Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

30.10.2020 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що від спільного проживання із [PERSON] мають малолітню дитину- [PERSON] , [INFO] . В офіційному шлюбі з відповідачкою перебували з 18.04.2015 року. Спільне проживання з відповідачем виявилося невдалим. З травня 2016 року мати залишила грудну дитину з ним та поїхала на заробітки за кордон на 6 місяців. Починаючи з того часу вона постійно їздила за кордон на 3-6 місяців. Це стало причиною постійних конфліктів. Кошти на утримання дитини не передавала. У 2017 році [PERSON] проживала з родиною, працювала у дитячому садку. У 2018 році весною вона знову почала їздити на короткочасні заробітки(2-3 місяці), але грошей на утримання дитини не давала. З початку січня 2019 року по вересень 2020 року знову перебувала на заробітках за кордоном. Гроші на утримання дитини пересилала на свій розсуд нерегулярно. З цього часу фактично шлюбні відносини припинені. 23.09.2020 року ним подано позовну заяву про розірвання шлюбу. 27.10.2020 року шлюб між ним та відповідачем розірвано. На даний час [PERSON] не має постійного місця проживання, проживає в м.Лисичанськ у подруги. У вересні 2020 року вона брала з собою дитину до м.Лисичанська на 2 дні, ще 2 дні він проживав разом з ними. За цей час він помітив, що відповідач належної уваги доньці не приділяла, байдуже відносилася до дитини, не слідкувала за нею, тому він забрав дитину. Відповідач не заперечувала та протягом тижня з того часу не телефонувала та не цікавилася життям дитини. За цей час жодних речей доньці вона не придбала. Коштів на утримання дитини не дає, аргументуючи тим, що вона не працює. На даний час донька знаходиться на його утриманні, відповідач матеріальної допомоги для її утримання не надає. На підставі викладеного, просить суд стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх заробітків (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.10.2020 року і до досягнення нею повноліття. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, свої вимоги підтримує, прохає суд їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.39). Відповідач в судове засідання не з`явилася, про причину неявки суд не повідомила, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчать оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України" на веб-сайті Марківського районного суду в розділі "Повідомлення про судове засідання або про виклик до суду осіб, яким неможливо здійснити надіслати кореспонденції", оскільки [PERSON] не отримувала судові виклики за місцем мешкання (а.с.30). Клопотань чи заперечень суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому зі згоди позивача суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. 21.01.2021 року згідно ст.281 ЦПК України, без виходу суду до нарадчої кімнати, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи з занесенням до протоколу судового засідання. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) з 18.04.2015 року перебували у шлюбі, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Марківського районного управління юстиції у Луганській області, актовий запис №24, що підтверджується ксерокопією Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 18.04.2015 року (а.с.4). Рішенням Марківського районного суду Луганської області від 27.10.2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано(а.с.33-35). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується ксерокопією Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 10.08.2015 року (а.с.6). Відповідно Довідки про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №3222 від 28.10.2020 року виданої Марківською селищною радою Марківського району Луганської області, [PERSON] , [INFO] проживає за адресою [ADDRESS] , та до складу родини , які проживають за даною адресою входять: [PERSON] , [INFO] (дружина) та [PERSON] , [INFO] (донька)(а.с.5) Отже, судом встановлено, що існує спір з приводу утримання малолітньої дитини, що регулюється Главою 15 Сімейного кодексу України "Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання". Відповідно до статей 12,13 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач в позовній заяві стверджує, що відповідач добровільно будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча є працездатною особою, угоду про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, а тому він змушений звернутися до суду. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх заробітків (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.10.2020 року і до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач не скористалася своїм правом на подачу відзиву, а тому у суду нема підстав сумніватися у доводах викладених позивачем, як підставах для стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до пп. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняють позивача за подання позову про стягнення аліментів. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідача витрати по сплаті судового збору. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України та положення Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 908,00 грн. Відповідно до п.1 ч.1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання її дитини, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved