Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України", в особі: філії - Дніпропетровське обласне управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] 02 травня 2018 року було укладено Заяву про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) та відкрито рахунок № [NUMBER] . Після здійснення змін відповідно до вимог нормативно-правових актів НБУ поточний (картковий) рахунок клієнта [PERSON] змінено на № [NUMBER] . 02.05.2018 року між АТ «Ощадбанк» та позичальником було також укладено заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії. Пунктом 6.3. блоку 6 Заяви про встановлення кредиту клієнт погодився на встановлення бажаного розміру кредиту в розмірі 10000 гривень та максимального розміру кредиту в розмірі 250000 гривень. Банком встановлено кредит у розмірі 10000 гривень. Процентна ставка є фіксованою та складає 35 відсотків річних. Станом на 12.10.2020 року заборгованість [PERSON] перед банком складає 14504,49 гривень: загальна сума заборгованості (основного боргу) - 9999,13 гривень; загальна сума заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом - 3000,25 гривень; загальна сума заборгованості комісії - 209,27 гривень; пеня за несвоєчасне погашення основного боргу та процентів - 808,60 гривень; розмір 3% річних на суму простроченого кредиту - 323,35 гривень; розмір 3% річних та несплачених процентів - 111,86 гривень; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу - 32,16 гривень; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 19,87 гривень, які позивач просить стягнути з відповідача на їх користь, а також судові витрати, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи - 2102,00 гривень. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 24 грудня 2020 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просить суд розглядати справу за відсутності представника позивача. Відповідач надав суду заяву про визнання ним позову у повному обсязі, просив справу розглядати без його участі. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Частиною 2 ст. 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Нормами ст. 129 Конституції України встановлено, що одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). Судом встановлено, що 02 травня 2018 року між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] підписано Заяву про приєднання №1393925 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) та відкрито рахунок № [NUMBER] . 02.05.2018 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було також укладено заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії. Пунктом 6.3. блоку 6 Заяви про встановлення відновлювальної кредитної лінії клієнт погодився на встановлення бажаного розміру кредиту в розмірі 10000 гривень та максимального розміру кредиту в розмірі 250000 гривень, строк кредитування становить 60 місяців. Процентна ставка за кредитом є фіксованою та складає 35 % річних. Після здійснення змін відповідно до вимог нормативно-правових актів НБУ поточний (картковий) рахунок клієнта [PERSON] змінено на № [NUMBER] . Як встановлено в судовому засіданні відповідач зобов`язання за вказаним вище кредитним договором належним чином не виконав. Відповідно до ст. ст.526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинно виконуватися належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом. Згідно зі ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом Станом на 12 жовтня 2020 року розмір заборгованості [PERSON] перед АТ «Державний ощадний банк України» складає 14504,49 гривень: загальна сума заборгованості (основного боргу) - 9999,13 гривень; загальна сума заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом - 3000,25 гривень; загальна сума заборгованості комісії - 209,27 гривень; пеня за несвоєчасне погашення основного боргу та процентів - 808,60 гривень; розмір 3% річних на суму простроченого кредиту - 323,35 гривень; розмір 3% річних та несплачених процентів - 111,86 гривень; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу - 32,16 гривень; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 19,87 гривень. На день розгляду справи заборгованість відповідачем перед банком у добровільному порядку не сплачена, а тому підлягає примусовому стягненню. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі: філії - Дніпропетровське обласне управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до [PERSON] про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню. Згідно ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з платіжного доручення про сплату судового збору, розмір судових витрат, понесених позивачем, складає 2102,00 гривень, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути суму судових витрат по сплаті судового збору, у розмірі 2102,00 гривень.

Outcome: approved