Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

Позивач, діючи в інтересах малолітньої дитини - [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківськх прав та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що на обліку служби у справах дітей Синельниківської міської ради, як дитина, позбавлена батьківського піклування, перебуває малолітній [PERSON] , [INFO] . Мати дитини, [PERSON] , проживає за адресою: [ADDRESS] , залишила в дитячому відділенні комунального некомерційного підприємства «Синельниківський центральна міська лікарня» Синельниківської міської ради» свого сина [PERSON] , про що складено акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки (матір або батько), інші родичі або законний представник відмовилися забирати з пологового будинку чи іншого закладу охорони здоров`я від 15.01.2020 року. Свій вчинок [PERSON] пояснила, що має матеріально - побутові труднощі. Постійного місця мешкання [PERSON] не має, з квартири за місцем реєстрації її вигнали родичі. Батько дитини, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . У своєму поясненні зазначив, що не має умов для проживання малолітньої дитини та не може займатися вихованням та утриманням сина, [PERSON] , 2019 року народження. Неодноразово батьки писали заяви та пояснення, що у зв`язку з матеріально-побутовими труднощами забрати сина з дитячого відділення Синельниківської центральної міської лікарні вони не мають змоги. Службою у справах дітей міської ради батькам було надано термін для вирішення матеріально - побутових проблем, рекомендовано знайти житло на території м. Синельникового, придатне для проживання малолітньої дитини, або привести до ладу будинок, в якому проживає [PERSON] в смт. Обухівка. Протягом поточного періоду батьки зверталися до служби у справах дітей за дозволом на побачення з сином у дитячому відділенні Синельниківської центральної міської лікарні, але питання щодо житла батьки не вирішили. На комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Синельниківської міської ради 19 лютого 2020 року було розглянуто питання про надання малолітньому [PERSON] статусу дитини, позбавленої батьківського піклування. Протягом лютого та березня 2020 року ні батько, ні мати долею свого сина не цікавилися та спроб повернути дитину до себе не робили. 25 березня 2020 року рішення про надання статусу було прийнято. З метою забезпечення дитині, позбавленої батьківського піклування, сімейними формами виховання рішенням виконавчого комітету Синельниківської міської ради від 22 квітня 2020 року № 173, [PERSON] , [INFO] , влаштовано під опіку. У зв`язку з цим, просить позбавити [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , батьківських прав за невиконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітньої дитини- [PERSON] , [INFO] ; Стягнути з [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на користь осіб, на утриманні яких буде перебувати малолітній [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі по 800 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача. Позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачі в судове засідання не з`явилися по невідомим суду причинам, хоча про день та час судового засідання були належним чином повідомлені, що підтверджується оголошеннями про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов : відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням згоди представника позивача, суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та винести заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку. З копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] , вбачається, що його батьками є : «Батько - [PERSON] », «Мати - [PERSON] ». Згідно акту Комунального некомерційного підприємства «Синельниківська центральна міська лікарня» Синельниківськї міської ради», 15.01.2020 року о 12 год. 45 хв. в КНП «Синельниківська ЦМЛ» СМР встановлено, що матір відмовилася забрати дитину чоловічої статі - [PERSON] , 2019 року народження. Залишила дитину у зв`язку зі складними матеріально-побутовим становищем. Мати дитини - [PERSON] . Згідно повідомлення Комунального некомерційного підприємства «Синельниківська центральна міська лікарня» Синельниківськї міської ради» № 17 від 08.01.2020 року, в педіатричне відділення КНП «СЦМЛ» СМР» об 11-35 год. 07.01.2020 року звернулась [PERSON] , мати малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані за адресою : [ADDRESS] , та повідомила, що їх вигнала її мати з постійного місця проживання. Службою у справах дітей 11.01.2020 року [PERSON] було винесено попередження та повідомлено останню, що у випадку виявлення повторнного факту неналежного утримання і виховання дітей, вона буде притягнута до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП ( про невиконання батьківських обов`язків) з подальшим вирішенням про позбавлення її батьківськх прав. З даним попередженням остання була ознайомлена, про що свідчить її підпис. З письмових пояснень [PERSON] , наданих ним 20.01.2020 року на адресу начальника Служби у справах дітей, вбачається, що він є батьком дитини - [PERSON] , 2019 року народження. Він знає, що син знаходиться в дитячому відділенні Синельниківської ЦРЛ у зв`язку з тим, що [PERSON] залишила його, оскільки їй не має де жити. На даний час, він не може забрати дитину, а також не має умов для проживання малолітньої дитини. Він ознайомлений, до якщо він до 20.02.2020 року не вирішить питання щодо поліпшення умов проживання для дитини, [PERSON] буде надано статус. Відповідно Акту про відвідування дитини КНП «СЦМЛ» СМР», залишена без батьківського піклування дитина - [PERSON] , [INFO] , з 15.01.2020 року по 14.02.2020 року, знаходився в педіатричному відділенні КНП «СЦМЛ» Синельниківської міської ради». З 15.01.2020 року по 14.02.2020 року мати - [PERSON] дитину не відвідувала, фінансову допомогу не надавала. Батько - [PERSON] , тричі відвідував дитину, фінансову допомогу не надавав. Інші родичі долею дитини не цікавилися, фінансову допомогу не надавали. Рішенням виконавчого комітету Синельниківської міської ради № 132 від 25.03.2020 року, [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Відповідно висновку Органу опіки та піклування Синельниківської міської ради від 22.04.2020 року, Орган опіки та піклування вважає за доцільним позбавити батьківськх прав [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відносно їхньої малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Також у висновку зазначено, що [PERSON] 15.01.2020 року залишила в дитячому відділені комунального некомерційного підприємства «Синельниківська центральна міська лікарня» Синельнйківської міської ради» свого сина [PERSON] , про що складено акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх сира України про дитину, яку батьки (матір або батько), інші родичі або законний представник відмовилися забирати з пологового будинку чи іншого заклад охорони здоров`я. Свій вчинок [PERSON] пояснила, що на даний час має матеріально-побутові труднощі. Постійного місця мешкання [PERSON] не має, з квартири за місцем реєстрації її вигнали родичі, оскільки вона вела аморальний спосіб життя. [PERSON] вчасно не оформила держави соціальну допомогу при народженні, оскільки для цього потрібно зареєструвати дитину, а батько хлопчика такої згоди не надав. Спеціалісти служби у справах дітей зв`язались з батьком дитини [PERSON] , який проживає за адресою : [ADDRESS] , після чого малолітнього [PERSON] було зареєстровано. [PERSON] надано необхідні роз`яснення та рекомендації щодо оформлення державної соціальної допомоги при народженні дитини. [PERSON] було взято під соціальний супровід міським центром для сім`ї, дітей та молоді для подолання складної ситуації. У своїх поясненнях батьки дитини написали, що у зв`язку з матеріально-побутовими труднощами забрати сина з дитячого відділення Синельниківської ЦРЛ вони не мають змоги. Службою у справах дітей міської ради батькам було надано термін до 26.02.2020 року для вирішенн матеріально-побутових проблем, рекомендовано знайти житло на території м. Синелльникове, придатне для проживання малолітньої дитини, або привести до ладу будинок за місцем реєстрації батька. Протягом поточного періоду [PERSON] оформила державну соціальну допомогу при народженні дитини, декілька разів приходила до служби у справах дітей за дозволом на побачення з сином у дитячому відділенні Синельниківської центральної міської лікарні, але у лікарні так і не з`явилася. Батько [PERSON] також звертався до служби за дозволом на побачення з сином, тричі відвідавши сина у дитячому відділенні лікарні. Станом на 19.02.2020 року питання щодо житла батьками не вирішено. Станом здоров`я дитини батьки не цікавилися. Відповідно до акту про відвідування дитини від 14.02.2020 року комунального некомерційного підприємства «Синельниківська центральна міська лікарня» Синельниківської міської ради» з 15.01.2020 року по 14.02.2020 року мати - [PERSON] дитину не відвідувала, фінансову допомогу не надавала. Батько - [PERSON] тричі відвідував дитину, фінансову допомогу не надавав. Інші родичі долею дитини не цікавилися. З 19 лютого 2020 року і по теперішній час ні батьки, ні інші родичі дитини за дозволом до служби у справах дітей міської ради щодо побачення з малолітнім [PERSON] не зверталися. Відповідно до ч.2,3,4,5 ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ч.1 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону ( ч.6 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства"). Відповідно до вимог ст. 164 Сімейного Кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 р. №3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 1 ст.18 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Як встановлено в судовому засіданні та з матеріалів справи вбачається, що відповідач по справі - [PERSON] залишила в дитячому відділенні комунального некомерційного підприємства «Синельниківський центральна міська лікарня» Синельниківської міської ради» свого малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , про що було складено акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки (матір або батько), інші родичі або законний представник відмовилися забирати з пологового будинку чи іншого закладу охорони здоров`я від 15.01.2020 року. Відповідач - [PERSON] , являючись батьком малолітнього [PERSON] , згідно його письмових пояснень, також не має можливості забрати свого малолітнього сина з дитячого відділення у зв`язку з відсутністю житла. Отже, відповідачі по справі не займалися та не займаються вихованням свого малолітнього сина, не піклуються про його фізичний та духовний розвиток, не цікавляться його станом здоров`я, не надавали фінансову допомогу на утримання сина в період його перебування в дитячому відділенні, відповідач - [PERSON] жодного разу не відвідувала свого сина в лікарні, а відповідач - [PERSON] лише тричі відвідував дитину, що свідчить про те, що відповідачі свідомо нехтували своїми батьківськими обов`язками, що в своїй сукупності свідчить про ухилення відповідачів від виконання своїх обов`язків з виховання свого малолітнього сина. Крім того, ч.2, 3 ст. 166 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує : стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення ( ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України). Частинами 2 та 3 ст.182 Сімейного Кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч.1, 2 ст. 179 Сімейного Кодексу України передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Таким чином, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, як законно обґрунтовані та підтверджені документально. Згідно ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідачів на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн. з кожного. На підставі викладеного та ст.ст. 150,164,166,179,180,182,183,191 Сімейного Кодексу України, ч.1 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ст.ст.3,18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року та

Outcome: approved