Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

У липні 2017 року до Ржищівського міського суду Київської області надійшла в подальшому уточнена позовна заява публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" (далі- Банк) до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якій позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 19 квітня 2011 року у розмірі 33 382 грн 29 коп. та витрати на відшкодування судового збору у розмірі 1 600 грн 00 коп. Позовні вимоги мотивував тим, що 19 квітня 2011 року між Банком та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку строком дії - лютий 2015 року. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з запропонованими Банком Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, затверджених наказом № СП -2010-256 від 6 березня 2010 року та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом в заяві. При підписанні заяви позичальник дала згоду на банківські умови та правила, які були надані їй для ознайомлення в письмовому виді, та зобов'язалась їх виконувати та регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті банку. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. Для погашення кредиту Банк надав позичальнику інструменти передбачені договором, а саме: п. 2.1.1.12.3 "Умов та правил надання банківських послуг", відповідно до якого поповнення картрахунку здійснюється, шляхом внесення коштів в готівковій або безготівковій формі і зарахування їх Банком на картрахунок держателя, а також, шляхом договірного списання коштів з інших рахунків клієнта на підставі договору. Відповідно до виписки по рахунку відповідача за основною карткою [NUMBER] за період з 19.04.2011 по 18.07.2017, з 06 серпня 2011 року почалося використання кредитних коштів. Оскільки за випискою є операції по зняттю коштів - це є підтвердженням отримання кредитних коштів з кредитної картки. Сторонами було визначено, що засобами доступу до картрахунку є кредитна картка клієнта та телефон клієнта. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії та пеню на умовах, передбачених цим договором. Відповідач не надавав Банку своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості, так 16 квітня 2016 року було здійснено останній платіж у сумі 400 грн. в рахунок погашення заборгованості, та допустив заборгованість за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до п.1.1.2.5 Умов та правил надання банківських послуг. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31 травня 2017 року має заборгованість 33 382 грн 29 коп., яка складається з наступного: 5 796 грн 57 коп. - заборгованість за кредитом, 24 119 грн 90 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1 400 грн 00 коп. - заборгованість за пенею; 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1 565 грн 82 коп - штраф (процентна складова) відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг. У судове засідання представник Банку не з'явився, у позовній заяві проти заочного розгляду не заперечував, просив розглядати справу без участі представника. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи в силу ст. ст. 74 - 76 ЦПК України повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі. Заперечення щодо заявлених позовних вимог від відповідача на адресу суду не надходили. Тому суд прийняв рішення про заочний розгляд відповідно до ст. ст. 169, 224, 225 ЦПК України, оскільки представник позивача проти такого порядку не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Банку до [PERSON] про стягнення заборгованості, - підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з такого. Судом встановлено, що 19 квітня 2011 року між Банком та відповідачем [PERSON] був укладений договір б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі строком дії- лютий 2015 року. Підписуючи заяву разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Трифами Банку позичальник погодилась, що документи складають між ним та Банком договір (а.с.6-31). З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти клієнта [PERSON] вбачається, що 19 квітня 2011 року було обумовлено встановлення кредитного ліміту - 300 грн, 19 квітня 2011 року- 500 грн, 02 травня 2011 року -1000 грн., 11 серпня 2011 року - 1400 грн., 20 серпня 2011 року - 6200 грн., 17 листопада 2014 року - 5870 грн. Строк дії кредитної картки - лютий 2015 року (а.с. 54). З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором б/н від 19 квітня 2011 року, укладеного між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та клієнтом - [PERSON], встановлено, що станом на 31 травня 2017 року заборгованість складає 33 382 грн 29 коп., яка складається з наступного: 5 796 грн 57 коп. - заборгованість за кредитом, 24 119 грн 90 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1 400 грн 00 коп. - заборгованість за пенею; 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1 565 грн 82 коп - штраф (процентна складова) (а.с. 4-5, 51-53). Згідно виписки з карткового рахунку [NUMBER] за період з 19 квітня 2011 року по 18 липня 2017 року встановлено, що боржник [PERSON] користувався коштами кредитної картки (а.с.56-59). В порушення вимог закону та умов договору, відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконував. Між сторонами виникли правовідносини щодо виконання договірних зобов'язань, а саме виконання умов договору позики. Сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, а саме: договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, яких може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Наведене узгоджується із роз'ясненнями, що надані у п. 21 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин". Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За правилами ст. ст. 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання, виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором, або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. У даному випадку умови договору були визначені заявою позичальника від 19 квітня 2011 року, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку (а.с. 6-31). Зважаючи на те, що між сторонами 19 квітня 2011 року був укладений договір про надання строкового кредиту, та те, що у встановлений договором строк договірні зобов'язання зі сторони [PERSON] виконані не були, станом на 31 травня 2017 року розмір заборгованості становив 33 382 грн 29 коп., що підтверджується розрахунком суми заборгованості наданим позивачем (а.с. 4-5, 51-53). Боржник [PERSON] користувався кредитними коштами, що підтверджується випискою з карткового рахунку за період з 19 квітня 2011 року по 18 липня 2017 року (а.с. 56-59). Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язувалась погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії та пеню на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.5, п. 1.1.2.5 Умов та правил надання банківських послуг та підписаної заяви позичальник дав зобов'язання виконувати всі умови надання банківських послуг та регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті банку www/privatbank.ua. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, а у разі невиконання зобов'язань за договором, відповідно до п. 2.1.1.5.6. даних умов, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України та п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн та 5 % від суми позову. Отже, позовні вимоги Банку щодо стягнення заборгованості: за кредитом, за процентами за користування кредитом, пенею та штрафу, є такими, що ґрунтуються на положеннях Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів Банку, відповідно. Факт сплати судових витрат позивачем підтверджується платіжним дорученням №PROM5B22Р3 від 15 червня 2017 року про сплату судового збору в сумі 1 600 грн. Ураховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на відшкодування судового збору в розмірі 1 600 грн. За змістом ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, отже, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі викладеного та

Outcome: approved