Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 10 червня 2014 року між ним та ПАТ "Імексбанк" в особі структурного підрозділу-Житомирського відділення № 311 було укладено договір банківського вкладу (депозиту) № 1070017561. Згідно умов договору банк прийняв у позивача вклад в розмірі 200 000 грн. під 25% річних на строк до 11.12.2014 року та зобов'язався повернути вкладникові суму вкладу за вимогою позивача в кінці строку дії вкладу та відсотки. Позивач 09 грудня 2014 року в письмовій формі та 11.12.2014 року в усній формі звертався до банку із заявою про повернення депозитного вкладу, сплати відсотків та відмовою від продовження строку депозитного договору, однак одержував відмову у зв'язку зі складною соціально-політичною ситуацією в державі, а відтак просить суд стягнути із відповідача на його користь суму вкладу в розмірі 200 000 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, представник позивача направив на адресу суду заяву в якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду клопотання про передачу справи за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси. Дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з вимогами ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (ст. 633 ЦК України). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 ЦК України), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Судом встановлено, 10 червня 2014 року між позивачем та ПАТ "Імексбанк" в особі структурного підрозділу-Житомирського відділення № 311 було укладено договір банківського вкладу (депозиту) № 1070017561 за умовами якого останній прийняв від вкладника на строковий вклад грошові кошти у сумі 200 000 грн. на строк на 184 дні із процентною ставкою 25 відсотків річних (а.с.4). Так, договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (ст. 633 ЦК України). Згідно зі статтею другою Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунку (глава 72 ЦК України), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. 09.12.2014 р. позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою, в якій вказав про те, що він не бажає продовжувати строк дії даного договору та відповідно просить повернути суму вкладу і нараховані відсотки. /а.с. 6/ Також, в день закінчення строку дії зазначеного вище договору 11.12.2014 р. позивач звертався до відповідача із проханням повернути йому суму вкладу та нараховані відсотки, однак, всупереч умовам договору, належні йому грошові кошти не були виплачені. /а.с. 7/ Згідно до норм статей 525-526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 530 цього ж Кодексу, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У відповідності до вимог статті 1060 цього ж Кодексу, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно норм ч. 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Положеннями ст. 1074 ЦК України передбачено, що обмеження права клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, які перебувають на його рахунку, не допускаються, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що відповідач порушив умови договору банківського вкладу не повернувши позивачу у встановлений строк належні йому грошові кошти, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню у межах заявлених вимог. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved