Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

Представник позивача звернувся 05.11.2018 до суду з даним позовом, з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд визнати недійсними договори про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих в адміністративних межах Калиновецької сільської ради Таращанського району Київської області, площею 3,038 га, кадастровий номер 3224487700:02:014:0083, площею 3,0572 га, кадастровий номер 3224487700:02:014:0082, що укладені 25.04.2019 між [PERSON] та ФГ «[PERSON]»; визнати поновленими з ТОВ «Інтерагроінвест» договори № 255, 256 оренди земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих в адміністративних межах Калиновецької сільської ради Таращанського району Київської області, площею 3,038 га, кадастровий номер 3224487700:02:014:0083, площею 3,0572 га, кадастровий номер 3224487700:02:014:0082, що укладені 31.07.2012 між [PERSON] та СП «Світанок», на умовах, що викладені в додаткових угодах від 03.04.2017 до договорів № 255, 256 оренди земельних ділянок від 31.07.2012, строком на 7 років; судові витрати покласти на відповідачів. В обґрунтування позову зазначив, що 31.07.2012 між СП «Світанок» та власником земельної ділянки [PERSON] терміном на 5 років укладено договори № 255, 256 оренди земельних ділянок під кадастровими номерами 3224487700:02:014:0083, 3224487700:02:014:0082. Земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,0380 га, 3,0572 га, розташовані в адміністративних межах Калиновецької сільської ради Таращанського району Київської області та використовувались СП «Світанок» за цільовим призначенням. Вказані договори оренди земельних ділянок зареєстровані 29.12.2012 в управлінні Держкомзему у Таращанському районі Київської області за № 322440004004277, 322440004005355. 06.09.2017 записи про наявність іншого речового права (права оренди) перенесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер запису 22260527, 22272224. Термін дії договорів оренди земельних ділянок з урахуванням дати реєстрації договорів, закінчився 29.12.2017. Відповідно до п. 3.3 договорів № 255, 256 оренди земельних ділянок від 31.07.2012: «Після закінчення строку договору, орендар має першочергове право поновлення його на новий строк в порядку та на умовах, визначених чинним законодавством». Маючи намір скористатися своїм переважним правом на поновлення договорів оренди земельних ділянок з орендодавцем [PERSON] , СП «Світанок», як орендар 03.06.2017 за вих. № 255-91, 256-92 від 03.04.2017 надіслало на адресу [PERSON] , як власника земельних ділянок, листи-повідомлення з підписаним зі сторони СП «Світанок» проектами додаткових угод від 03.04.2017 до договорів № 255, 256 оренди земельних ділянок від 31.07.2012 (три примірники), відповідно до умов яких строк оренди пролонгується до 31.12.2024. Листи з додатками направлені на адресу власника листом з оголошеною цінністю та описом вкладення, які відповідач отримав 06.06.2017, що підтверджується повідомленням про вручення. 29.03.2017 до СП «Світанок» надійшла заява від [PERSON] , датована 27.03.2017. 20.06.2017 до СП «Світанок» надійшли заяви від [PERSON] , датовані 24.05.2017, які за змістом є аналогічними з попередньою. В своїй заяві [PERSON] просить повернути земельну ділянку у власне користування. Жодних інших звернень або ж письмових повідомлень від [PERSON] до даного часу не надійшло. Зокрема, жодних листів-повідомлень про прийняте орендодавцем рішення про згоду укласти додаткову угоду або ж обґрунтувань відмови в її підписанні на листи-повідомлення позивача надіслані 03.06.2017, до СП «Світанок» та в подальшому до ТОВ «Інтерагроінвест» не надходило. У жовтні 2018 позивач отримав з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформацію про належні [PERSON] земельні ділянки, а саме, що 03.01.2018, тобто через кілька днів після закінчення строку дії договорів оренди землі з СП «Світанок», [PERSON] уклав нові договори оренди земельних ділянок № 114 під кадастровим номером 3224487700:02:014:0083, площею 3,038 га, № 115 - під кадастровим номером 3224487700:02:014:0082, площею 3,0572 га, з іншим орендарем - ФГ «[PERSON]». Право оренди за вказаними договорами зареєстровано 24.02.2018 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право 25073687. В подальшому, 14.05.2019 інше речове право було припинено. Крім того, 25.04.2019 між відповідачами були укладені договори про встановлення права користування земельними ділянками для сільськогосподарських потреб (емфітевзису), зі змісту яких випливає, що строк користування земельними ділянками встановлюється до 31.12.2029, розмір орендної плати складає 14340,00 грн. Вважає, що відповідач [PERSON] надав СП «Світанок» недостовірну інформацію про свої наміри самостійно використовувати належні йому земельні ділянки, оскільки мав наміри укласти договори з іншим орендарем. В той же час, в 2017 році СП «Світанок» пропонувало [PERSON] укласти договори оренди землі на значно кращих умовах. А саме, орендна плата в грошовій формі, яка була запропонована [PERSON] в 2017 році від СП «Світанок» мала розмір в грошовій формі 13167,706 грн, що на 2167,706 грн більше