Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим будинком та знятті з реєстраційного обліку посилаючись на те що між позивачем та відповідачами було укладено договір найму житлового приміщення розташованого в [ADDRESS] з метою отримання відповідачами права на реєстрацію в будинку позивача для подальшого виїзду за кордон. Відповідачі вселились на підставі договору найму в будинок, що належить позивачу на праві власності, який розташований в [ADDRESS], і по теперішній час залишаються зареєстрованими в будинку, але в ньому не проживають. Місцезнаходження [PERSON] та [PERSON] позивачу не відоме. Після того як відповідачі виїхали за кордон, вони добровільно не знялися з реєстраційного обліку, їх реєстрація у будинку [ADDRESS] перешкоджає Позивачу у повній мірі користуватися своїм майном, крім того їй доводиться сплачувати комунальні та інші платежі за Відповідачів. В судове засідання з'явилась представник Позивача, надала суду заяву про згоду на заочний розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про слухання справи були повідомлені належним чином, що підтверджується відповідними опублікованими повідомленнями суду в газеті "Урядовий кур'єр" та газеті "Одеські вісті". Враховуючи, що відповідачі належним чином були завчасно сповіщені про час і місце розгляду справи, і не з'явилися в судове засідання, суд вважає за необхідне відповідно до ч.9 ст. 76 ЦПК України розглянути справу у відсутності відповідачів. Розглянувши матеріали справи у їх сукупності, дослідивши письмові докази, покази свідків, суд вважає, що позовні вимоги Позивача підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Виниклий спір про усунення перешкод у здійсненні прав власника в силу ст. 15 ЦПК України належить розглядати в порядку цивільного судочинства. Матеріалами справи встановлено, що 26.09.2006 року за рішенням Приморського районного суду міста ОдесиПозивач отримала у власність житловий будинок у [ADDRESS]. Судом також встановлено що в житловому будинку у [ADDRESS], зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. На запит суду до Приморського районного відділу у місті Одесі Головного Управління Державної міграційної служби України в Одеській області про підстави реєстрації [PERSON] та [PERSON] було отримано відповідь про те, що всі документи , які є підставою для реєстрації місця проживання [PERSON] та [PERSON] відсутні так як зберігаються протягом трьох років, а їх реєстрація за вищеназваною адресою відбулась 22.06.2009 р. У судовому засіданні встановлено, що Відповідачі[PERSON] та [PERSON] зареєстровані у зазначеному будинку, однак фактично там не мешкають. Факт не проживання Відповідачів в даномубудинку підтверджується заявою Органу самоорганізації населення комітету мікрорайона "Приморський" в м. Одесі. Члени Органу самоорганізації населення комітету мікрорайона "Приморський" в м. Одесі відвідали будинок [ADDRESS] та [PERSON] та [PERSON] на момент відвідування у будинку не виявили. Факт не проживання Відповідачів у будинку підтвердили й свідки. Допитаний під час судового засідання [PERSON] розповів про те, що у зв'язку із виконанням ним обов'язків водія [PERSON], він регулярно відвідував будинок [ADDRESS] та підтвердив, що у будинку проживає [PERSON], [PERSON], а громадяни [PERSON] та [PERSON] в будинку не проживають, в родинних стосунках із [PERSON] або із [PERSON] не перебувають. Свідок [PERSON], який проживає в будинку своєї матері [PERSON] також був допитаний під час судового засідання та розповів про те, що в будинку [PERSON] та [PERSON] не проживають, в родинних стосунках не перебувають із ним та його матір'ю, не є членами родини [PERSON]. Таким чином, за матеріалами справи встановлене, що відповідачі не є членами сім'ї позивача та дійсно вселилися та отримали право на проживання на підставі договірних відносин. Згідно положень ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 ст. 810 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 825 ЦК України договір найму частини будинку, квартири, кімнати (частини кімнати) може бути розірваний на вимогу наймодавця у разі необхідності використання житла для проживання самого наймодавця та членів його сім'ї. Наймодавець повинен попередити наймача про розірвання договору не пізніше ніж за два місяці. Аналогічне положення закріплено в ч. 3 ст. 168 ЖК України, за яким договір найму жилого приміщення, укладений на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо жиле приміщення, займане наймачем, необхідне для проживання йому та членам його сім'ї. У цьому випадку власник будинку (квартири) повинен попередити наймача про наступне розірвання договору за три місяці. Згідно положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Виходячі з обставин зазначених в позові та встановлених з матеріалів справи договір найму є припиненим, тому як відповідачі не проживають й на цьому наполягає позивач. Також суд враховує, що відповідно до ст. 3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України" реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Оскільки їх власністю і місцем перебування або проживання зазначенийбудинок не становить, вони мають бути зняті з реєстраційного обліку за цією адресою. Згідно ст. 7 цього Закону зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідачів за вищевказаною адресою. Суд вважає, що своїми діями Відповідачі порушують право власності позивача, передбачене ст. ст. 21, 41 Конституції України, тому що він не може володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю за своїм розсудом у зв'язку з реєстрацією відповідачів на жилій площі, яка належить [PERSON] на праві приватної власності.

Outcome: approved