Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до АТ КБ "Приватбанк" (далі - відповідач), треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., Чорнобаївський РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що державною виконавчою службою відкрите виконавче провадження на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Р.О. про стягнення з позивача на користь відповідача боргу за генеральною угодою у розмірі 19412,42 гривень. Позивач вважав вказаний виконавчий напис таким, що вчинений з порушенням норм діючого законодавства. Зокрема, позивач, як боржник, не був повідомлений про вимогу кредитора (відповідача), а сума заборгованості не є безспірною, оскільки існує рішення суду про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором. Таким чином, приватний нотаріус не перевірив наявність чи відсутність спору щодо заборгованості, не пересвідчився у наявності у позивача документів, що підтверджують безспірність його вимог, не перевірив факт обізнаності відповідача з наявністю заборгованості і її визнання, а також порушив строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, передбачені ст. 88 Закону України "Про нотаріат". У зв`язку з цим позивач просила суд визнати спірний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Позивачем також подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за спірним виконавчим написом нотаріуса. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 9 жовтня 2019 року зупинено стягнення на підставі спірного виконавчого напису. У судове засідання учасники справи не з`явилися. Представник позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні позову (а.с. 48). Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 36), відзиву на позовну заяву до суду не подав, заяв чи клопотань не надіслав, про причини неявки не повідомив. Третя особа приватний нотаріус Швець Р.О. подав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 22). Третя особа Чорнобаївський РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області про дату, час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, що підтверджується копією реєстру на відправлення кур`єрської кореспонденції (а.с. 37), однак жодних заяв чи клопотань не надіслала, причини неявки представника суду невідомі. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з викладеного, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О. 20 липня 2017 року вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 9089 (а.с. 39) про стягнення з [PERSON] (позивач) на користь ПАТ КБ "Приватбанк" (відповідач) несплаченої в строк за генеральною угодою від 28 грудня 2012 року б/н заборгованості у розмірі 17612,42 гривень з урахуванням заборгованості: -за тілом кредиту у розмірі 6433,84 гривень; -за відсотками у розмірі 4017,05 гривень; -з комісії та пені у розмірі 2398,08 гривень; -штрафу відповідно до п. 2.2 генеральної угоди 4763,45 гривень. При цьому строк, за який проводиться стягнення, становить 1627 днів, а саме з 28 грудня 2012 року по 12 червня 2017 року. Постановою державного виконавця Чорнобаївського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області Меланченко М.І. від 8 липня 2019 року серії ВП № 59494563 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису від 20 липня 2017 року № 9089 (а.с. 9). Статтею 87 Закону України "Про нотаріат" визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Приписами ст. 88 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" передбачено, що для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями нотаріусу подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Пунктом 3.1. глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно із п. 3.5. глави 16 розділу ІІ вказаного Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172. Таким чином, вказаними приписами законодавства встановлено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. За таких обставин виконавчий напис - це розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника. Документом, що встановлює прострочення виконання зобов`язання за кредитним договором, є заява стягувача про прострочення платежу, передана боржнику безпосередньо стягувачем або надіслана боржникові поштою зі зворотним повідомленням, або передана через нотаріуса в порядку, передбаченому ст. 84 Закону України "Про нотаріат". При цьому, вказані документи не є підтвердженням існуючого боргу, вони лише можуть доповнювати інформацію про існуючий борг. Заява боржника про підтвердження ним суми боргу, письмова відповідь боржника стягувачу про причини прострочення сплати заборгованості чи повернення майна, письмове прохання боржника про надання відстрочки виконання тощо - також документи, які є додатковою інформацією про наявність боргу. Чинним законодавством не надано визначення поняття "безспірна заборгованість", тому підтвердження наявності заборгованості боржника щодо виконання грошового зобов`язання стосовно юридичних осіб має ґрунтуватися на даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності контрагентів за договором, виходячи з такого. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 3 Законом України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства; бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством; фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Так, зі змісту ст. 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" вбачається, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій; первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо, то безпосередньо після її закінчення. Згідно з п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (чинне на момент вчинення спірного виконавчого напису), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Таким чином нотаріус при вчиненні виконавчого напису повинен мати виписки з рахунків бухгалтерського обліку банків, на які перераховуються гроші боржником за виконання основного зобов`язання. Крім того, обов`язковою умовою вчинення виконавчого напису є те, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Як вбачається із доданих до позовної заяви документів, наданих приватним нотаріусом Швецем Р.О у відповідь на виконання ухвали суду (а.с. 28-29), спірний виконавчий напис вчинений на підставі, зокрема: -заяви ПАТ КБ "Приватбанк" (відповідач) від 6 липня 2017 року № б/н до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Р.О. про вчинення виконавчого напису (а.с. 40); -копії генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості ті приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карток від 28 грудня 2012 року, укладеної між ПАТ КБ "Приватбанк" (відповідач) та [PERSON] (позивач) (а.с. 41); -розрахунку заборгованості за договором від 28 грудня 2012 року № б/н станом на 12 червня 2017 року (а.с. 42-43); -копії письмової вимоги ПАТ КБ "Приватбанк" (відповідач) до [PERSON] (позивач) про усунення порушень за кредитним договором від 28 грудня 2012 року № б/н (а.с. 44); -копій квитанції № 19/22 державного комітету зв`язку України на суму 367,20 гривень та списку згрупованих поштових відправлень від 4 липня 2017 року ПАТ КБ "Приватбанк" (відповідач): пріоритетних листів з оголошеною цінністю, поданих в Поштомат ЦПЗ № 1 ДД УДППЗ (а.с. 45); -копії опису вкладення до цінного листа з описом ПАТ КБ "Приватбанк" (відповідач) на адресу [PERSON] (позивач) (а.с. 46). Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримав первинні бухгалтерські документи на підтвердження безспірності заборгованості боржника (документи щодо видачі кредитних коштів, погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів за кредитним договором, виписок з банківського рахунку). При цьому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. До такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 308/11193/16-ц (провадження № 61-7410ск18). Разом з тим з матеріалів справи вбачається, що рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 28 березня 2014 року у справі № 709/639/14-ц, задоволено цивільний позов ПАТ КБ "Приватбанк" (відповідач) до [PERSON] (позивач) та стягнуто заборгованість за кредитом у розмірі 13035,58 гривень (а.с. 12). Судом встановлено, що на підставі вказаного рішення суду відкрито виконавче провадження № 43438581. 23 травня 2019 року у виконавчому провадженні № 43438581 старшим державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 23 травня 2019 року у зв`язку з повним фактичним виконанням (а.с. 10-11). Вказані обставини, на переконання суду, достеменно свідчать про відсутність такої обов`язкової умови для вчинення виконавчого напису як безспірність розміру заборгованості. При цьому на час вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом спір щодо заборгованості за кредитним зобов`язанням вирішений вказаним рішенням суду. Таким чином приватний нотаріус вчинив спірний виконавчий напис за відсутності документів, які підтверджують безспірність заборгованості за кредитним договором, не впевнившись в отриманні позивачем (як боржником) письмової вимоги відповідача (як кредитора) про усунення порушень за кредитним договором, оскільки відомості про отримання безпосередньо позивачем письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором в матеріалах справи відсутні. Приватним нотаріусом також не перевірено дотримання встановленого чинним законодавством трирічного строку. Зокрема, у спірному виконавчому написі нотаріуса зазначено період стягнення, який перевищує загальний строк позовної давності, тобто включає вимоги, з дня виникнення яких минуло більше трьох років. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічна норма міститься і в ч. 1 ст. 81 ЦПК України. За таких обставин суд вважає, що позивачем повністю доведено обґрунтованість своїх позовних вимог, а тому позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений при поданні позовної заяви судовий збір у розмірі 768,40 (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок) гривень, а також сплачений під час подання заяви про забезпечення позову судовий збір у розмірі 384,20 (триста вісімдесят чотири гривні 20 копійок) гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved