Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

Публічне акціонерне товариства комерційний банк "Приватбанк" звернулося до суду з позовом [PERSON] про звільнення майна з-під арешту, третя особа, яка не зхаявляє самостійних вимог: Козятинський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області. Свої вимоги мотивує тим, що 28.08.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № VІKWGК00001598, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит в розмірі 25000 (Долар США). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № VІKWGК00001598 від 28.08.2007 року ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідач 28.08.2007 року уклали договір іпотеки квартири № б/н. Згідно з договором іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 32,4 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 23.08.2007. 28.03.2016 року державним виконавцем державної відділу виконавчої служби Козятинського міськрайонного управління юстиції Скиданом Ю.В. постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження від 15.02.2016 року, при примусовому виконанні виконавчого листа № 133/3732/14-ц, виданого 15.02.2015 року Козятинським міскрайонним судом Вінницької області, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в сумі 2928,45 грн. накладено арешт на вищевказане майно,що є предметом іпотеки і належить відповідачу. Вищезазначене обтяження державного виконавця Скидана Ю.В. зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер запису про обтяження 13904623. Згідно Інструкції «Про проведення виконавчих дій» №74/5 від 15.12.1999р., на майно, щодо якого встановлено іпотеку чи накладено заборону на відчуження, не може бути звернено стягнення для задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями згідно із Законом України "Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати". Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. В даному випадку договір іпотеки був укладений, як зазначено вище, 28.08.2007 року, а постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження була винесена 15.02.2016 , тобто пізніше ніж було укладено договір іпотеки. Отже, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки на користь стягувачів, які не є іпотекодержателями. Згідно ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з - під арешту. Позивач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день та час слухання справи, однак представник позивача до суду надіслав заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати в його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча відповідно до ст. 74 ЦПК України належним чином був повідомлений про місце, час та дату розгляду справи, що підтверджено конвертом та відміткою пошти, тому суд вважає, що слід вирішити справу на підставі наявних в справі доказів, постановивши заочне рішення. Представник третьої особи-Скидан Ю.В до суду надіслав заяву про слухання справи у його відсутності. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ст. 224 ч. 1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов необхідно задовольнити Суд вважає, що визнання позову відповідачкою [PERSON] необхідно прийняти, оскільки це не суперечить закону і не порушує чиїх небудь прав та інтересів. Судом встановлено, що 28.08.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № VІKWGК00001598, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит в розмірі 25000 (Долар США). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № VІKWGК00001598 від 28.08.2007 року ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідач 28.08.2007 року уклали договір іпотеки квартири № б/н. Згідно з договором іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 32,4 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 23.08.2007 року. 28.03.2016 року державним виконавцем державної відділу виконавчої служби Козятинського міськрайонного управління юстиції Скиданом Ю.В., постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження від 15.02.2016 року, при примусовому виконанні виконавчого листа № 133/3732/14-ц виданого 15.02.2015 року Козятинським міскрайонним судом Вінницької області, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в сумі 2928,45 грн. накладено арешт на вищевказане майно,що є предметом іпотеки і належить відповідачу. Вищезазначене обтяження державного виконавця Скидана Ю.В. зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер запису про обтяження 13904623. Згідно Інструкції «Про проведення виконавчих дій» №74/5 від 15.12.1999р., на майно, щодо якого встановлено іпотеку чи накладено заборону на відчуження, не може бути звернено стягнення для задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями згідно із Законом України "Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати". Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. В даному випадку договір іпотеки був укладений, як зазначено вище, 28.08.2007 року, а постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження була винесена 15.02.2016 року., тобто пізніше ніж було укладено договір іпотеки. Отже, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки на користь стягувачів, які не є іпотекодержателями. Згідно ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з - під арешту. Статтею 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно з - під арешту. Відповідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.76 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що грунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним і відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір на користь позивача.

Outcome: approved