Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Слободищенської сільської ради Іллінецького району Вінницької області про визнання права на завершення приватизації земельних ділянок в порядку спадкування за заповітом та встановлення юридичного факту перебування у родинних відносинах та встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Позов мотивувала тим, що [INFO] померла мама чоловіка позивача [PERSON] . Будучи єдиним спадкоємцем першої черги на майно померлої, чоловік позивачки прийняв спадщину відповідно до вимог ст. 549 ЦК Української PCP, який діяв на день відкриття спадщини, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, про що свідчить довідка виконавчого комітету Слобдищенської сільської ради, Іллінецького району, Вінницької області № 66 від 07.02.2020 року. Правовідносини виникли між сторонами до 01.01.2004 року, а тому, як слідує із роз`яснень наданих Пленумом Верховного Суду України у постанові "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року за №7, до правовідносин які виникли до набранням чинності ЦК України в редакції 2004 року слід застосовувати законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP (редакції 1963 року), зокрема розділом VII "Спадкове право". Чоловік Позивачки [PERSON] є спадкоємцем за законом Відповідно до ст. 529 Цивільного кодексу УРСР після смерті [PERSON] , оскільки є сином покійної тобто спадкоємцем першої черги. Так як [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] і помер, то прийнята ним спадщина буде спадкуватися його спадкоємцями в окремій спадковій справі, що заводиться після його смерті, як на його особисте майно, так і на те майно, яке він прийняв, але не оформив. До не оформленого спадкового майна [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,40 га, що розташована за адресою [ADDRESS] , яка складається з земельної ділянки площею 0,25 га., для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та площею 0,15 га., для ведення особистого селянського господарства, які були надані [PERSON] згідно рішення Слободищенської сільської ради Іллінецького району Вінницької області 17 сесії 21 скликання від 04.04.1994 року «Про приватизацію земельних ділянок громадянам с. Слободище» та рішення Слободищенської сільської ради Іллінецького району Вінницької області 28 сесії 5 скликання від 16.09.2009 року «Про внесення змін та уточнень до рішення 17 сесії 21 скликання від 01.04.1994 року «Про приватизацію земельних ділянок громадянам с. Слободище» та 13 сесії 22 скликання від 18.11.1997 року «Про приватизацію земельних ділянок громадянам с. Слободище», яка за життя встигла розпочати процедуру приватизації земельних ділянок відповідно до чинного законодавства України, та померла, не завершивши її та не отримавши правовстановлюючих документів на земельні ділянки. До не оформленого спадкового майна [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,43 га, що розташована за адресою [ADDRESS] , яка складається з земельної ділянки площею 0,25 га., для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд площею 0,18 га, для ведення особистого селянського господарства, які були надані [PERSON] згідно рішення Слободищенської сільської ради Іллінецького району Вінницької області 17 сесії 21 скликання від 04.04.1994 року «Про приватизацію земельних ділянок громадянам с. Слободище» та рішення Слободищенської сільської ради Іллінецького району Вінницької області 28 сесії 5 скликання від 16.09.2009 року «Про внесення змін та уточнень до рішення 17 сесії 21 скликання від 01.04.1994 року «Про приватизацію земельних ділянок громадянам с. Слободище» та 13 сесії 22 скликання від 18.11.1997 року Про приватизацію земельних ділянок громадянам с. Слободище», який за життя встиг розпочати процедуру приватизації, земельних ділянок відповідно до чинного законодавства України, та помер, не завершивши її та не отримавши правовстановлюючих документів на земельні ділянки. [INFO] помер [PERSON] , який зробив розпорядження на випадок своєї смерті, та заповів усе своє майно [PERSON] . Для оформлення спадщини позивач звернулася до державного нотаріуса Іллінецької державної нотаріальної контори Вінницької області Воронюк В.К., яка відкрила спадкову справу за № 66/2003. По наявним документам, що свідчили про наявність певного спадкового майна державний нотаріус вчинив відповідні нотаріальні дії та видав [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом, про що свідчить копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом №737 від 20.02.2003 року. До не оформленого спадкового майна [PERSON] належать земельні ділянки для обслуговування житлового будинку та осг, які були надані йому та його мамі згідно рішення Слободищенської сільської ради Іллінецького району Вінницької області 17 сесії 21 скликання від 04.04.1994 року «Про приватизацію земельних ділянок громадянам с. Слободище» та рішення Слободищенської сільської ради Іллінецького району Вінницької області 28 сесії 5 скликання від 16.09.2009 року «Про внесення змін та уточнень до рішення 17 сесії 21 скликання від 01.04.1994 року «Про приватизацію земельних ділянок громадянам с. Слободище» та 13 сесії 22 скликання від 18.11.1997 року Про приватизацію земельних ділянок громадянам с. Слободище», які за життя не встигли розпочати процедуру приватизації земельних ділянок відповідно до чинного законодавства України, та померли, не завершивши її та не отримавши правовстановлюючих документів на земельні ділянки. Окрім того, нотаріусу для видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом необхідно документально підтвердити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , який помер [INFO] є рідним сином [PERSON] , яка померла [INFO] та встановити факт належності правовстановлюючого документу, тому позивач змушена звертатися до суду за захистом своїх прав та інтересів. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, натомість подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити та розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача Слободищенської сільської ради Іллінецького району Вінницької області подав відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги сільська рада визнає, проти їх задоволення не заперечує та просить проводити розгляд справи у відсутність представника ради. Враховуючи зазначені вище положення, а також те, що сторони скористались своїм правом, врегульованим ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному підготовчому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Згідно з ч. ч. 3-4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні та задоволення позову з таких підстав. Так, судом встановлено, що [INFO] померла мама чоловіка позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , що видане 05 січня 1966 року Слободищенською сільською радою Іллінецького району Вінницької області, актовий запис № 2. Будучи єдиним спадкоємцем першої черги на майно померлої, чоловік позивачки прийняв спадщину відповідно до вимог ст. 549 ЦК Української PCP, який діяв на день відкриття спадщини, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, про що свідчить довідка виконавчого комітету Слободищенської сільської ради, Іллінецького району, Вінницької області № 66 від 07.02.2020 року. Правовідносини виникли між сторонами до 01.01.2004 року, а тому, як слідує із роз`яснень наданих Пленумом Верховного Суду України у постанові "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року за №7, до правовідносин які виникли до набранням чинності ЦК України в редакції 2004 року слід застосовувати законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP (редакції 1963 року), зокрема розділом VII "Спадкове право". [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 12). До неоформленого спадкового майна [PERSON] належать земельні ділянки для обслуговування житлового будинку та осг, які були надані йому та його мамі згідно рішення Слободищенської сільської ради Іллінецького району Вінницької області 17 сесії 21 скликання від 04.04.1994 року «Про приватизацію земельних ділянок громадянам с. Слободище» та рішення Слободищенської сільської ради Іллінецького району Вінницької області 28 сесії 5 скликання від 16.09.2009 року «Про внесення змін та уточнень до рішення 17 сесії 21 скликання від 01.04.1994 року «Про приватизацію земельних ділянок громадянам с. Слободище» та 13 сесії 22 скликання від 18.11.1997 року Про приватизацію земельних ділянок громадянам с. Слободище», які за життя не встигли розпочати процедуру приватизації земельних ділянок відповідно до чинного законодавства України, та померли, не завершивши її та не отримавши правовстановлюючих документів на земельні ділянки. Відповідно додатку №1 до рішення Слободищенської сільської ради Іллінецького району Вінницької області 17 сесії 21 скликання від 04.04.1994 року «Про приватизацію земельних ділянок громадянам с. Слободище» (а.с. 14-17) та додатку до рішення 28 сесії 5 скликання від 16.09.2009 року «Про внесення змін та уточнень до рішення 17 сесії 21 скликання від 01.04.1994 року «Про приватизацію земельних ділянок громадянам с. Слободище» (а.с. 19-22) та 13 сесії 22 скликання від 18.11.1997 року «Про приватизацію земельних ділянок громадянам с. Слободище» у списку громадян, яким безкоштовно передано земельні ділянки у приватну власність по Слободищенській сільській раді не вірно зазначено «прізвище» та «ім`я» матері [PERSON] помилково зазначено « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». Згідно довідки виконавчого комітету Слободищенської сільської ради Іллінецького району Вінницької області № 63 від 07.02.2020 року [PERSON] та [PERSON] одна і та сама особа (а.с. 25). За таких обставин суд вважає встановленим юридичний факт належності, [PERSON] , яка померла [INFO] архівного Додатку №1 до рішення Слободищенської сільської ради Іллінецького району Вінницької області 17 сесії 21 скликання від 01.04.1994 року «Про приватизацію земельних ділянок громадянам с. Слободище» та архівного додатку до рішення 28 сесії 5 скликання від 16.09.2009 року «Про внесення змін та уточнень до рішення 17 сесії 21 скликання від 01.04.1994 року «Про приватизацію земельних ділянок громадянам с. Слободище» та 13 сесії 22 скликання від 18.11.1997 року «Про приватизацію земельних ділянок громадянам с. Слободище» у списку громадян, яким безкоштовно передано земельні ділянки у приватну власність по Слободищенській сільській раді де помилково зазначено «прізвище» та «ім`я» « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». Також відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 04.12.1961 року виданого Слободищенською сільською радою Іллінецького району Вінницької області у графі «мати» невірно зазначили « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». Відповідно довідки виконавчого комітету Слободищенської сільської ради Іллінецького району Вінницької області № 67 від 07.02.2020 року [PERSON] , [INFO] є рідним сином [PERSON] (а.с. 24). За таких обставин суд вважає встановленим юридичний факт родинних відносин, а саме: що [PERSON] , який помер [INFO] є рідним сином [PERSON] , яка помела [INFO] . Відповідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до положень ст. ст. 1268-1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Копією свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с. 12), копією паспорту громадянина України позивача [PERSON] (а.с. 9-11), копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 13), стверджується, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , яка має право на спадкування. Спадкодавцем за життя було розпочато, але не завершено процедуру приватизації вищевказаних земельних ділянок. Зазначене рішення про приватизацію земельної ділянки прийнято в період чинності Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок». Згідно із статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення. За статті 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статті 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Не підлягають задоволенню позовні вимоги спадкоємців про визнання права власності на земельну ділянку, щодо якої спадкодавцем розпочато, але не завершено процедуру приватизації (Лист спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування"). На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Аналіз наведеної норми свідчить, що у разі, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку, а якщо приватизація земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України не завершена й право на її завершення. Верховний Суд в Постанові від 21 березня 2018 року по справі № 623/633/17, провадження № 61-6243 св. 18 зазначив, що: «Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. На підставі абзацу 2 пункту 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139- V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абзац 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-V1). Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (частина третя статті 116 Земельного Кодексу України).» Згідно п.7 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. У відповідності до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Як вбачається з матеріалів справи у встановлений законом шестимісячний строк [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Іллінецького районного нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини та постановою державного нотаріуса Іллінецької державної нотаріальної контори Вінницької області від 15 липня 2020 року № 307/02-31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право па спадщину у зв`язку з відсутністю у спадкоємця необхідних документів для видачі свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи вищевикладене, а також повне визнання позовних вимог відповідачем, вважаю, що задоволення позову не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування за заповітом право на завершення приватизації земельних ділянок, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Судовий збір залишити за позивачем. Разом з тим, позивачем не заявлялося жодних клопотань про повернення половини сплаченого нею судового збору, у зв`язку з визнанням відповідачем позову. Доказів понесення будь-яких витрат відповідачем при розгляді даної справи суду надано не було.

Outcome: approved