Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , про розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позову зазначила, що 13.06.2015 між нею та відповідачем було укладено шлюб, який було зареєстровано у реєстратора актів цивільного стану комуни Рамбервілле (Вогези), актовий запис №5. Сторони мають доньку, яка народилась на території України у м. Харкові, [INFO] року. [PERSON] має громадянство України. Невдовзі після укладення шлюбу сімейне життя між сторонами почало погіршуватися та призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, у зв`язку з чим позивач зверталася до Ленінського районного суду м.Харкова з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів. Однак, через численні прохання Відповідача зберегти родину, позивач вирішила дати йому цю спробу, через що звернулась до суду із заявою про залишення позову без розгляду в частині розірвання шлюбу, попередньо уклавши з [PERSON] договір про участь Відповідача у вихованні та утриманні дитини. Договір було укладено 23.02.2018, посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Алексеєвою Л.В., 23.02.2018. В іншій частині позовних вимог суд ухвалою від 05.04.2018 у справі №642/5783/17 затвердив мирову угоду. Проте після укладення договору і затвердження мирової угоди Відповідач не припинив своєї асоціальної поведінки в родині і не зробив ніяких спроб поновити шлюбні стосунки. Зараз кожен з сторін має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімейне життя. Відповідач нехтує сімейними цінностями, зокрема такими як: повага до дружини, піклування про встановлення доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери. З ініціативи відповідача між сторонами постійно відбувались сварки. Крім того відповідач іноді припускається до аморальних вчинків, а саме: допускає образи, у категоричній формі змушує залишити домівку, проявляє нетерпимість до альтернативної йому точки зору на питання існування сім`ї. Вищевказані обставини відбувались також у присутності доньки позивача від першого шлюбу, до якої Відповідач проявляє необґрунтовану нетерпимість. У листопаді 2018 року, під час подорожі позивача до Франції, сталась чергова сварка з відповідачем, в ході якої Відповідач словесно ображав [PERSON] , принижував, силоміць відібрав її паспорт і паспорт старшої доньки [PERSON] і лише втручання поліції зупинило його агресивну поведінку. Відповідач систематично говорив позивачу, щоб вона забиралась геть, залишивши доньку, погрожував кримінальним переслідуванням, користувався необізнаністю позивача з законодавством Франції. На день звернення до суду ведення між сторонами спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинене. Позивач постійно проживала і проживає на території України, з доньками [PERSON] та [PERSON] . Відповідач маючи в України постійне місце проживання, крім залякування, ніяких дій по матеріальному забезпеченню доньки не здійснює. Позивач не бачить подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки на ґрунті сімейно-побутових проблем та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя, розвинулась неприязнь до відповідача, остаточно втрачено почуття любові та поваги, у зв`язку з чим просить суд розірвати її шлюб із відповідачем. Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 08.08.2018 за позовною заявою [PERSON] про розірвання шлюбу відкрито провадження. Розгляд справи визначено проводити у порядку загального позовного провадження. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву. У строк встановлений відповідачу судом відзив на позовну заяву на адресу суду не надійшов. Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 03.04.2019 підготовче провадження у вищевказаній справі закрито. Справу призначено до судового розгляду. Окрім того, уже в ході розгляду справи по суті, Відповідач проявив агресивні дії до позивачки, застосував насилля, викрав дитину і після цього через деякий час був затриманий співробітниками правоохоронних органів. У судове засідання з`явились представник позивача та [PERSON] Представник позивача у судовому засіданні вказав, що позовні вимоги позивач підтримує, просить їх задовольнити. [PERSON] підтримала думку свого представника. До участі у справі було залучено перекладача з української мови на французьку, оскільки відповідач не володіє українською мовою. Сторони не заперечували проти залучення його у якості перекладача. Представник відповідача та відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, вказавши, що справа повинна розглядатися у Франції. Просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Просили надати строк для примирення. Відповідач вказав, що між ним та позивачкою існують сімейні стосунки, хоча він має «подругу» в теперішній час. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 13.06.2015, який зареєстровано у реєстратора актів цивільного стану комуни Рамбервілле ( [PERSON] ), [PERSON] , актовий запис №5. У шлюбі у подружжя, на території України, народилася донька [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.60 ЗУ «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. При відкритті провадження по вищевказаній справі, суддею було зроблено запит до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області. Згідно відповіді на вищезазначений запит, відповідач по справі [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , тобто на території Холодногірського району м.Харкова. Позивач по справі [PERSON] зареєстрована за тією ж адресою. Таким чином, обидві сторони по справі мають реєстрацію місця проживання у Холодногірському районі м.Харкова, тобто справа підсудна Ленінському районному суду м.Харкова. Причиною розірвання шлюбу є наявність у сторін різних поглядів на сімейне життя, погіршення їх взаємовідносин, через що між ними виникали непорозуміння та сварки, які стали причиною припинення шлюбних відносин. На час розгляду справи сторони не підтримують між собою шлюбних взаємовідносин, спільного господарства не ведуть і позивачка висловила своє небажання зберегти шлюб між ними. Крім того, відповідач підозрюється у вчиненні відносно [PERSON] кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.146 КК України, що підтверджується витягом з ЄРДР, який міститься в матеріалах справи. Враховуючи положення ст. 62 Конституції України, у суду немає підстав обґрунтовано робити висновок про вчинення відповідачем стосовно позивачки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 146 КК України. Проте суд констатує, що обставини, викладені у витязі з ЄРДР не свідчать про бажання відповідача примиритися з позивачкою та зберегти з нею шлюбні стосунки. Також у матеріалах справи міститься висновок спеціаліста ХОБСМЕ про нанесення позивачу легких тілесних ушкоджень за обставин, викладених у витягу з ЄРДР. При цьому, позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, ствердивши неможливість відновлення шлюбу між нею та відповідачем. За таких обставин суд констатує, що сім`я сторін розпалася. Відповідно до вимог ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений, одним із подружжя. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, що відображено в статті 16\~Конвенції "Про\~дискримінацію жінок" в ч. 1 підпункту "с", "однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання". Відтак, шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Суд бере до уваги, що пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Фернандес Мартінес проти Іспанії" (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: "Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні." Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, а також п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідачем не доведено, що відсутність спільного проживання з позивачкою сталася внаслідок поважних причин. Відповідач, заперечуючи проти позову, доказів виконання ним обов`язків, передбачених ст. 55 СК України на момент розгляду справи суду не надав. З огляду на встановлене, суд дійшов до висновку, що підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, їх шлюб існує формально, не виконує свого прямого призначення, позивачка не бажає проживати в шлюбі з відповідачем, збереження шлюбу буде суперечити моральним засадам суспільства, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. З урахуванням цих обставин суд не надає сторонам строк на примирення, оскільки у суді встановлено, що сторони однією сім`єю не проживають тривалий час, між ними склалися неприязні стосунки, які мають своїм наслідком застосування насилля. Ці обставини суд враховує при оцінці можливості збереження сім`ї і вважає, що надання строку для примирення буде суперечити інтересам суспільства і одному із подружжя. На підставі ст. 141 ЦПК України та згідно з Законом України «Про судовий збір» з\~ відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. Враховуючи наведене та

Outcome: approved