Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

[PERSON] , яка діє від імені свого неповнолітнього сина [PERSON], звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське», третя особа: Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Красноармійську про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що [PERSON] був її чоловіком, з яким вона перебувала у шлюбі з 23.08.2003 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. 28.01.2012 року з її чоловіком [PERSON], який працював в ТОВ «Краснолиманське» в якості електрослюсаря підземного, під час виконання трудових обов»язків стався нещасний випадок, в результаті якого він [INFO] року помер у лікарні, про що був складений акт про нещасний випадок, пов»язаний з виробництвом № 1-А від 06.04.2012 року за формою Н-1 . Вважає, що загибеллю чоловіка її сину [PERSON] завдані моральні страждання, оскільки він втратив рідну людину, не може всети звичайний спосіб життя,батько у нього був опорою в сім»ї. Загибель чоловіка викликала у її сина психічні страждання, ця обставина негативно вплинула на стан його життя. Позивачка просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої її неповнолітньому сину [PERSON], [INFO], у розмірі 100000 грн., а також понесені судові витрати по справі. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача ТОВ «Красноалиманське» в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що позивачем не надано доказів щодо завдання її неповнолітньому сину моральної шкоди. Окрім того, вважає, сума мораьної шкоди значно завищена, не відповідає принципам справедливості, оскільки нещасний випадок стався внаслідок особистої необережності постраждалого [PERSON] Просила відмовити в задовленні позовних вимог. Представник третьої особи - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Красноармійськ в судове засідання не з»явились, просили справу слухати у їх відсутність, винести рішення по справі на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін, з»ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка та [PERSON] з 23.08.2003 року перебували у шлюбі, зареєстрованому виконкомом Шевченківської селищної ради м. Красноармійська Донецької області, актовий запис № 8. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 11.03.2014 року шлюб розірвано ( а.с. 7,8). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] ( а. с. 7). 28.01.2012 року [PERSON] під час виконання трудових обов»язків був травмований, що підтверджується Актом № 1-А про нещасний випадок, пов»язаний з виробництвом за формою Н-1 , внаслідок чого [INFO] року помер у лікарні ( а. с. 3-4). Законом України « Про охорону праці», а саме ч. 1 ст. 9 було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоров»я або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відповідно до Закону України « Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України « Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» ,дія цього Закону поширюється на осіб, які працюють на умовах трудового договору ( контракту). Згідно із ч. 1 ст. 21 зазначеного Закону в разі настання страхового випадку, а таким на підставі ст.ст. 13 та 14 цього Закону є смерть застрахованого внаслідок нещасного випадку на підприємстві, Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов»язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров»я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, страхові виплати. Перелік грошових сум страхових виплат на відшкодування такої шкоди міститься в п. 1 ч.1 ст. 21 Закону. До грошових сум, які в разі смерті застрахованого працівника підлягають виплаті особам, що перебували на його утриманні, Законом віднесено одноразову допомогу, пенсію у зв»язку з втратою гоудвальника та відшкодування вартості пов»язаних з позованням ритуальних послуг ( п.п.»б», «д» п.1; п.2 ч. 1 ст. 21 Закону). Виплата Фондом грошових сум на відшкодування моральної шкоди,яка заподіяна членам сім»ї застрахованого смертю останнього, Законом № 1105-У1У не передбачена. Встановлено, що [PERSON]. був застрахований і помер [INFO] року. Суд зазначає, що правовідносини щодо відшкодування шкоди, заподіяної у зв»язку з виконанням потерпілим трудових обов»язків не є трудовими, оскільки у такому випадку шкоду, спричинену здоров»ю громадянина, не можна вважати предметом трудового договору. Не регулюються нормами трудового законодавства й правовідносини між членами сім»ї ( утриманцями) потерпілого та підприємством, установою, організацією, де він виконував свої обов»язки. А тому відшкодування шкоди, заподіяної життю чи здоров»ю повинно здійснюватися на підставі норм цивільного, а не трудового законодавства. Положенням ст. 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові ( дружині), батькам ( усиновлювачам), дітям ( усиновленим) , а також особам, які проживали з нею однією сім»єю. Відповідно до ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України неповнолітній син померлого [PERSON] є особою, яка має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення їх прав. Як наслідок, у даному випадку моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинила порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом чи іншим ушкодження здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Ця норма матеріального закону не містить посилання на наявність вини у заподіянні вказаної шкоди. Судом встановлено, що у зв"зку зі смертю [PERSON] внаслідок нещасного випадку на виробництві завдано моральну шкоду його неповнолітньому сину [PERSON], яка полягає у душевних, психічних стражданнях, яких він зазнав, характер яких полягає в тому, що їх неможливо відновити. Син тяжко переживав втрату рідної людини, порушились його звичайні життєві зв»язки, нормальний перебіг життя. Його моральні страждання носять тривалий характер . Смерть [PERSON] настала внаслідок нещасного випадку на виробництві і при цьому мала місце протиправність дій відповідача, пов"язаних з порушенням Закону України „Про охорону праці", Правил безпеки у вугільних шахтах, що стало причиною нещасного випадку, внаслідок якого настала його смерть (а.с. 3-4,10-12). Між протиправними діями відповідача та настанням негативних наслідків, тобто смертю потерпілого і заподіянням моральної шкоди його близькій людині, є прямий причинний зв"язок, а також є вина відповідача у настанні вказаних негативних наслідків, що є підставою для відшкодування моральної шкоди. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує глибину фізичних і душевних страждань неповнолітнього сина померлого , те, що ці страждання у нього довічні, ступень вини відповідача, а також виходить з засад розумності, виваженості та справедливості, що узгоджується з роз"ясненнями, що містяться у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року № 4 ( зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року № 5), де вказано, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. З урахуванням вищезазначеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, стягнувши з відповідача на користь позивачки , яка діє від імені непоновлітнього [PERSON], в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000 грн. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати: судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial