Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

АТ " ТАСКОМБАНК " звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача кредитну заборгованість за заявою-договором від 23 березня 2018 року про приєднання до публічної пропозиції АТ " ТАСКОМБАНК " на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 101/4533833-СК, що станом на 13.11.2020 року становить 129281,53 гривень, яка складається з: основного боргу 63055,97 грн., строкової заборгованості за процентами 3258,24 грн., простроченої заборгованості за процентами 12142,85 грн., простроченого боргу 36936,43 грн., заборгованості по процентах на прострочений борг 1698,75 грн., простроченої заборгованості за процентами на прострочений борг 4673,44 грн., строкової комісії 665,59 грн; простроченої комісії 6750,26 грн; штрафу 100,00 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати. Позов обґрунтований тим, що 23 березня 2018 року між АТ«ТАСКОМБАНК» та [PERSON] було укладено Заяву-договір про приєднання до публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб 101/4533833-СК. Відповідно до умов даного договору позичальнику, зокрема, було оформлено платіжну картку «Велика п`ятірка» із встановленим кредитним лімітом 100 000,00 грн. (розмір бажаного кредитного ліміту згідно заяви-договору - 98 950,00 грн.). У відповідності до змісту публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, Правил обслуговування корпоративних клієнтів та Тарифів Банку, розміщених на офіційному сайті www.tascombank.com.ua.\~кредитування відповідача\~здійснювалось позивачем\~на наступних\~умовах:\~погоджена сума\~кредитного ліміту\~-\~до 100\~000\~(сто\~тисяч гривень)\~00\~копійок;\~процентна ставка\~за встановленим\~кредитним лімітом\~- 39,6\~%\~річних з\~23.03.2018\~року по\~31.01.2019\~року; 43,2 % річних з 01.02.2019 року по 12.11.2020 року (відповідно розрахунку заборгованості за кредитним договором та Тарифів, розміщених на офіційному сайті АТ «ТАСКОМБАНК»); цільове призначення кредиту - споживчі потреби (цілі). Підписавши зазначену Заяву-договір від 23 березня 2018 року 101/4533833-СК, позичальник підтвердив факт ознайомленості, обізнаності та розуміння публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, Правил обслуговування корпоративних клієнтів та Тарифів Банку, просив відкрити поточний рахунок у гривні, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів та виявив бажання оформити на своє ім`я платіжну картку: надав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку (погоджується відповідним рішенням Банку) згідно внутрішніх нормативних документів Банку. Крім того, підписанням даної Заяви засвідчив свою пряму і безумовну згоду щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту. Кошти за Договором №101/4533833-СК від 23 березня 2018 року відповідачем було отримано у передбачений кредитним договором спосіб, отже позивач свої обов`язки за кредитним договором виконав в повному обсязі. Відповідач взяті на себе обов`язки, щодо виконання умов договору, належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на 12.11.2020 р. заборгованість за кредитним договором №101/4533833-CK від 23 березня 2018 року, становить 129281,53 грн, з якої: 63055,97 грн - основного боргу; 3258,24 грн - строкової заборгованості за процентами; 12142,85 грн - простроченої заборгованості за процентами; 36936,43 грн - простроченого боргу; 1698,75 грн - заборгованість по процентах на прострочений борг; 4673,44 грн - простроченої заборгованості за процентами на прострочений борг; 665,59 грн - строкової комісії; 6750,26 грн - простроченої комісії; 100,00 грн - штраф за період з 12.11.2019 року по 12.11.2020 року. В судове засідання представник позивача не з`явився, у поданій заяві просив розглянути справу за відсутності представника АТ " ТАСКОМБАНК ". Відповідач у судове засідання не з?явилася, належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Надала заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності, позов визнає частково, в частині утримання суми основного боргу в розмірі 63055,97 грн., в іншій частині просила відмовити, оскільки вона не підписувала Правила та умови кредитування, тому вони не є частиною кредитного договору. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку. Судом встановлено, що 23 березня 2018 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно з умовами якого остання отримала кредит, шляхом підписання заяви-договору про приєднання до публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №101/4533833-СК. Відповідно до умов даного договору позичальнику, зокрема, було оформлено платіжну картку «Велика п`ятірка» із встановленим кредитним лімітом 100 000,00 грн. У заяві зазначено, що відповідач підписанням цієї заяви-договору акцептувала публічну пропозицію АТ «ТАСКОМБАНК», яка розміщена на веб-сайті банку, на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, і беззастережно приєднався до умов договору (з усіма змінами та доповненнями, що відбулися протягом дії цієї Заяви-договору). До кредитного договору банк додав Додатки до протоколів Тарифного комітету, які вводилися в дію з 02.02.2018 року та з 01.03.2019 року, та Витяг з публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість\~ [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 12.11.2020 року становить 129281,53 грн. та складається із заборгованості за тілом кредиту (в т.ч. прострочена) 99992,40 грн., заборгованості за відсотками (в т.ч. простроченими) 21773,28 грн., заборгованості по комісії (в т.ч. прострочена) 7415,85 грн, штрафу\~100,00 грн. Відповідно до частин першої, другої статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634\~цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ТАСКОМБАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634\~ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551\~ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050\~ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 23.03.2018 року процентна ставка не зазначена. Крім цього, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про сплату комісії банку, встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема відсотки, комісію та штраф за несвоєчасну сплату кредиту. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 23.03.2018 року, посилався на Додатки до протоколів Тарифного комітету та Витяг з публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, як невід`ємні частини спірного договору. Додатками до протоколів Тарифного комітету та Витягом з публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Тарифи та Витяг з публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, як невід`ємні частини спірного договору розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-договір, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати комісії, неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634\~ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Публічна пропозиція АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, що розміщена на офіційному сайті позивача (www.tascombank.com.ua) неодноразово змінювалися самим АТ «ТАСКОМБАНК» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (23.03.2018 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (05.03.2021 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Додатки до протоколів Тарифного комітету, та Витяг з публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-договорі домовленості сторін про розмір відсотків за користування кредитними коштами, комісії та штрафу за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Додатки до протоколів Тарифного комітету та Витяг з публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом. Наданий позивачем Витяг з публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-договорі позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Суд вважає, що Додатки до протоколів Тарифного комітету та Витяг з публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 23.03.2018 року шляхом підписання заяви-договору. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, сплату комісії, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. Відповідно до частини четвертої статті 42\~Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою статті 1\~ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509\~ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII«Про захист прав споживачів»(далі - Закон №1023-XII). Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1\~Закону №\~1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України\~від 22\~листопада 1996\~року №\~543/96-В\~«Про відповідальність\~за несвоєчасне\~виконання грошових\~зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42\~Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] АТ «ТАСКОМБАНК» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Отже, в частині стягнення: 3258,24 грн - строкової заборгованості за процентами; 12142,85 грн - простроченої заборгованості за процентами; 1698,75 грн - заборгованості по процентах на прострочений борг; 4673,44 грн - простроченої заборгованості за процентами на прострочений борг; 665,59 грн - строкової комісії; 6750,26 грн - простроченої комісії; 100,00 грн - штрафу за період з 12.11.2019 року по 12.11.2020 року, необхідно відмовити. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «ТАСКОМБАНК» не повернуті в повному обсязі, а також вимоги частини другої статті 530\~ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд погоджується із вимогами позивача щодо захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Зазначене також підтверджується правовою позицією, висловленою Великою палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17-ц. Однак, у відповідності до розрахунку заборгованості, наданого позивачем (а.с. 34-37), за період з 23.03.2018 року по 12.11.2020 року витрати відповідача за кредитним договором №101/4533833-CK від 23 березня 2018 року складають 281480,71 грн. При цьому за той же період [PERSON] сплачено 137130,92 грн основного боргу та 67546,40 грн відсотків по кредиту. Отже, зважаючи на відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, відповідачем сплачено по кредиту 204677,32 грн (137130,92 грн+67546,40 грн). Тому заборгованість [PERSON] за основним боргом складає 76803,39 грн (281480,71 грн 204677,32 грн). Таким чином, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з відповідача суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 76803,39 грн. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог суму судового збору в розмірі 1339,30 грн.

Outcome: partial