Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

В провадженні суду перебувала цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» в особі представника позивача [PERSON] з додатковою відповідальністю «Інтер-Ріск Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором банківського рахунку та додатковим договором до договору банківського рахунку та за зустрічним позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» про визнання договору банківського рахунку та додаткового договору до договору банківського рахунку неукладеним. В позові ПАТ "Кредобанк" зазначив, що 28.12.2009 року між ВАТ "Кредобанк" правонаступником якого є ПАТ "Кредобанк", відповідно до п. 1.2 Статуту ПАТ "Кредобанк", затвердженого Рішенням загальних зборів акціонерів Банку, погодженого Національним банком України 24.12.2009 року, зареєстрованого 29.12.2009 номер запису №14151050044005740 та [PERSON] було укладено Додатковий договір від 28.12.2009 року до договору банківського рахунку (карткові рахунки) № А 23-2625701067142/980 від 15.10.2009 р Згідно п.1.1 зазначеного Кредитного договору Банк зобов'язався надати у власність Позичальнику грошові кошти у розмірі та на умовах, обумовлених цим Договором, а Позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти. Відповідно до п. 2.1. даного Кредитного договору Банк встановлює кредитний ліміт в розмірі 18 900, 00 гривень на весь строк дії платіжної картки, яка видана на підставі Договору банківського рахунку № 23-2625701067142/980 від 15.10.2009 р., але не довше строку перебування Клієнта в трудових (цивільно-правових відносинах) з ВАТ "Кредобанк". Відповідно до п. 3.1. Кредитного договору Позичальник сплачує Банку процентну ставку, визначену тарифами Банку. Згідно п. 3.2. Кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються на суму заборгованості по кредиту за ставкою, визначеною у п. 3.1. цього Договору, за методом "факт/360" з моменту видачі кредиту до дати його повернення. Згідно п. 4.1. Позичальник зобов'язаний повернути Банку кредит у повному розмірі до кінця дії банківської платіжної картки, яка видана на підставі Договору банківського рахунку № 23-2625701067142/980 від 15.Щ-2009 р., але не пізніше наступного робочого дня, що передує дню звільнення з ВАТ "Кредобанк". Відповідно до п. 5.1. Договору "За несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за цим Договором Клієнт, крім відшкодування збитків, сплачує пеню в розмірі подвійної ставки, вказаної у п. 3.2. цього Договору, але не менше однієї гривні за кожен день прострочення". Згідно н. 5.2. за невиконання взятих на себе зобов'язань по поверненню кредиту Позичальник, крім сплати пені, відшкодовує Банку заподіяні збитки в повному обсязі, в тому числі й упущену вигоду. Відповідно до п. 6.2 Кредитного договору за невиконання зобов'язань за цим Договором Клієнт несе повну відповідальність перед Банком усім належним йому майном, у тому числі грошовими коштами, на яке може бути звернено стягнення в порядку, передбаченому законодавством. Оскільки, позивач взяті на себе зобов'язання не виконав, позивач звернувся до суду за примусовим стягненням заборгованості за додатковим договором від 15.10.2009р. За зустрічним позовом [PERSON] зазначив, що договір від 28.12.2009 року та додатковий договір від 28.12.2009 року до договору банківського рахунку (карткові рахунки) № А 23-2625701067142/980 від 15.10.2009 р. він не підписував та грошових коштів за договором не отримував. Тому, вказані договори вважає такими, що не є укладеними за ст.ст.202,203,207,215 ЦК України. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю та показав суду, що 28 грудня 2009 року було укладено додатковий договір між Відкритим Акціонерним [PERSON] «Кредобанк» та [PERSON] до договору банківського рахунку (карткові рахунки) № 23-2625701067142/980 від 15.10.2009 року, за яким відкрито кредитну лінію з лімітом 18900,00 грн на весь строк дії платіжної картки, яка видана на підставі договору від 15.10.2009 р. Дана картка також була зарплатною, так як відповідач [PERSON] працював в ВАТ «Кредобанк». Відповідач знявши кошти, не повернув борг, в зв'язку з чим позивач ПАТ «Кредобанк» просить стягнути заборгованість в розмірі 24 625, 37 ( неповернута сума кредиту - 17 442, 73 грн; прострочена сума кредиту - 2 760, 76 грн; сума пені - 4 421, 88 грн) в судовому порядку. Зустрічний позов не визнав, так як вважає, що зняття коштів по картці міг провести лише відповідач, що свідчить про дійсність додаткового договору. Представник відповідача [PERSON] - адвокат [PERSON] позов банку не визнав, зустрічний позов підтримав повністю. В судовому засіданні показав, що договір № 23-2625701067142/980 від 15.10.2009 року та додатковий договір від 28.12.2009 року [PERSON] не підписував, платіжну картку не отримував, гроші з кредитної лінії не отримував, і доказу протилежного позивачем не надано, тому [PERSON] позов не визнає повністю та просить в його задоволенні відмовити. Заслухавши покази сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд встановив наступне: 15.10.2009р. між ВАТ «Кредобанк» та [PERSON], який працював в ВАТ «Кредобанк» було укладено договір банківського рахунку (карткові рахунки) №А 23-2625701067142/980. Згідно наданого суду примірника договору 29.12.2009 року був укладений додатковий договір до договору № 23-2625701067142/980 від 15.10.2009 року, в якому є зазначеними сторони договору як ВАТ «Кредобанк» в особі заступника директора [PERSON] та [PERSON] У відповідності до умов даного додаткового договору була відкрита кредитна лінія та по якому були оформлені зобов'язання за якими [PERSON]М видана платіжна картка. Як вбачається зі змісту додаткового договору саме за умовами даного договору було встановлено суму кредитного ліміту, відсотки, пеня та інші грошові зобов'язання, які наступають для боржника саме після укладення додаткового договору. З експертного висновку № 75/76/15-21 від 21.04.2015 року вбачається, що підписи у графах «Підпис», «БПК, ПІН-код та правила користування БПК отримав», «Примірник договору отримав» договору банківського рахунку № 23-2625701067142/980 від 15.10.2009 року - виконані самим [PERSON]; підпис, від імені [PERSON] у графі «Клієнт [PERSON] … підпис» додаткового договору від 28.12.2009 року до договору банківського рахунку № 23-2625701067142/980 від 15.10.2009 року - виконаний не [PERSON], а іншою особою. Доказу зворотнього суду стороною первинного позивача чи відповідача не представлено. Проставлення свого підпису під додатковим договором [PERSON] категорично заперечується. Враховуючи вказане, суд вважає, що спірні правовідносини регулюються ст. ст. 203,215, 1049, 1050 ЦК України. За вказаними нормативними положеннями за ч. 1 ст. 203 ЦК України - зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. За положеннями ст. 215 ЦК України зазначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Вимога, щодо дійсності додаткового договору від 28.12.2009р. суду не заявлялася. За ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). За ч. 1 ст. 1049 ЦК України - Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Наступне судом було встановлено, що кредитне зобов'язання виникло саме в наслідок умов додаткового договору від 28.12.2009р., за яким було визначено умови зобов'язання, а саме - сума кредиту, відсотки, пеня, штрафні санкції та інші грошові зобов'язання. Оскільки, судом встановлено, з експертного висновку № № 75/76/15-21 від 21.04.2015, що додатковий договір від 28.12.2009р. [PERSON] не був підписаний, а є підписаний іншою особою (а.с. 211), суд вважає даний договір таким, що не є укладеним. Позов [PERSON] в частині визнання даного договору неукладеним є таким, що підлягає до задоволення. За ст.216 ЦК України недійсний договір не тягне за собою наслідків, окрім тих, що пов'язані з його недійсністю. Оскільки, додатковий договір від 28.12.2009р. є не укладеним, суд вважає, що наслідки пов'язані з його виконанням для [PERSON] як боржника не наступили. Тому, у задоволенні позовних вимог ПАТ «Кредобанк» про стягнення заборгованості за Додатковим договором від 28.12.2009 року до договору банківського рахунку (карткові рахунки) №23-2625701067142/980 від15.10.2009 р в розмірі 24 625, 37 ( неповернута сума кредиту - 17 442, 73 грн; прострочена сума кредиту - 2 760, 76 грн; сума пені - 4 421, 88 грн) слід відмовити. В зв'язку з відмовою в задоволенні позову, в задоволенні стягнення судових витрат ПАТ «Кредобанк» також слід відмовити. Щодо позовної вимоги [PERSON] щодо недійсності договору від 15.10.2009 року № 23/26257010067142/980, суд враховує, що згідно висновку експерта № 75/76/15-21 від 21.04.2015 (а.с. 211) - договір є підписаний самим [PERSON], а тому підстави, що були зазначені [PERSON] для визнання даного договору неукладеним суду не доведені, тому в задоволені даної вимоги слід відмовити.

Outcome: dismissed