Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-30 00:00:00

Представник позивача звернувся з позовом в інтересах позивача в якому зазначає, що з 08 січня 2004 року по 22 червня 2020 року [PERSON] працював на посаді майстра лісу державного підприємства «Новоселицьке державне спеціалізоване лісництво агропромислового комплексу». Наказом від 22.06.2020 року №58-К [PERSON] звільнено з посади на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку з скороченням чисельності штату. Представник позивача зазначає, що на думку позивача, підставою для скорочення посади, яку він займав, є конфлікт, який виник між ним та в.о. директора ДП «Новоселицьке держспецлісництво АПК» [PERSON] , про що свідчать його звернення до Державної служби України з питань праці, прокуратури Чернівецької області. Але офіційна підстава для звільнення відповідно до наказу в.о. директора ДП «Новоселицьке держспецлісництво АПК» від 17 квітня 2020 року № 6 та № 7 про скорочення посади майстра лісу обходу № 4 урочища «Мамалига» та лісника з 22 червня 2020 року, підставою для скорочення цих посад є те, що на території ландшафтного заказника місцевого значення «Прутська заплава» з 2016 року не проводяться лісогосподарські роботи. Але з наданого на адвокатський запит лісорубного квитка від 17 лютого 2017 року встановлено, що такі роботи проводилися у кварталах 8, 9, 37 в урочище «Мамалига» з лютого 2017 року по 31 березня 2018 року. Також вважають, що відповідачем порушено норми законодавства, які регулюють вивільнення працівника. Згідно з ч.І ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Повідомлення про заплановане вивільнення отримано позивачем [PERSON] 27 квітня 2020 року. Отже, двомісячний строк з дня попередження позивача про вивільнення закінчився 27 червня 2020 року, проте його звільнено 22 червня 2020 року, що є порушенням положень ст.49-2 КЗпП України. В ДП «Новоселицьке держспецлісництво АПК» не утворено первинної профспілкової організації, але є уповноважений представник від трудового колективу. Відповідач не звертався з поданням до уповноваженого представника трудового колективу про надання згоди на звільнення позивача за п.1 ст.40 КЗпП України, що підтверджується із відповіді уповноваженого представника трудового колективу ДП «Новоселицьке держспецлісництво АПК» на адвокатський запит. Наявне подання в.о. директора ДП «Новоселицьке держспецлісництво АПК» [PERSON] від 14 квітня 2020 року до уповноваженого представника трудового колективу [PERSON] про надання згоди на скорочення посад майстра лісу та лісника є сфабрикованим. 16 квітня 2020 року уповноважений представник трудового колективу [PERSON] , розглянувши вказане подання, дав згоду на скорочення посад майстра лісу обходу № 4 урочища «Мамалига» та лісника. Наказами в.о. директора ДП «Новоселицьке держспецлісництво АПК» від 17 квітня 2020 року № 6 та № 7 скорочено посаду майстра лісу обходу № 4 урочище «Мамалига» та лісника з 22 червня 2020 року і внесено змін до штатного розпису. Проте згода уповноваженого представника на скорочення вказаних посад в розумінні ст.43 КЗпП України не є згодою на звільнення майстра лісу [PERSON] , за п.1 ст.40 цього Кодексу у зв`язку зі скороченням чисельності штату. Крім того, згідно з ч.8 ст.43 КЗпП України власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір не пізніш як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації. Представник позивача враховуючи наведене, вважає, що наказ головного лісничого ДП «Новоселицьке держспецлісництво АПК» від 22 червня 2020 року № 58-к про звільнення [PERSON] з посади майстра лісу за п.1 ст.40 КЗпП України є незаконним та підлягає скасуванню. Представник позивача просить суд поновити позивача на посаді майстра лісу ДП «Новоселицьке держспецлісництво АПК» із стягненням на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу та понесені витрати на правничу допомогу в сумі 13 224 грн. 40 коп.. Ухвалою судді від 23 липня 2020 року відкрито провадження по справі та залучено в якості третьої особи на стороні відповідача тимчасово виконуючого обов`язки директора ДП «Новоселицьке державне спеціалізоване лісництво агропромислового комплексу» [PERSON]. Ухвалою суду від 21 серпня 2020 року встановлено подальший розгляд справи провести з викликом сторін. Представник відповідача подав відзив на позовну заяву в якому заявлені позовні вимоги не визнає в повному обсязі та просить суд відмовити у їх задоволені. В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві суду додатково пояснив, що між ним та колишнім керівництвом виник конфлікт з приводу агітації та виборів президента України, а тому виконуючий обов`язки директора [PERSON] виконуючи вказівки вищестоящого керівництва змоделював скорочення штату та його звільнення з посади. Він перебував на посаді майстра лісу та лісника. Відповідно до наказу була скорочена посада майстра лісу а посада лісника не була скорочена. Крім того повідомлення про скорочення отримав 27 квітня 2020 року а саме звільнення відбулось 22 червня 2020 року, тобто до спливу двомісячного строку. Крім того під час вирішення питання про скорочення адміністрацією підприємства не було взято до уваги його переваги перед іншими особами. Під час розмови з [PERSON] якій станом на квітень 2020 року був уповноваженим представником трудового колективу, розмову яку він записав на свій мобільний телефон було встановлено, що адміністрація підприємства не зверталась до нього як до уповноваженого представника профкому трудового колективу з приводу отримання згоди на проведення скорочення та його звільнення, також не було станом на 27 квітня 2020 року ніякого протоколу про скорочення, всі ці документи були оформлені пізніше. Просить суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] будучи допитаний за правилами свідка в судовому засіданні суду показав, що на час вирішення питання щодо проведення скорочення штату ДП «Новоселицьке державне спеціалізоване лісництво агропромислового комплексу» він виконував обов`язки уповноваженого представника трудового колективу, з 13 жовтня 2020 року призначений керівником даного підприємства. З приводу отримання згоди представника профкому трудового колективу керівництво підприємства звернулась до нього усно. Третя особа будучи належним чином повідомлений про час день та місце розгляду справи в судовому засіданні не з`явився і не повідомив суд про причину своєї не явки. Суд вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши надані сторонами докази дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних правових підстав. Показами свідків [PERSON] головного лісничого та [PERSON] головного бухгалтера судом встановлено, що по підприємстві був наказ директора про створення комісії про проведення скорочення штату підприємства. До складу комісії входили уповноважений представник трудового колективу [PERSON] , Т.в.о. директора [PERSON] , головний бухгалтер [PERSON] та [PERSON] .. 14 квітня 2020 року на засіданні комісії було встановлено, що у інших працівників підприємства є переваги перед [PERSON] тому було прийнято колективне рішення про його звільнення з посади. Йому не було запропоновано іншу посаду, оскільки на той час вільних посад не було. Наказ про скорочення був виданий 22 квітня 2020 року, копія наказу йому було відправлено поштою. Вважають, що скорочення штату та звільнення [PERSON] відбулось у відповідності до вимог закону. З оглянутої в судовому засіданні копії трудової книжки [PERSON] судом встановлено, що [PERSON] був прийнятий на підприємство 06 серпня 2001 року наказом №177 на посаду майстер цеху дане підприємство в процесі своєї діяльності неодноразово реорганізувалось та реформувалось та позивач з 02 березня 2015 року наказом №11-к був переведений на посаду майстра лісу. Звільнений з посади майстра лісу наказом №58-к від 22 червня 2020 року відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України. Відповідно до Наказу Т.в.о. директора [PERSON] №6 від 17 квітня 2020 року з метою оптимізації роботи підприємства та економії коштів було прийнято рішення про скорочення посади майстра лісу обходу №4 урочище «Мамалига» кв.8;9;37 та лісника. З даним наказом [PERSON] не був ознайомлений під розпис. З листа заступника начальника Держпраці управління держпраці у Чернівецькій області Галини Кушнір від 01 липня 2020 року №2752/3/04-2/20 перша сторінка останній абзац вбачається, що 23.04.2020 року Державним підприємством «Новоселицьке державне спеціалізоване лісництво агропромислового комплексу» було направлено поштою лист - повідомлення №1 від 21.04.2020 року, щодо майбутнього звільнення [PERSON] з 22.06.2020 року. Вказаний лист був отриманий 27 квітня 2020 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. З копії штатного розпису станом на 02 січня 2020 року по Державного підприємства «Новоселицьке державне спеціалізоване лісництво агропромислового комплексу» погоджено штат у кількості 29 осіб а з копії штатного розпису станом на 17 квітня 2020 року погоджено штат підприємства у кількості 27 одиниць, тобто на дві одиниці менш. З копії акту №1 від 17 квітня 2020 року вбачається, що акт складено про те, що майстер лісу обходу №4 урочище «Мамалига» кВ.8;9;37 [PERSON] у присутності Т.в.о директора [PERSON] , головного лісничого [PERSON] , головного бухгалтера [PERSON] ліснічого [PERSON] , старшого майстра лісу [PERSON] був ознайомлений з текстом наказу «Про скорочення штату працівників» від 17.04.2020 року №6 але відмовився поставити підпис. З копії протоколу №2 засідання працівників підприємства Державного підприємства «Новоселицьке державне спеціалізоване лісництво агропромислового комплексу» від 14 квітня 2020 року вбачається, що на засідання працівників підприємства обговорювалось питання щодо скорочення посади майстра лісу обходу №4 урочище «Мамалига» кВ.8;9;37 та лісника, вирішили скоротити посаду майстра лісу [PERSON] та лісника згідно матеріалів лісовпорядкування та внести зміни до штатного розпису. З копії акту №1-А від 17 квітня 2020 року вбачається, що акт складено про те, що майстер лісу обходу №4 урочище «Мамалига» кВ.8;9;37 [PERSON] не підпадає під дію ст..42 КЗпП України та переважне право на залишені на роботі при вивільненні працівників у зв`язку із змінами організації виробництва і праці мають старший майстер лісу [PERSON] п.4 ст.42 КЗпП та п.5 ст.42 КЗпП України та лісник [PERSON] п.3 ст.42 КЗпП України та п.5 ст.42 КЗпП України. Акт складений у присутності Т.в.о директора [PERSON]., головного ліснічого [PERSON] , головного бухгалтера [PERSON] ліснічого [PERSON] , старшого майстра лісу [PERSON] .. Зазначено що [PERSON] був ознайомлений з текстом наказу «Про скорочення штату працівників» від 17.04.2020 року №6 але відмовився поставити підпис. З копії наказу №58-к від 22 червня 2020 року вбачається, що [PERSON] звільнений з посади майстра лісу обходу №4 урочище «Мамалига» кВ.8;9;37. з наказом ознайомлений 22 червня 2020 року. Сторони інших доказів в обґрунтуванні своєї правової позиції суду не надали. Згідно з ч.2 та 3 ст.12 ЦПК України, Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз`яснення, що Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Згідно з ст. 42 КЗпП України , При скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а також особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби. 10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України. Суд аналізуючи надані сторонами докази у своєї сукупності з зазначеними правовими нормами дійшов висновку, що представником відповідача в судовому засіданні не спростовано належними та допустимими доказами доводи позивача, що він був звільнений з порушенням вимог ст..42 КЗпП України. Аналізуючи у сукупності надані сторонами докази судом встановлено, що [PERSON] працює на даному підприємстві - майстром лісу з 06 серпня 2001 року наказ №177, тобто стаж його роботу складає 19 років, має спеціальну освіту, на утримані неповнолітня дитина, в сім`ї інших осіб - працівників з самостійним заробітком не має, розведений. Старший майстер лісу [PERSON] стаж роботу на даному підприємстві вісім років, на утримані двоє малолітніх дітей, освіта середня, одружений дружина не працює в декретній відпустці. [PERSON] лісник, третя група інвалідності, стаж роботи 16 років, освіта середня. Отже, [PERSON] має переваги в порівнянні з [PERSON] та [PERSON] з яким його рівняли під час звільнення та з іншими працівниками а саме з лісником [PERSON] стаж роботи 17 років, освіта середня; [PERSON] стаж роботи 9 років, освіта середня; [PERSON] стаж роботи 11 років, освіта спеціальна; [PERSON] стаж роботи 7 років, освіта середня; [PERSON] стаж роботи 15 років, освіта середня; [PERSON] учасник АТО, освіта середня; [PERSON] стаж роботи 16 років, освіта середня; [PERSON] стаж роботи 5 років, освіта середня; [PERSON] стаж роботи 14 років, освіта середня, особові справи яких судом були дослідженні під час розгляду справи по суті, дають суду підстави вважати, що [PERSON] був звільнений з роботи з порушенням вимог ст.42 КЗпП України, оскільки у нього більш тривалий безперервний стаж роботи на підприємстві, є єдиним працівником в сім`ї, має спеціальну освіту, тобто він в розумінні вимог ч.1 ст.42 КЗпП України є працівником з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Згідно з статтею 49- 2 КЗпП України , Про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників. Наказ про звільнення з роботи [PERSON] був направлений поштою за місцем його проживання та ним отриманий 27 квітня 2020 року, що не ставиться під сумнів сторонами по справі відповідно до статті 82 ЦПК України. Звільнений з роботи наказом від 22 червня 2020 року, тобто [PERSON] був звільнений з посади до спливу двомісячного строку встановленого статтею 49- 2 КЗпП України. Суд вважає, що під час вирішення питання щодо скорочення штату працівників адміністрацією підприємства Державного підприємства «Новоселицьке державне спеціалізоване лісництво агропромислового комплексу», було грубо порушені вимоги ст..42 та 49-2 КЗпП України а тому суд вважає, що наказ головного лісничого державного підприємства «Новоселицьке державне спеціалізоване лісництво агропромислового комплексу» від 22 червня 2020 року №58-к про звільнення [PERSON] з посади майстра лісу обходу №4 урочища «Мамалига» за п.1 ст.40 КЗпП України, є незаконним а тому [PERSON] слід поновити в посаді майстра лісу обходу №4 урочища «Мамалига» з 23 червня 2020 року. Згідно з ч.3 ст.235 КЗпП України, При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. При вирішенні питання щодо суми яка має бути виплачена позивачу відповідно до ч.3 ст.235 КЗпП України, суд приймає до уваги, що з 22.06.2020 року по день винесення судом рішення 29.12.2020 року 134 робочих дня ( в червні-6, липні - 23, серпні - 20, вересні - 22, жовтні - 21, листопаді - 21, грудні - 21). Відповідно до довідки про середню місячну заробітну плату за два останні місяця які передували дню звільнення з посади від 17 липня 2020 року загальна сума заробітної плати за квітень та травень місяць становить 16280.35 грн., в квітні 21 робочих дня в травні 19 робочих дня, разом 40. 16280.35 грн. : 40 = 406.50 грн.. 134 х 406.50 = 54471 грн., тобто за 134 дня вимушеного прогулу позивачу має бути компенсовано 54471 грн.. Отже, з державного підприємства «Новоселицьке державне спеціалізоване лісництво агропромислового комплексу» підлягає стягненню середньо місячну заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 54471 грн. (п`ятдесят чотири тисячі чотириста сімдесят одна грн..). Згідно з ч.1 та 2 ст.4 ст.430 ЦПК України Суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника та присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Отже, рішення суду в частині поновлення на роботі [PERSON] на посаді майстра лісу обходу №4 урочища «Мамалига» з 23 червня 2020 року та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу за один місяць підлягає негайному виконанню. Згідно з ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з витрат на сплату судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп. та з нього стягнуто 25 грн. комісійні витрати на переказ грошей які суд вважає що підлягають стягненню в загальній сумі з відповідача. Відповідно до ч.2 ст..137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору про надання правової допомоги міх позивачем та адвокатом та наданого розрахунку який є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. А тому підлягає стягненню з державного підприємства «Новоселицьке державне спеціалізоване лісництво агропромислового комплексу» понесені судові витрати на оплату правничої допомоги відповідно до наданих квитанцій в сумі 13 169 грн..

Outcome: approved