Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

У листопаді 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу відповідно до договору займу та відшкодування моральної шкоди, в якому просила стягнути з відповідача на її користь борг за договором позики, сума якого становить 98 648 тисяч грн., стягнути з відповідача [PERSON] 30 тисяч гривень за завдану моральну шкоду, стягнути з відповідача витрати пов'язані з оплатою судового збору. На підтвердження позовних вимог, вказувала, що 07 березня 2009 року [PERSON] по договору уступки права погоджувалась сплатити заборгованість в розмірі 132 002,00 (сто тридцять дві тисячі грн.00 коп.)за обумовленим сторонами графіком у термін згідно договору №080627-01 К до 28.06.2009 р. цей договір відповідач виконувала до 2012 р. і сплатила 33,352 грн., залишилось 98,648000 тис. грн. в зв'язку з тим, що відповідач не віддавала борг, позивач змушена була сама брати позику для лікування, а це виявилося в душевних стражданнях, розмір нанесеної моральної шкоди є безмежним, і оцінює її в 30 тис. грн., що і стало підставою для звернення з позовом до суду. До суду надійшли заперечення від представника відповідача за довіреністю [PERSON], яких зазначає, що вимоги позивача є незаконними та необґрунтованими, з наступних причин: по-перше, факти, що одо існуючої заборгованості, викладені в позовній заяві зовсім не відповідають дійсності, дійсно в кредитній спілці військовослужбовців та працівників правоохоронних органів "Офіцерська кредитна спілка", було відкрито кредит по кредитній лінії №080627-01 К від 27.06.2008 р., на імя відповідача. За усною домовленістю з головою правління [PERSON] та головою Спостережної ради Пальцевим Г.В. з іншої природи зобов'язань, що виникли між мною та спілкою за життя керівника [PERSON] та позивача, для реструктуризації боргу, було укладено Договір №1 уступки права вимоги від 07.03.2009 року та додаткову угоду між мною та позивачем, де відповідач погодилась сплатити залишок по кредиту у розмірі 132002,00 грн. в термін до 28 червня 2009 року. Заперечували проти задоволення позовних вимог з підстав пропуску позовної давності. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримував позов та прохав суд задовольнити. Представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог, прохав відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи [PERSON] покладався у вирішенні справи на розсуд суду. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено, що 07 березня 2009 року [PERSON]. (боржник) та [PERSON] (новий кредитор) уклали додаткову угоду до Договору №1 уступки права вимоги від 07 березня 2009 р., відповідно до якої [PERSON] ознайомлена з умовами Договору №1 від 07.03.2009р. уступки права вимоги виконання зобов'язання за Договором №080627-01К від 27.06.2008 р., і погоджувалась сплачувати заборгованість в розмірі 132 002,00 (сто тридцять дві тисячі грн.. 00 коп.) грн. [PERSON], за обумовленим обома сторонами графіком у термін згідно Договору №080627-01К до 28 червня 2009 р. (а.с.4) Відповідно до копії довідки про закриття рахунку від 30.03.2009 р., правління Офіцерської кредитної спілки в складі: Голови правління [PERSON], головного бухгалтера [PERSON], секретаря Правління спілки [PERSON] склали акт про закриття кредитної лінії №080627-01К від 27.06.2008 р. на імЧя [PERSON] 13 березня 2009 року власник депозитного рахунку [NUMBER] від 26.02.2009 р. [PERSON] своїми коштами в сумі 133678,19 (сто тридцять три тисячі сімдесят вісім) гривень 19 коп. шляхом перерахунку повністю закрила заборгованість по кредитній лінії №080627-01К від 27.06.2008 р. на імЧя [PERSON] (а.с. 7) Відповідно до довідки від 13.03.2009 р. №116, виданої члену кредитної спілки "Офіцерська кредитна спілка" [PERSON] в тому кредит по кредитній лінії за №080627-01К від 27.06.2008 р. на імя [PERSON] в сумі заборгованості основного боргу та відсотків 133678,19 грн. (сто тридцять три тисячі шістсот сімдесят вісім гривень, дев'ятнадцять копійок) станом на 15 годину 30 хвилин 13 березня 2009 року погашено повністю. (а.с.8) Відповідно до договору споживчої кредитної лінії 080627-01К від 27.06.2008 року кредитна спілка військовослужбовців та працівників правоохоронних органів "Офіцерська кредитна спілка", в особі голови Правління [PERSON], що діє на підставі статуту з однієї сторони, та член кредитної спілки [PERSON] уклали договір, відповідно до п. 1.1 кредитодавець відкриває позичальникові кредитну лінію загальним розміром 150000 (сто п'ятдесят тисяч грн. 00 коп.) в межах якої позичальник може отримувати будь-які суми, та зобов'язується повертати їх на умовах, що передбачені цим договором (а.с.64-65). Відповідно до заяви [PERSON] від 13.03.2009 року голові Правління КС "Офіцерська кредитна спілка", в якій вона прохала внесок по депозитним договором від 26 лютого 2009 р. №090226-04 в сумі 131450,00 (сто тридцять одна тисяча чотириста п'ятдесят гривень 00 коп.)та частину відсотків по депозитному договору №080219-13 від 19 лютого 2008 року в сумі 2228,19 грн. (дві тисячі двісті двадцять вісім гривень 19 коп.) зарахувати в рахунок погашення тілу кредиту та відсотків за користування кредитом за кредитним договором №080627-01К від 27 червня 2008 року позичальник - [PERSON] (а.с. 73). Відповідно до видаткового касового ордеру №3-0108 від 13.03.2009 року видати [PERSON] підстава - дохід по договору внеску на депозитний рахунок №080219-13 в сумі дві тисяч двісті двадцять вісім гривень 19 копійок, додаток - погашення кред.дог. №080627-01К [PERSON], та видаткового касового ордеру №3-0107 від 13.03.2009 р. підстава - повернення внеску на депозитний рахунок [NUMBER] в сумі сто тридцять одна тисяча чотириста п'ятдесят гривень 00 коп., додаток - погашення кред.дог. №080627-01К [PERSON] (а.с. 74). Відповідно до п. 9.3 Договору споживчої кредитної лінії 080627-01К від 27.06.2008 р., до правовідносин, пов'язаних з укладенням та виконанням цього Договору застосовується строк позовної давності тривалістю у п'ять років (ст. 259 ЦК України). (а.с. 65). Згідно з письмовими поясненнями [PERSON]. від 11.07.2014 р., повідомляв суду, що дійсно був при написанні та підпису [PERSON] договору в присутності [PERSON], [PERSON] та [PERSON], в договорі який підписала [PERSON] сума боргу складала 132 тис. (сто тридцять дві тисячі грн.). Також підтверджував, що саме він підписав цей договір. (а.с. 80). Згідно з письмовими поясненнями [PERSON] від 11.07.2014 р., повідомляв суду, що дійсно був при написанні та підпису [PERSON] договору (розписки) в присутності [PERSON], [PERSON]. та [PERSON], в договорі який підписала [PERSON] сума боргу складала 132 тис. (сто тридцять дві тисячі грн.). Також підтверджував, що саме він підписав цей договір. (а.с. 81-82). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 629 ЦКУкраїни договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України наголошує, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з правилами ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до положень п. п. 3. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог, залежно від характеру заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. З огляду на вищевикладене підстав для стягнення моральної шкоди суд не вбачає, оскільки проявів спричинення відповідачкою моральної шкоди позивачкою не доведено. Відповідно до правил ч. 3 ст. 10 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57- 60 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 60 ЦПК Українидоказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати Отже, суд приходить до висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на законі та договорі та підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial