Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

Позивачі звернулись з позовом до ПрАТ "Київський страховий дім" про стягнення страхового відшкодування моральної шкоди, пені, та страхового відшкодування витрат на поховання. В обґрунтування позову вказують, що [INFO] року близько 22 год. 47 хв. на автодорозі Північний під"їзд до м. Рівне зі сторони м. Сарни Рівненської області, сталась ДТП під час якої водій автомобіля "Фольксваген Т4" з реєстраційним номером [NUMBER] здійснив наїзд на пішоходів [PERSON] та [PERSON] Внаслідок ДТП [PERSON] спричинено тілесні ушкодження, від яких вона померла на місці. 07 жовтня 2016 року директором ТзОВ "Відшкодування" [PERSON] надіслано на адресу відповідача ПрАТ "Київський страховий дім" заяву про виплату страхового відшкодування моральної шкоди у розмірі 14616,00 гривень та 14616,00 гривень витрат на поховання у межах страхового ліміту. Листами № 2182 від 26.12.2016 року та № 596 від 10.03.2017 року на адресу представника позивачів надійшли рішення ПрАТ "Київський страховий дім" якими відмовлено позивачам у виплаті страхового відшкодування. Просять задовільнити позовні вимоги. В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили їх задовільнити з підстав, зазначених у позові, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Представник позивачів [PERSON] в судове засідання не з"явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Київський страховий дім» в судове засідання не з»явився, подав до суду відзив на позов, у якому вказав, що позовні вимоги є безпідставними, а тому в задоволенні позову просить відмовити. Вказує, що у результаті ДТП, в результаті якої померла [PERSON], не виникає цивільно-правова відповідальність водія [PERSON], так як не доведено неправомірності його поведінки, у зв"язку з чим відсутні підстави для страхового відшкодування. Заслухавши пояснення позивачів, дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Як вбачається із постанови про закриття кримінального провадження від 30.12.2014 року [INFO] року близько 22 год. 47 хв. водій [PERSON], керуючи автомобілем "Фольксваген Т4", реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись автодорогою Північний під"їзд до м. Рівне зі сторони м. Сарни, Рівненської області у напрямку м.Рівне, з включеним ближнім світлом фар і швидкістю приблизно 70 км/год. Одночасно пішоходи [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння і [PERSON] , почали перебігати проїзну частину зліва направо відносно напрямку руху вказаного автомобіля та поза межами нерегульованого пішоходного переходу. Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] спричинено тілесні ушкодження, від яких вона померла на місці події. Кримінальне провадження відносно [PERSON] закрито за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК УКраїни. (а.с. 8) Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. 07 жовтня 2016 року ТзОВ «Відшкодування» в особі його генерального директора [PERSON] надіслало на адресу ПрАТ "Київський страховий дім" заяву про виплату страхового відшкодування із додатками. (а.с.6,7) Листом № 2182 від 26.12.2016 року ПрАТ "Київський страховий дім" надіслав представнику позивачів ТзОВ "Відшкодування" рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, мотивуючи її тим, що ДТП, в результаті якого настала смерть [PERSON] не є страховим випадком, внаслідок якого настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована. (а.с.44,45) 16 січня 2017 року представником позивача [PERSON] оскаржено таку відмову до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.(а.с. 46,47) 22.02.2017 року листом Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг повідомила представника позивачів про те, що під час перевірки отриманих від ПрАТ "Київський страховий дім" документів виявлено ознаки порушення страховиком законодавства у сфері фінансових послуг щодо прийняття страховиком невмотивованого рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування за договором № АІ/0387017. Листом № 596 від 10.03.2017 року ТзОВ повідомлено про прийняття відповідачем рішеня про відмову у виплаті страхового відшкодування за результатами перегляду страхової справи № 712-8083. (а.с.51). Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтями 77, 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. Позивачем [PERSON] понесено витрати на поховання [PERSON], придбання предметів ритуальної належності та оплачено ритуальні послуги, а також понесено витрати на встановлення надмогильного пам"ятника. Ці витрати передбачені ЗУ " Про поховання та похоронну справу" та підтверджені доказами, що наявні в матеріалах справи. (а.с. 12-21). Згідно ст.6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до п.22.1 ст 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до п.п. 27.3, 27.4, та 27.5 ст. 27 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред'явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відшкодування шкоди, пов'язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Фольксваген Т4» з номерним знаком [NUMBER] [PERSON] застрахована у ПрАТ «Київський страховий дім» відповідно до полісу № АІ/0387017 від 14.04.2014 року обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, що сторонами не заперечувалось. З оглянутої в судовому засіданні копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] померла [INFO] року у віці 62 років.(а.с.11). [PERSON] [INFO] є дочкою [PERSON], що не заперечувалось сторонами. [PERSON] [INFO] є дочкою [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про народження, наявною в матеріалах справи (а.с.36). Згідно п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами- законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від наявності вини. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, факт закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального Кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. Стаття 37 ЗаконуУкраїни "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" містить вичерпний перелік підстав для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Серед вказаного переліку не зазначено як підставу для відмови у виплаті - закриття кримінального провадження у зв'язку з відсутністю в діяннях особи складу кримінального правопорушення. Відповідно до ч. 5 ст. 1187 Цивільного кодексу України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Матеріалами справи не встановлено, а представником відповідача не надано доказів того, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілої [PERSON] Згідно ст. 36.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик

Outcome: approved