Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

У червні 2014 року позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому просила стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дочок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі по 800 гри. на кожну дитину, а всього 1600 грн. щомісячно, з моменту звернення до суду до досягнення дітьми повноліття. На підтвердження своїх вимог вказувала, що заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 04.05.2014 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Від шлюбу має двох дочок: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Фактично відповідач не проживає з сім'єю з березня 2014 року та не надає матеріальної допомоги на їх утримання. Офіційно він не працює, але має постійний дохід, про розміри якого позивачці відомо лише з урахуванням тих сум, які він давав їй, коли вони проживали однією сім'єю, Тому вважає, що він має змогу сплачувати аліменти в розмірі 1 600 грн. щомісяця, що і стало підставою для звернення до суду з позовом. Відповідач позов визнавав частково. Вказував, що офіційно він не працює, оскільки є громадянином іншої країни, а тому з урахування його місячного доходу має змогу сплачувати аліменти в розмірі 400 грн. на кожну дитину. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримувала. Відповідач також подав заяву до суду про розгляд справи без його участі. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітніх дочок: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Октябрським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського МУЮ Полтавської області 10 лютого 2009 року (а.с.3) та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Октябрським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського МУЮ Полтавської області [INFO] (а.с. 4). Заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 28 травня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 5). Відповідно до довідки № 2493 від 20.06.2014 року, видної КП ЖЕО № 2, доньки [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Відповідач також зареєстрований за даною адресою. Він є громадянином Російської Федерації. Ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства" встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з ч. 3 ст. 11 вище вказаного Закону батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст.7 Закону "Про Державний бюджет України на 2014 рік" від 16.01.2014 року прожитковий мінімум на дітей від 6 до 18 років становить 1 286 грн. Звідси, 30 % становить - 385 грн. 80 коп. Таким чином, відповідач погоджується сплачувати аліменти майже на законодавчо закріпленому мінімумі. Доказів того, що громадянство відповідача створює йому перешкоди в отриманні офіційної роботи, суду не надано, так само як і призначення аліментів у розмірі меншому, ніж просить позивачка. Беручи до уваги те, що позивач є людиною свідомою, здоровою фізично та працездатного віку, відсутність у нього інших дітей та непрацездатних осіб на утриманні, суд приходить до висновку, що він все таки має змогу та зобов'язаний надавати дітям допомогу в розмірі по 800 грн. щомісячно на кожну дитину. Відповідно п. 7 ч. 1 ст. 214, ч. 1 п. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць з метою забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. В силу ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Outcome: approved