за пропозицію ФГ «[PERSON]». Враховуючи зазначене, вважає, що є наявний факт порушення переважного права СП «Світанок» на поновлення договорів оренди земельних ділянок орендодавцем [PERSON] на новий строк. Також позивач зазначає, що СП «Світанок» було реорганізовано, а саме приєднано до ТОВ «Інтерагроінвест» з визначенням останнього правонаступником всіх прав та обов`язків СП «Світанок» і що знайшло своє відображення в установчих документах товариства. У поданих відзивах на позовну заяву відповідачі зазначають, що в силу п. 3.4 договорів оренди від 2012 року орендодавець висловив своє волевиявлення і більш як за 6 місяців до закінчення договору повідомив позивача про небажання поновлювати договір та з проханням надати земельну ділянку після збирання врожаю 2017 року. Прохання було виконане орендарем та земельні ділянки повернуті орендодавцю. Тобто, договорами оренди 2012 року сторони визначили суттєву особливість взаємовідносин по завершенню дії договорів. Тільки в разі, якщо орендодавець не скористався б своїм правом, яке передбачене п. 3.4. договорів і не повідомив орендаря про небажання продовжувати дію договорів, можливе було застосування п. 3.3. договорів та ст. 33 Закону. Оскільки після збору урожаю 2017 року орендар на прохання орендодавця повернув земельні ділянки, то в силу п. 7.1 договорів та ст. 34 Закону України «Про оренду землі», договори оренди припинилися і відповідно їх поновлення є неможливим. Не відповідає дійсності те, що позивач є добросовісним орендарем та виконує всі умови договорів оренди, зокрема в повному обсязі проводить виплату орендної плати так як орендна плата сплачувалась несвоєчасно та не в повному обсязі. Твердження позивача про те, що в 2017 році орендна плата виплачувалась у розмірі 9,948% від нормативної грошової оцінки, а у 2018 - 11,191% спростовується доданим до позову наказом позивача № 14-Г від 23.08.17, відповідно до п. 2 якого наказано орендну плату власникам земельних ділянок, договори оренди з якими закінчуються в 2017-2018 роках та не переукладені на новий строк, видавати виключно на умовах діючих договорів оренди. Позивач, як орендар земельних ділянок не виконував п. 5.3 договорів так як однією із умов використання ділянок із дотриманням екологічних норм є вимоги ч. 4 ст. 22 Земельного кодексу України (чинної на момент укладення договорів та на протязі трьох років дії договорів), згідно якої, земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва використовуються відповідно до розроблених та затверджених в установленому порядку проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь і передбачають заходи з охорони земель. Також обов`язковість наявності проекту землеустрою, яким визначається період ротації основної сівозміни, передбачений п. 3.2. договорів оренди 2012 року. Такий проект землеустрою не розроблявся, оскільки позивач не звертався до орендодавця для погодження його умов. Звертає увагу суду на те, що у договорах, підписаних із ФГ «[PERSON]» у орендодавця об`єктивно кращі умови, оскільки за цим договором: розмір орендної плати обов`язково переглядається кожен рік, за ширшого кола підстав, які можуть вплинути на збільшення суми орендної плати та за відсутності обставин, при яких, як у опонента, сума орендної плати може бути знижена, зокрема, тут ідеться про «погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини Орендаря, що підтверджено документами», що безумовно є гіршою умовою для орендодавця. Тоді як, у додаткових угодах до договорів в редакції позивача, умови договорів можуть бути переглянуті лише один раз на 5 років за взаємною згодою сторін. Це положення договорів вказує на міру можливої поведінки як з боку орендодавця так і орендаря, при цьому за відсутності згоди останнього на такий перегляд, умови договору залишаються однаковими на увесь час оренди. Вказане, створює умови для маніпулювання орендарем волевиявленням орендодавця. За таких обставин, поновлення позивачу договорів оренди земельних ділянок на умовах запропонованих у додаткових угодах, свідчило б про свідоме порушення прав орендодавця, вільно, без будь-яких обмежень, розпоряджатись своєю власністю, отримуючи при цьому максимальну вигоду для себе та поставить його у завідомо гірші умови порівняно із діючими договорами оренди. Зазначає, оскільки змінюються істотні умови договорів і на це не отримано згоди орендодавця, на обов`язковій наявності якої постійно наголошує законодавець, між сторонами не досягнуто домовленості щодо істотних умов договорів, що випливає із повідомлень орендодавця, позивач втратив своє переважне право на укладення договорів оренди спірних земельних ділянок. Додатково щодо відсутності з боку орендодавця відповідей на листи-повідомлення позивача про продовження дії договорів вказує, що орендодавець у своїх заявах на адресу позивача однозначно та чітко висловив свою позицію щодо відсутності наміру продовжувати договірні відносини із позивачем після закінчення строку дії договорів. Позивач погодився із рішенням орендодавця і, зібравши урожай, повернув земельні ділянки у вересні 2017 року. Після повернення ділянок орендарю, позивач уже не здійснював підготовчих осінніх польових робіт (оранка, культивація, внесення комплексу добрив і т.д.). Проведення даних робіт на своїх ділянок орендар організовував самостійно. Таким чином, сторони по договорах оренди фактично припинили свої правовідносини щодо оренди ще у вересні 2017 року. Після отримання листів-повідомлень позивача з пропозицією поновлення договорів, орендодавець направив заяви позивачу у яких в категоричній формі відмовився укладати договори, а тому твердження про відсутність відповідей на листи-повідомлення не відповідає дійсності. Крім того, відповідачами надано попередній розрахунок суми судових витрат, які відповідачі очікують понести у зв`язку із розглядом даної справи судом. У поданих відповідях на відзиви представник позивача зазначає, що відповідачі помилково вважають, що заяви від 24.05.2017 надіслані позивачу є заявами про відмову у поновленні договорів на новий строк, адже позивач є первісним ініціатором листів - повідомлень з проектами додаткової угоди № 255-92, 256-92 від 03.04.2017, а відповідач [PERSON] за наявності заперечень щодо поновлення договорів оренди землі мав би направити до СП «Світанок» листи-повідомлення про прийняті рішення (надати відповідь на лист позивача). Таких відповідей позивачу від відповідача [PERSON] не надходило. Крім того, не відповідає дійсності твердження відповідачів про те, що СП «Світанок» та [PERSON] не досягли домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договорів, а тому переважне право орендаря на укладення договорів оренди землі припинилося, адже по суті з боку відповідача такі перемовини не велися, на відміну від позивача, який в порядку та строки визначені законодавством дотрималось процедури, що дає право на поновлення договорів на новий строк. Не відповідає дійсності і твердження про те, що з вересня 2017 року проведенням польових робіт на даній земельній ділянці [PERSON] проводить самостійно, та що орендна плата, запропонована з боку ТОВ «Інтерагроінвест», є меншою за орендну плату, запропоновану ФГ «[PERSON]». З підстав, аналогічних викладеній в позовній заяві, вважає наявний факт порушення переважного права СП «Світанок» на поновлення договорів оренди земельних ділянок з орендодавцем [PERSON] на новий строк. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала за викладених у позові обставин. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належно. Представник відповідачів адвокат Петренко Ю.О. до закінчення судових дебатів у справі заявив про стягнення судових витрат. Крім того, у судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі. Представник відповідачів адвокат Архипенко О.А. у судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він працює керуючим господарством ТОВ «Інтерагроінвест» по с. Калинове. В 2017 році працював керуючим СП «Світанок». Земельні ділянки [PERSON] підприємство використовувало з 2000 року. Скарг від [PERSON] за цей період не було. В 2017 році [PERSON] звернувся в контору СП «Світанок» з приводу виходу з «Світанку», оскільки 29.12.2017 року у нього закінчувався договір оренди, і він буде сам оброблять земельну ділянку після закінчення дії договору. Так і відбулось, як це оформлювалось, йому не відомо, однак земля в натурі не виділялась. На підприємстві існувала комісія по питанням виділення землі, однак така процедура у випадку з [PERSON] не проводилась. До закінчення договору оренди з СП «Світанок» в 2017 році земля не передавалась. Потім узнали, зо [PERSON] віддав землю для обробітку [PERSON] . Були зустрічі та перемовини представників фермерських господарств з керівником СП «Світанок» [PERSON]. 20.08.2017 року він зайшов у контору СП «Світанок», ще не всі зібралися. [PERSON] йому сказав, що займуться своїми питаннями, і він, тобто [PERSON] , вийшов. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він працює заступником начальнику земельного відділу ТОВ «Інтерагроінвест». З 2016 року по липень 2018 він працював юрисконсультом по земельним питанням в СП «Світанок». У 2016 році основна маса договорів з СП «Світанок» закінчувалася у листопаді-грудні 2017 року. В березні 2017 року від [PERSON] надійшли дві заяви про те, що він просить повернути земельні ділянки. Вони підготували Гуськову лист-повідомлення, приклали проект додаткової угоди, та у квітні- травні 2017 року надіслали. В червні повторно також повторно надходили заяви від [PERSON] про повернення земельних ділянок. З 2018 року СП «Світанок» припинив користуватися земельними ділянками [PERSON], оскільки той заявив, що буде користуватись самостійно. Пізніше дізналися що [PERSON] уклав два договори оренди з ФГ «[PERSON]». [PERSON] та [PERSON] не повідомляли, що земельні ділянки будуть виділятися в натурі і таких робіт не проводилось. Порядок передачі землі був передбачений внутрішньою інструкцією, яка також передбачала участь в цьому відповідної комісії. [PERSON] не звертався з приводу складення акту приймання-передач земельних ділянок. СП «Світанок» запропонував кращі умови, ніж ФГ «[PERSON]». У списках, які долучені до справи представниками відповідачів у підрозділі «Не віддаєм» зазначені орендодавці, договори оренди з якими закінчувалися в 2021 році. Ці списки готували директору СП «Світанок» [PERSON]. У зборах 20.08.2017 року він участі не приймав. Він не знав, що в жовтні 2017 року ФГ «[PERSON]» обробляв земельні ділянки [PERSON] . Він розмовляв особисто с [PERSON] , сказав йому що земля буде передана не раніше весни 2018 року. Була усна інформація, що земельні ділянки [PERSON] буде оброблять ФГ «[PERSON]». Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він працює головою ФГ «Тікич» в с. Косяківка. З керівником СП «Світанок» кілька раз збиралися з питання виділення землі масивами. Так, в серпні 2017 року були збори в конторі СП «Світанок». Там були присутні представники фермерських господарств, до яких малися перейти орендодавці від СП «Світнок». Збори були з метою обміну земельними масивами для ефективного обробітку грунту. На зборах були присутні: від СП «Світанок»: керівник [PERSON], агроном [PERSON] , від фермерських господарств: він, [PERSON] , а також представник СП «Дубівське» - Борис Лошицький. Дебатували з приводу обміну земельними ділянками, уточняли списки. Особисто у нього був список пайовиків, з якими у нього була усна домовленість про укладення договору оренди, і він віддавав ци списки [PERSON]. Написали протокол зібрання, в якому зафіксували ті обставини, на якому полі і яка земля кому переходить. Обміняли земельні ділянки для зручності обробітку масивами: віддали земельні ділянки, які були в обробітку фермерських господарств «Світанку», а «Світанок» віддав замінні ділянки. І на сьогодні нічого не змінилось, він обробляє земельні ділянки, які формально в оренді в правонаступника СП «Світнок» - ТОВ «Інтерагроінвест», а «Інтерагроінвест» обробляє земельні ділянки, які в нього в оренді. Керівник СП «Світанок» [PERSON] не заперечував переходу орендодавців до фермерських господарств. Він казав, що написав з цього приводу листа керівництву, і оскільки реакції керівництва не було, він не заперечував. Землю, яка була в оренді СП «Світанок» віддавали без перешкод. В кінці вересня або в жовтні 2017 року [PERSON] виділив ФГ «Тікич» землю від СП «Світанок», і по цю пору він обробляє цей земельний масив. Протокол за результатами зборів написав [PERSON] в одному примірнику. Він, [PERSON] , забрав оригінал протоколу і зберігав його. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він є засновником ФГ «[PERSON]». В 2017 році неодноразово збиралися з керівництвом СП «Світанок» для переговорів щодо виділення землі. Деякі орендодавці не уклали договори оренди з СП «Світанок» на новий строк, оскільки хотіли співпрацювати з іншими підприємствами. В серпні 2017 року вони зібрались таким складом, з боку СП «Світанок»: керівник [PERSON], агроном [PERSON] , з боку фермерських господарств [PERSON] , [PERSON] і він. Кожен представник фермерських господарств прийшов вже зі списками орендодавців, які мали намір укласти з ними договори оренди. На час проведення зборів ці списки були вже перевірені юристом СП «Світанок» [PERSON], а також службою безпеки. Він сам складав список, переслав електронною поштою [PERSON] та [PERSON]. Вони список переглянули, і [PERSON] у відповідь переслав цей список вже відредагований. Цей список був предметом обговорення на зборах. В списках був підрозділ «Не віддаємо», там були чотири земельних ділянки, договори по яким зареєстровані на чотири роки пізніше, через що договори ще діяли і СП «Світанок» не віддав їх. [PERSON] сказав на зборах, що треба віддавати землю єдиними масивами для зручності обробітку землі. За результатами зборів він склав протокол в одному екземплярі і передав [PERSON] , щоб той зробив копії. Земельні ділянки інших орендодавців фізично знаходились в полях СП «Світанок», тому СП «Світанок» віддало землю замінними полями. Земля виділялась за участю агронома СП «Світанок» [PERSON], виїжджали на поле, міряли із застосуванням GPS, той дзвонив в службу безпеки підприємства для підтвердження площі землі. Земельні ділянки [PERSON] знаходяться поруч одна з одною, він виділив їх у натурі і уклав договори оренди з ФГ «[PERSON]». Вони фізично як раз знаходяться на замінному полі, яке виділив СП «Світанок» ще в 2015 році. З 2015 року ФГ «[PERSON]» обробляє ці земельні ділянки по цей час. Заперечень з боку СП «Світанок» не було. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він працював агрономом СП «Світанок». Влітку 2017 року були збори у конторі СП «Світанок» в с. Калинове. Там були присутні з боку СП «Світанок»: керівник [PERSON], керуючий [PERSON] , він - як агроном, з боку фермерських господарств був присутній [PERSON], [PERSON] , [PERSON] . Ці фермери надали списки, згідно яких було виділено землю від СП «Світанок» в замінних полях. В списках були орендодавці, які мали бажання вийти з СП «Світанок». [PERSON] був у цих списках. На зборах домовились виділити окремі масиви земельних ділянок в окремих полях, підсумувавши площі земельних ділянок, які відходили, для зручності обробітку. Орендодавці СП «Світанок» не захотіли продовжувати договори оренди. Всім з СП «Світанок» було відомо, що орендодавці переходять від СП «Світанок» до фермерських господарств, з боку СП «Світанок» заперечень не було. Він підписував протокол зборів. Була домовленість, що після збору врожаю СП «Світанок» в 2017 році на цих обмінних масивах, він з фермерами виділить землі. Земельні ділянки [PERSON] фізично знаходились у обробітку ФГ « [PERSON] » і раніше, в порядку обміну. Вони підсумували всі площі земельних ділянок, що знаходились у списку [PERSON] , і наділили 58 га [PERSON] після збору врожаю в 2017 році. [PERSON] давав йому вказівку обмірять поля. Землю виділяли наступним чином: на автомобілі Нива із застосуванням приладу GPS об`їжджали поля, дані передавались у відділ GPS СП «Світанок». За результатами обмірів складали акти, які підписував він і працівник служби безпеки підприємства Гнипа Ярослав. Попередньо списки орендодавців звірялись з юридичною службою СП «Світанок». Заперечень ніяких з боку СП «Світанок» не булою Суд, заслухавши у судовому засіданні вступне слово учасників справи, покази свідків, з`ясувавши обставини справи, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши наявні у справі письмові докази, вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю з наступних підстав. Відповідно до вимог частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права. Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. За принциповими положеннями ст. 12 ЦПК України, які встановлюють змагальність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Нормами ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 202472, виданого 03.12.2008 Таращанською райдержадміністрацією, відповідач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,0380 га, кадастровий номер 3224487700:02:014:0083, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Калиновецької сільської ради Таращанського району Київської області (а.с.209-210 том2); на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 2022473, виданого 03.12.2008 Таращанською райдержадміністрацією, відповідач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,0572 га, кадастровий номер 3224487700:02:014:0082, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Калиновецької сільської ради Таращанського району Київської області (а.с.95 том3). 31.07.2012 між відповідачем [PERSON] та СП «Світанок», правонаступником якого є позивач ТОВ «Інтерагроінвест», було укладено договори оренди земельних ділянок: № 255 строком на 5 років на земельну ділянку площею 3,0380 га, кадастровий номер 3224487700:02:014:0083, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Калиновецької сільської ради Таращанського району Київської області (а.с.201-204 том2); № 256 строком на 5 років на земельну ділянку площею 3,0572 га, кадастровий номер 3224487700:02:014:0082, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Калиновецької сільської ради Таращанського району Київської області (а.с.40-43 том1), які використовувалася СП «Світанок» за цільовим призначенням. Вказані договори оренди земельних ділянок зареєстровані 29.12.2012 в управлінні Держкомзему у Таращанському районі Київської області за № 322440004004277, 322440004005355. Згідно Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права індексний номер: 96872943 від 11.09.2017, державним реєстратором - приватним нотаріусом Ставищенського районного нотаріального округу Київської області Кошинською Л.О. 06.09.2017 зареєстровано інше речове право на земельну ділянку з кадастровим номером 3224487700:02:014:0083, площею 3,038 га, номер запису про інше речове право: 22260527. Підстава виникнення іншого речового права - договір оренди земельної ділянки № 255, укладений 31.07.2012 між відповідачем [PERSON] та СП «Світанок» (позивачем) (а.с.211-212 том2). Відповідно, строк оренди земельної ділянки закінчився 29.12.2017. Крім того, згідно Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права індексний номер: 96944123 від 11.09.2017, державним реєстратором - приватним нотаріусом Ставищенського районного нотаріального округу Київської області Кошинською Л.О. 06.09.2017 зареєстровано інше речове право на земельну ділянку з кадастровим номером 3224487700:02:014:0082, площею 3,0572 га, номер запису про інше речове право: 22272224. Підстава виникнення іншого речового права - договір оренди земельної ділянки № 256, укладений 31.07.2012 між відповідачем [PERSON] та СП «Світанок» (позивачем) (а.с.48-49 том1). Відповідно, строк оренди земельної ділянки закінчився 29.12.2017. 27.03.2017 [PERSON] направлено позивачу заяву, в якій він повідомляє, що є власником земельної ділянки 3,0572 га, кадастровий номер 3224487700:02:014:0082, що розташована на території Калиновецької сільської ради і не має намірів продовжувати договір оренди на новий строк, просить передати земельну ділянку у власне користування після збирання врожаю 2017 року. Як вбачається із відтиску штампу, дану заяву СП «Світанок» отримало 29.03.2017 за вх. № 233 (а.с.59 том1). Маючи намір скористатися своїм переважним правом на поновлення договорів оренди земельних ділянок з орендодавцем [PERSON] , СП «Світанок», як орендар 03.06.2017: за вих. № 255-91 від 03.04.2017 надіслало на адресу [PERSON] лист-повідомлення з підписаним зі сторони СП «Світанок» проектом додаткової угоди від 03.04.2017 до договору № 255 оренди земельної ділянки від 31.07.2012 (три примірники), відповідно до умов якої строк оренди пролонгується до 31.12.2024. Лист з додатками направлений на адресу власника листом з оголошеною цінністю та описом вкладення, який відповідач отримав 06.06.2017 (а.с.213-221 том2); за вих. № 255-92 від 03.04.2017 надіслало на адресу [PERSON] лист-повідомлення з підписаним зі сторони СП «Світанок» проектом додаткової угоди від 03.04.2017 до договору № 256 оренди земельної ділянки від 31.07.2012 (три примірники), відповідно до умов якої строк оренди пролонгується до 31.12.2024. Лист з додатками направлений на адресу власника листом з оголошеною цінністю та описом вкладення, який відповідач отримав 06.06.2017 (а.с.50-58 том1). 24.05.2017 [PERSON] направлено позивачу заяви, в яких він повідомляє, що є власником земельних ділянок з кадастровим номером 3224487700:02:014:0083 площею 3,038 га, з кадастровим номером 3224487700:02:014:0082 площею 3,0572 га, і не має намірів продовжувати договори оренди на новий строк, просить передати земельні ділянки у власне користування після збирання врожаю 2017 року. Дані заяви позивачем отримано 20.06.2017 (а.с.222-224 том2, 60-62 том1). Після збору врожаю 2017 року належні [PERSON] земельні ділянки були повернуті [PERSON] за погодженням з СП «Світанок», на що вказують наявні у матеріалах справи дані результатів зібрання від 20.08.2017 за участю діючого на той час керівника СП «Світанок» [PERSON] , агронома цього підприємства [PERSON] , голови ФГ «Тікич» [PERSON]., засновника ФГ «[PERSON]» [PERSON] та заступника директора СП «Дубівське», порядком денного якого було питання про кількість земельних ділянок, які повинні були вибути із оренди СП «Світанок» у зв`язку із закінченням строку дії договорів та визначення єдиним масивом земельних ділянок для їх виділу з метою зручності обробітку. За результатами розгляду питань порядку денного було оформлено протокол, з якого вбачається, що СП «Світанок» в особі його керівника було достовірно відомо про намір окремих власників земельних ділянок і в тому числі [PERSON] строк дії оренди яких з підприємством закінчувався у 2017 році, не продовжувати останні та намір укласти такі договори з іншими суб`єктами сільськогосподарського виробництва і керівництво цього підприємства не заперечувало проти цього. (а.с.2 том2). Ця обставина чітко вбачається з огляду на додані до протоколу списки власників земельних ділянок, які були підготовлені працівниками СП «Світанок» і що підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , і у графі яких «Віддаємо у 2017 році» за № 17, 18 значиться відповідач [PERSON] (а.с.3-7 том2). Таким чином з осені 2017 СП «Світанок» земельними ділянками [PERSON] не користується, що підтвердили в судовому засіданні вищевказані свідки і чого не заперечує представник позивача. 03.01.2018 після закінчення строку дії договорів оренди землі з СП «Світанок», [PERSON] уклав з ФГ «[PERSON]» нові договори: № 114 оренди належної йому земельної ділянки площею 3,0380 га кадастровий номер 3224487700:02:014:0083 (а.с.235-238 том2). Право оренди зареєстровано 22.02.2018 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право 25073687, строк дії договору 7 років, до 31.12.2026 з правом пролонгації, з правом передачі в піднайм (а.с.82 том3); № 115 оренди належної йому земельної ділянки площею 3,0572 га кадастровий номер 3224487700:02:014:0082 (а.с.73-76 том). Право оренди зареєстровано 24.02.2018 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право 25074591, строк дії договору 7 років, до 31.12.2026 з правом пролонгації, з правом передачі в піднайм (суборенду) (а.с.167 том3). 04.02.2019 між [PERSON] та ФГ «[PERSON]» укладено додаткові угоди до Договору оренди землі: № 114 від 03.01.2018 (а.с.81 том3); № 115 від 03.01.2018 (а.с.166 том1). 14.05.2019 зазначене інше речове право було припинено на підставі угод про розірвання договору оренди землі, № б/н від 25.04.2019, укладених між [PERSON] та ФГ «[PERSON]» (а.с.178-179 том3). Відомості внесені до реєстру 14.05.2019 (а.с. 154-155 том3, 160-161 том2). 25.04.2019 між [PERSON] та ФГ «[PERSON]» укладені договори про встановлення права користування земельними ділянками для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) № б/н, строк дії - до 31.12.2029, згідно яких власник надає в користування землекористувачу, а землекористувач приймає в користування від власника земельні ділянки: площею 3,0380 га, в тому числі 3,0380 га ріллі, яка знаходиться на території Калиновецької сільської ради Таращанського району Київської області, кадастровий номер: 3224487700:02:014:0083, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з метою її використання за цільовим призначенням для сільськогосподарських потреб (а.с.183-185 том3); площею 3,0572 га, в тому числі 3,0572 га ріллі, яка знаходиться на території Калиновецької сільської ради Таращанського району Київської області, кадастровий номер: 3224487700:02:014:0082, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з метою її використання за цільовим призначенням для сільськогосподарських потреб (а.с.180-182 том3). Так, у ст. 33 Закону України "Про оренду землі" регламентовано поновлення договору оренди землі на новий строк як у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами (ч.ч. 1- 5 цієї норми), так і у випадку, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (ч. 6 цієї норми). Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що для застосування положень ч. 1 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належним чином виконує свої обов`язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення із проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (ч. 5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі"). Водночас підставою позовних вимог у даній справі позивач визначив ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", посилаючись на те, що продовжує користуватись відповідними земельними ділянками після закінчення строку договорів оренди, а протягом одного місяця після їх закінчення відповідач не надав заперечень стосовно поновлення цих договорів. Частиною 6 ст. 33 зазначеного Закону врегульовано пролонгацію договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором, за наявності такого фактичного складу: користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку оренди і відсутність протягом одного місяця заперечення орендодавця проти такого користування (що можна кваліфікувати як "мовчазну згоду" орендодавця на пролонгацію договору). Викладене узгоджується з правовою позицією висловленою Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду 21.02.2018 в рамках справи № 917/772/17, 20.03.2019 в рамках справи № 908/2460/17. Як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 20.09.2018 у справі № 384/648/17-ц, провадження № 61-13391св18, пролонгація договору оренди можлива лише за мовчазної згоди власника землі (орендодавця), а при висловленні орендодавцем заперечень щодо пролонгації договору оренди землі такий договір не може вважатись поновленим. Щодо прав та обов`язків орендодавця слід акцентувати, що орендодавець має право заперечити стосовно поновлення згідно із ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», і таке заперечення має бути заявлено саме протягом одного місяця після закінчення дії договору оренди землі. Відповідно до постанови Верховного Суду від 18.04.2019 № 625/166/18 наявність заперечень зі сторони орендодавця щодо поновлення договору з попереднім орендарем дають підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, не порушено. Суд зазначає, що висновок Верховного Суду України № 6-219 від 25 лютого 2015 року, на який посилається позивач, не може бути застосований у даній справі, оскільки різняться фактичні обставини справи. Так, у вказаній справі Верховний Суд України встановив факт належного виконання ПП «Таврія» умов договору оренди; дотримання ним строків і процедури повідомлення про намір реалізувати своє переважне право на поновлення договору оренди на новий строк, ненадіслання орендодавцем у встановлений законом строк відмови в поновленні договору на новий строк, укладення орендодавцем договору оренди з іншим орендодавцем на таких самих умовах, які запропоновані ПП «Таврія» та продовження використання ПП "Таврія" земельної ділянки, отже Верховний Суд України зазначив, що суд апеляційної інстанції на підставі статті 33 Закону України «Про оренду землі» дійшов обґрунтованого висновку про наявність у ПП «Таврія» переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки на новий строк та порушення цього права у зв`язку з укладенням орендодавцем договору оренди від 16 червня 2012 року з іншим орендарем - ФГ «Скорук М.А.». В нинішній справі Таращанський районний суд встановив, що відповідачем [PERSON] після отримання пропозиції СП «Світанок» було направлено відмови в укладенні додаткових угод. Крім того, позивач в якості підстави позову не зазначав обставини, передбачені ч.6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі». Отже доводи позивача, що порушено переважне право СП «Світанок» через укладання договорів відповідачем [PERSON] на менш сприятливих умовах, є неспроможними. Крім того, суд критично оцінює доводи представника позивача про більш сприятливі умови, які запропонував СП «Світанок» [PERSON] , оскільки для отримання орендної плати в натуральній формі необхідна згода орендаря, що підтверджується додатком № 1 до додаткових угод від 26.04.2017 року (т.1 а.с.58 , т.2 а.с.220). В грошовій формі пропозиція СП «Світанок» складала 8392 грн (т.1 а.с.54, т.2 а.с. 216), а пропозиція ФГ «[PERSON]» - 11000 (т.1 а.с.73, т.2 а.с.235). Отже, навіть з врахуванням «бонусів» СП «Світанок», пропозиція ФГ «[PERSON]» є кращою. Також, орендна плата зменшилась у 2016-2017 роках, про що свідчать довідки про доходи, і це не викликано відрахуванням по аліментам. Відповідно до постанови Верховного Суду від 22.05.2019 № 709/1899/17 при наявності вираженого волевиявлення орендодавця про відмову від продовження строку оренди та заявленої вимоги власника про повернення земельної ділянки, направлення орендарем пропозиції про продовження відносин оренди не може виступати підставою для поновлення орендних відносин між сторонами. Також Верховним Судом зазначено про помилковість позиції щодо обов`язку орендодавця обґрунтовувати причини відмови у поновленні договору оренди. Суд зазначає, що СП «Світанок» не доплачено [PERSON] оренду плату за 2017 рік відповідно до договорів оренди в розмірі 3242,90 грн (а.с.310 том1). Заборгованість має місце і на час розгляду справи. Отже, оскільки зібрані по справі докази безспірно свідчать про факт заявлення [PERSON] заперечення стосовно поновлення договорів оренди землі як за шість місяців до закінчення строку дії договорів оренди, так і після отримання пропозиції від позивача до закінчення дії договору, суд приходить до висновку про припинення переважного права позивача на поновлення договорів оренди землі на новий строк. Відповідно до постанови Верховного Суду від 12.06.2019 року № 910/11518/18 поновлення договору оренди землі в судовому порядку у передбачений статтею 33 Закону України "Про оренду землі" спосіб вимагає укладення додаткової угоди між сторонами, як єдиної підстави продовження орендних правовідносин, що безпосередньо випливає зі змісту зазначеної правової норми. Належним способом захисту порушеного права, у цьому випадку, є позов про визнання укладеною додаткової угоди із викладенням її змісту, оскільки сама по собі вимога про визнання договору оренди землі поновленим, за своєю суттю, є встановленням факту, який має юридичне значення і не може забезпечити захисту порушеного права позивача в силу імперативного припису про обов`язковість оформлення поновлення договору оренди саме шляхом укладення додаткової угоди, що, власне, і може бути предметом розгляду в суді (частина 8 статті 33 Закону України "Про оренду землі"). Таким чином, позивачем ТОВ «Інтерагроінвест», у даному випадку, обрано невірний та неефективний спосіб захисту своїх порушених прав в частині визнання поновленими договори № 255, 256 оренди земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих в адміністративних межах Калиновецької сільської ради Таращанського району Київської області, площею 3,038 га, кадастровий номер 3224487700:02:014:0083, площею 3,0572 га, кадастровий номер 3224487700:02:014:0082, що укладені 31.07.2012 між [PERSON] та СП «Світанок», на умовах, що викладені в додаткових угодах від 03.04.2017 до договорів № 255, 256 оренди земельних ділянок від 31.07.2012, строком на 7 років. Позов складений без викладення змісту додаткових угод. Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову у задоволенні позову в частині визнання поновленими договорів оренди землі незалежно від інших, встановлених судом обставин. З урахуванням того, що суд не знайшов підстав вважати наявним у позивача переважного права на поновлення договорів оренди землі та відсутність належних та допустимість доказів протилежного, беручи до уваги невірно обраний спосіб захисту, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні уточнених позовних вимог. Крім того, зібрані по справі докази безспірно свідчать про факт заявлення [PERSON] заперечення стосовно поновлення договору оренди землі як за шість місяців до закінчення строку дії договору оренди, так і після отримання пропозиції від позивача до закінчення дії договору. Підстав для визнання недійсним договорів емфітевзису від 25.04.2019 року судом не встановлено. При таких обставинах суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні уточненого позову в повному обсязі. Крім того, ухвалами суду від 12.08.2019 задоволено частково заяви генерального директора товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагроінвест» Тертичного О.В. про забезпечення позову, вжито заходи забезпечення позову шляхом встановлення заборони до набрання чинності рішення у даній справі всім державним реєстраторам та нотаріусам у розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вчиняти проведення будь-яких реєстраційних дій в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно відносно земельних ділянок, що належать [PERSON] , які розташовані в адміністративних межах Калиновецької сільської ради Таращанського району Київської області: кадастровий номер 3224487700:02:014:0082 площею 3,0572 га, кадастровий номер 3224487700:02:014:0083, площею 3,0380 га. Згідно ч.ч. 4, 5, 9, 10 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. Ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду. Судова палата у цивільних справах ВСУ в Постанові від 25.05.2016 р., винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (справа №6-605цс16), зазначила, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову. Метою забезпечення позову, згідно з вказаною Постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. З огляду на вищевикладене, в зв`язку з тим, що заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання ухвали суду, а також що скасування зазначених заходів забезпечення позову не може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду щодо позову, яким закінчується вирішення спору по суті та для недопущення перешкоджання у використанні за цільовим призначенням земельних ділянок, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалами суду.

Outcome: dismissed