Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування витрат у порядку регресу, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, по якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача кошти у розмірі понесених витрат у розмірі 183 45, 75 грн.- основний борг, 200,00 грн.- витрати понесені за для встановлення розміру збитків, судовий збір у розмірі 229, 40 грн., а також витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн., а всього стягнути 20 775,15грн. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила суд позов задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові, а саме, те що на автодорозі Київ-Одеса з вини відповідача трапилась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої транспортні засоби відповідача та гр. [PERSON] отримали механічні пошкодження. Завдана шкода особисто винуватцем ДТП відшкодована потерпілій особі не була. Потерпілий з метою отримання відшкодування звернувся до позивача по справі з заявою з метою відшкодування збитків, які були йому відшкодовані. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, заперечували проти його задоволення. Надали до суду заперечення, в яких зазначили, що позивач по справі дійсно виплатив відшкодування, однак особа якій було здійснено виплати не являлась власником автомобіля, який потрапив в дорожньо-транспортну пригоду та не керувала транспортним засобом, також зазначено, що заява про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП була подана до МТСБУ після закінчення строку такої подачі, а тому вважає, що підстав для здійснення регламентованої виплати не було, також зазначив, що постанова, якою [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності скасована. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України. По справі встановлені наступні фактичні обставини. Судом встановлено, що 21.07.2007 року, близько 9 години 30 хвилин, [PERSON], керуючи автомобілем марки « Мерседес Бенц», державний номер [NUMBER] на 438 км а/д Київ-Одеса на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі не уступив дорогу при цьому транспортному засобу марки «ДЕО», державний номер [NUMBER] під керуванням гр. [PERSON], який наближався до даного перехрестя по головній дорозі, в результаті чого виникла дорожньо-транспортна пригоди. В результаті вищезазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль марки Део, державний номерний знак [NUMBER], що на той момент належала [PERSON], що підтверджується копією заяви, наявною в матеріалах справи (а.с.3). Вина відповідача у вчиненні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди була встановлена постановою Приморського районного суду м. Одеси від 12.07.2007 року, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності,копія якої наявна в матеріалах справи (а.с. 2). В результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль марки "Део", державний номер [NUMBER], що на момент ДТП належала [PERSON]. Відповідно до звіту авто товарознавчого дослідження № 982 від 17.12.2007 року, складеного ТОВ "Експерт-сервіс-ЮГ", розмір завданих власнику збитків складає 18345,75 грн, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 5-7). Як зазначено позивачем в позові,зазначена шкода, особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля з метою отриманого відшкодування 04.06.2010 року звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою,копія якої наявна в матеріалах справи (а.с.3), та полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВА/9943640, строк дії з 23.05.2007 року по 23.05.2008 року, виданого на ім'я [PERSON]- особи, яка керувала транспортним засобом Део, державний номер [NUMBER], на момент ДТП, копія якого наявна в матеріалах справи(а.с.4). Нормами ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин містить Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Відповідно до п. 41.1. ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. У зв'язку з настанням події, передбаченої пп. "а"п. 41.1 ст. 41 Закону "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ 13.07.2010 р. здійснило виплату відшкодування на користь потерпілої особи в розмірі 18345, 75 грн., без врахування ПДВ, що підтверджується копією платіжного доручення № 2890 від 13.07.2010 р., на ім'я [PERSON], копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 7). З матеріалів справи вбачається, що постановою апеляційного суду Одеської області від 23.03.2009 року, постанова Приморського районного суду м. Одеси від 12.07.2007 року, якою [PERSON] визнано винним за вчинення зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності- скасована, провадження по справі закрито, у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення ( а.с.26). Відповідно до п. 38.2.1 ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Згідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Судом приймається до уваги та обставина, що позивачем по справі були здійснено відкшодування 13.07.2010 року, а постанова, якою відповідача по справі визнано винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди 23.03.2009 року скасовано постановою апеляційного суду Одеської області . Таким чином суд, дійшов висновку, що в задоволенні даної частини позовних вимог слід відмовити, так як вина відповідача в скоєнні ДТП не доведена. Ст. 84 ЦПК України передбачає, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Також, ч. 1 ст. 88 ЦПК України передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки, судом відмовлено в задоволенні позову, витрати пов'язанні з наданням правової допомоги, а також сума сплаченого судового збору відшкодуванню, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача не підлягають задоволенню. Отже, суд не знаходить підстав для відшкодування відповідачем в порядку регресу позивачу, виплат, пов'язаних з виплатою особі, постраждалій в даній дорожньо-транспортній пригоді, а тому вважає, позов таким, що не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed