Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

25 серпня 2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 18 липня 2008 року з відповідачем був укладений кредитний договір № 660-К-Ф, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 100000доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,8% на рік на строк з 18 липня 2008 року по 17 липня 2028 року. Але відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував та рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 12 квітня 2010 року з відповідача стягнуто заборгованість за кредитним договором. Зазначене рішення відповідачем не виконане. Не виконувались відповідачем і зобов'язання по сплаті процентів за користування кредитом за строк користування кредитом після ухвалення рішення суду. У відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що відповідач належним чином не виконав зобов'язання по поверненню позики, а тому виникає обов'язок відповідача по сплаті процентів за користування кредитом та пені за неналежне виконання зобов'язань за весь час прострочки до дня фактичного повернення позики позикодавцеві. Позивач просить стягнути з відповідача проценти у сумі 42180,38 доларів США та пеню за порушення строків повернення кредиту у сумі 28694,02 доларів США, а всього 78348,11 доларів США. У судове засідання позивач не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. Позовні вимоги підтримують. Проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач повторно в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 21 грудня 2015 року постановлено про заочний розгляд справи за відсутності відповідача, що відповідає вимогам ст..224 ЦПК України. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наданих доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст..1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобовязується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У судовому засіданні встановлено, що 18 липня 2008 року відкрите акціонерне товариство акціонерний банк "Укргазбанк", правонаступником якого є публічне акціонерне товариство акціонерний банк "Укргазбанк", та відповідач [PERSON] уклали кредитний договір № 660-к-ф , згідно з яким Банк надав відповідачу кредит у розмірі 100000 доларів США зі сплатою процентів у розмірі 13,8% річних на строк з 18 липня 2008 року по 17 липня 2028 року. Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 12 квітня 2010 року з [PERSON] стягнуто на користь публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" в особі Полтавської філії заборгованість за кредитним договором № 660 к-ф від 18 липня 2008 року у сумі 114784,50 доларів, яка складається із заборгованості за тілом кредиту, нарахованих відсотків та пені. Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК УКраїни якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У відповідності до п.17 постанови Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" зі змінами від 07 лютого 2014 року наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою ст.625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526,599 ЦК України. Таким чином, із ухваленням судового рішення про задоволення вимог кредитора припиняються правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема, сплата чергових платежів, сплата та нарахування відсотків, пені та кредитор має право вимагати сплату грошових коштів, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Із наданого позивачем розрахунку вбачається що за період з 10 липня 2012 року по 23 липня 2015 року нараховані проценти у сумі 42180,38 доларів США, виходячи із розміру 14,80 % та 13,80 %, нарахована пеня у сумі 107042,13 доларів США, з яких 28694,02 доларів США - пеня за порушення строків повернення кредиту, 78348,11 доларів США - пеня за порушення строків сплати процентів за користування кредитом. Загальна сума заборгованості становить 149222,51 доларів США. Із аналізу змісту позовної заяви та розрахунку нарахованих процентів та пені вбачається, що позивачем фактично ставляться вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором на умовах та у розмірі, передбачених умовами кредитного договору, що не є стягненням грошових коштів, передбачених ч.2 ст..625 ЦК України. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, посилання позивача у позовній заяві на положення ч.2 ст.625 ЦК України не може бути підставною для задоволення позовних вимог в частині стягнення процентів у розмірі 3% річних. Враховуючи, що позивач скористався своїм правом дострокового стягнення кредитних коштів, на підставі чого судом було ухвалене рішення 12 квітня 2010 року про дострокове стягнення кредитних коштів, позивачем вимоги про стягнення коштів на підставі ч.2 ст.625 ЦК України не заявлялися, а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову за безпідставністю. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed