припинені з січня 2012 року, збереження їх сім'ї не можливе. Питання про місце проживання дитини між сторонами вирішено, майнового спору не мають. За таких обставин, суд дійшов висновку, що продовження шлюбних стосунків порушує права та інтереси сторін. На підставі ст. ст.104,105, 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 15.09.2008 року, за рахунок здійснення технічної помилки касира-операціониста [PERSON], ПАТ "Приватбанк" було завдано матеріальну шкоду в сумі 1219 доларів США. З метою відшкодування завданої позивачу матеріальної шкоди на відповідача було відкрито рахунок дебіторської заборгованості [NUMBER]. У зв'язку із зазначеними обставинами, відповідач, станом на 02.06.2014 року має заборгованість в сумі 1424,60 доларів США, що за курсом 11,87 грн., відповідно до службового розпорядження НБУ від 02.06.2014 року складає 16910 грн., яка складається з наступного: 1219 доларів США - дебіторська заборованість, 205,60 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань. Позивач просив суд стягнути з відповідача дебіторську заборгованість та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, підтримав заявлені вимоги за підставами вказаними у позові, які просив задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в призначений час в судове засідання не з'явилася, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.09.2008 року, за рахунок здійснення технічної помилки касира-операціониста [PERSON], ПАТ "Приватбанк" було завдано матеріальну шкоду в сумі 1219 доларів США. З метою відшкодування завданої позивачу матеріальної шкоди на відповідача було відкрито рахунок дебіторської заборгованості [NUMBER]. Згідно довідки про заборгованість, станом на 02.06.2014 року заборгованість [PERSON] складає 1424,60 доларів США, що за курсом 11,87 грн., відповідно до службового розпорядження НБУ від 02.06.2014 року складає 16910 грн., яка складається з наступного: 1219 доларів США - дебіторська заборованість, 205,60 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань. В наслідок вчинення технічної помилки касира-операціониста, ПАТ "Приватбанк" відповідачем [PERSON] завдано шкоду в розмірі 1219 доларів США, що підтверджується висновком службового розслідування від 14.12.2011 року. За таких обставин вимоги позивача про стягнення з відповідача дебіторської заборгованості, в силу ст. ст. 22, 1166 ЦК України, є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

Позивач ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" звернувся в суд з позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що відповідач з 12.01.2006 року була зареєстрована в гуртожитку за адресою: [ADDRESS], який перебуває на балансі позивача, однак фактично в ньому не проживала, що підтверджується актом від 04.06.2014 року. Відповідач не перебувала в трудових відносинах з ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1". Відповідач за місцем реєстрації не проживає з 12.01.2006 року, тобто більше шести місяців, перешкод для проживання в гуртожитку не має. Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати [PERSON] втратившою право користування жилим приміщенням в гуртожитку [ADDRESS] та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 127 ЖК Української РСР для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Відповідно до ч. 1 ст. 132 ЖК Української РСР, сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв'язку з роботою чи навчанням. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" від 04.06.2014 року. Відповідно до довідки ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], однак в ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" відповідач не працює. Згідно з актом завідуючої гуртожитком № 19 від 04.06.2014 року [PERSON] зареєстрована в зазначеному гуртожитку, однак не проживає в ньому з 12.01.2006 року. Особисті речі відповідача в гуртожитку відсутні. Місце її проживання невідоме. Таким чином, відповідач не мешкає в гуртожитку за адресою: [ADDRESS], з 12.01.2006 року, тому, відповідно до ст. 132 ЖК Української РСР, відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

Позивач ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що відповідач з 14.10.2011 року була зареєстрована в гуртожитку за адресою: [ADDRESS], який перебуває на балансі позивача, однак фактично в ньому не проживала, що підтверджується актом від 30.09.2014 року. Відповідач не перебувала в трудових відносинах з ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1". Відповідач за місцем реєстрації не проживає з 14.02.2014 року, тобто більше шести місяців, перешкод для проживання в гуртожитку не має. Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати [PERSON] втратившою право користування жилим приміщенням в гуртожитку [ADDRESS] та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явилася, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 127 ЖК Української РСР для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Відповідно до ч. 1 ст. 132 ЖК Української РСР, сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв'язку з роботою чи навчанням. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] що підтверджується довідкою ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" від 14.10.2011 року. Відповідно до довідки ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] однак в ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" відповідач не працює. Згідно з актом завідуючої гуртожитком № 19 від 30.09.2014 року [PERSON] зареєстрована в зазначеному гуртожитку, однак не проживає в ньому з 14.02.2014 року. Особисті речі відповідача в гуртожитку відсутні. Місце її проживання невідоме. Таким чином, відповідач не мешкає в гуртожитку за адресою: [ADDRESS], з 14.02.2014 року, тому, відповідно до ст. 132 ЖК Української РСР, відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

Позивач ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" звернувся в суд з позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що відповідач з 15.11.1994 року був зареєстрований в гуртожитку за адресою: [ADDRESS], який перебуває на балансі позивача, однак фактично в ньому не проживав, що підтверджується актом від 04.06.2014 року. Відповідач не перебував в трудових відносинах з ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1". Відповідач за місцем реєстрації не проживає з 15.11.1994 року, тобто більше шести місяців, перешкод для проживання в гуртожитку не має. Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати [PERSON] втратившим право користування жилим приміщенням в гуртожитку [ADDRESS] та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 127 ЖК Української РСР для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Відповідно до ч. 1 ст. 132 ЖК Української РСР, сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв'язку з роботою чи навчанням. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" від 04.06.2014 року. Відповідно до довідки ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], однак в ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" відповідач не працює. Згідно з актом завідуючої гуртожитком № 19 від 04.06.2014 року [PERSON] зареєстрований в зазначеному гуртожитку, однак не проживає в ньому з 15.11.1994 року. Особисті речі відповідача в гуртожитку відсутні. Місце його проживання невідоме. Таким чином, відповідач не мешкає в гуртожитку за адресою: [ADDRESS], з 15.11.1994 року, тому, відповідно до ст. 132 ЖК Української РСР, відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

Позивач ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" звернувся в суд з позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що відповідач з 16.12.2003 року була зареєстрована в гуртожитку за адресою: [ADDRESS], який перебуває на балансі позивача, однак фактично в ньому не проживала, що підтверджується актом від 04.06.2014 року. Відповідач не перебувала в трудових відносинах з ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1". Відповідач за місцем реєстрації не проживає з 16.12.2003 року, тобто більше шести місяців, перешкод для проживання в гуртожитку не має. Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати [PERSON] втратившою право користування жилим приміщенням в гуртожитку [ADDRESS] та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 127 ЖК Української РСР для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Відповідно до ч. 1 ст. 132 ЖК Української РСР, сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв'язку з роботою чи навчанням. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" від 04.06.2014 року. Відповідно до довідки ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], однак в ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" відповідач не працює. Згідно з актом завідуючої гуртожитком № 19 від 04.06.2014 року [PERSON] зареєстрована в зазначеному гуртожитку, однак не проживає в ньому з 16.12.2003 року. Особисті речі відповідача в гуртожитку відсутні. Місце її проживання невідоме. Таким чином, відповідач не мешкає в гуртожитку за адресою: [ADDRESS], з 16.12.2003 року, тому, відповідно до ст. 132 ЖК Української РСР, відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved