Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

10.09.2020 Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" подало до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 19.02.2014 в сумі 18791,26 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 19.02.2014 [PERSON] отримала кредит в розмірі 5261,35 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Позивач виконав свої обов`язки на надав кредитні кошта, а відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами, що відображається у розрахунку заборгованості за договором, а тому свої зобов`язання не виконала, що є підставою для стягнення з неї заборгованості в розмірі 18791,26 грн, що складається з 4152,81 грн. - заборгованість за кредитом; 4572,27 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 10066,18 грн. - заборгованість за пенею. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.09.2020 для розгляду справи визначено суддю Турківського районного суду Львівської області Кшик О.І. Ухвалою суду від 28.09.2020 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження, визначено, що розгляд справи буде проводитись за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та визначено відповідачеві строк для подання відзиву. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Беручи до уваги, те що при відкритті провадження у справі визначено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), враховуючи те, що від сторін у справі не надійшло клопотання про інший порядок розгляду, зокрема з викликом сторін в судове засідання, тому розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та з дотриманням, визначеного ст. 275 ЦПК України строку, а саме - суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У визначений судом строк відповідач відзиву чи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надав. Поштове відправлення на ім`я відповідача повернулося до суду із відміткою "адресат відсутній". Відповідно до вимог п.8 ст.128 ЦПК України, відповідач вважається таким, що повідомлений про розгляд справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 23.06.2009 [PERSON] заповнила та підписала заяву, якою виявила бажання оформити на своє ім`я кредитку, вказавши бажаний кредитний ліміт 1000 грн. Банк оформив кредитку з кредитним лімітом 500 грн, вказавши базову процентну ставку за кредитом 2,5 відсотки на місяць на залишок заборгованості. 19.02.2014 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно з якою [PERSON] надано терміновий кредит в розмірі 5261,36 грн на строк 24 місяці, встановлено відсоткову ставку 1,5 відсотків на місяць. Визначено про сплату пені в розмірі вказаному в Умовах і правилах за кожен день прострочення (а.с. 49). З розрахунку заборгованості за договором б/н від 19.02.2014 видно, що станом на 05.08.2020 у відповідача виникла заборгованість в розмірі 18791,26 грн.: з яких: 4152,81 грн. - заборгованість за кредитом; 4572,27 грн. - заборгованість за процентами; 10066,18 грн. - заборгованість по пені; 0,00 грн. - штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди (а.с.3-4). Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положеннями ЦК України про зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України "Кредит". Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що відповідач звертався до позивача за отриманням кредитних коштів, що доводиться її заявою від 23.06.2009. В подальшому, 19.02.2014 між сторонами було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт. Також, як встановлено судом з розрахунку заборгованості за кредитом відповідача, сума коштів, які використано позичальником в межах кредитного ліміту станом на 05.08.2020 становить 4152,81 грн., розмір заборгованості за відсотками - 4572,27 грн. Відтак, вимога про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом та заборгованості за відсотками, які обумовлені були в Генеральній угоді, підписаній сторонами, згідно з наданим позивачем розрахунком є підтставною і такою, що підлягає до задоволення. За відсутності будь-яких інших доказів у справі щодо розміру такої заборгованості відповідача перед позивачем, його погашення відповідачем, суд встановлює такий розмір заборгованості виходячи з розрахунку позивача та вважає доведеним факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем за кредитом у сумі 4152,81 грн. та заборгованості за відсотками - 4572,27 грн., які необхідно стягнути на користь позивача. Разом з тим, вирішуючи питання в іншій частині позовних вимог, суд виходить з наступного. Згідно з положеннями ЦК України відсотки за кредитом, пеня є договірними умовами Однак, ні в заяві від 23.06.2009, ні у Генеральній угоді від 19.02.2014, яка підписана відповідачем, не обумовлено розміру пені. Водночас, як на підставу для стягнення з відповідача пені, позивач посилається на «Умови та правила надання банківських послуг», які викладені на сайті банку і що також вказано в п. 2.8 Генеральної угоди від 19.02.2014. Однак, «Умови та правила надання банківських послуг», які викладені на сайті банку не можуть бути визнані складовою частиною договору кредиту, а отже і підставою для стягнення коштів. Так, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 висловила правову позицію, де вказала, що надані позивачем Правила надання банківських послуг Приватбанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині стягнення нарахованої банком пені. На підставі вищенаведеного, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає що позов підлягає до часткового задоволення, а саме в частині розміру заборгованості за кредитом, що становить 4152,81 грн. та 4572,27 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, а всього 8725,08 грн. Також, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 975,96 грн.

Outcome: partial