Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

08 жовтня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просить всатновити факт постійного проживання та реєстрації на законних підставах з 27 липня 1990 року [PERSON] , [INFO] , у житловому приміщенні - кімнаті під № [NUMBER], яка складається з кімнати (1) загальною площею 11,1 кв. м., вбудованої шафи (2) загальною площею 0,5 кв.м., в загальній власності: 2,5 кв.м.; всього по кім. № [NUMBER] загальна площа приміщень складає 14,1 кв.м., житлова (основна) площа 11,1 кв.м., допоміжна (підсобна ) площа 0,5 кв.м., площа приміщень загального користування 2,5 кв.м.; у загальному користуванні: коридор (І) площею 2,2 кв.м., санвузол (ІІ) площею 3,8 кв.м., в гуртожитку за адресою : [ADDRESS] та визнати право користування на законних підставах [PERSON] , [INFO] , житловим приміщенням - кімнатою під № [NUMBER] , яка складається з кімнати (1) загальною площею 11,1 кв.м., вбудованої шафи (2) загальною площею 0,5 кв.м., в загальній власності: 2,5 кв.м.; всього по кім. № [NUMBER] загальна площа приміщень складає 14,1 кв.м., житлова (основна ) площа 11,1 кв.м., допоміжна (підсобна) площа 0,5 кв.м., площа приміщень загального користування 2,5 кв.м.; у загальному користуванні: коридор ( І) площею 2,2 кв.м., санвузол (ІІ) площею 3,8 кв.м., в гуртожитку за адресою : [ADDRESS] з 27 липня 1990 року. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона в період часу з 30.07.1990 року по 29.04.1997 року працювала на Полтавському електромеханічному заводі «Електромотор». За місцем роботи, згідно розпорядження Полтавського електромеханічного заводу «Електромотор» «На вселення в гуртожиток № 1» від 27 липня 1990 року за №7, їй для проживання у гуртожитку по [ADDRESS] надано кімнату за [NUMBER], в якій 27 липня 1990 року зареєструвала своє місце проживання. На даний час управителем, виконавцем та/або замовником послуг з житлово-експлуатаційного обслуговування і утримання гуртожитку по [ADDRESS] визначено КП «ЖЕО № 2». Рішенням позачергової двадцять п`ятої сесії сьомого скликання Полтавської міської ради від 12.07.2019 року «Про надання дозволу на приватизацію жилих та допоміжних приміщень у гуртожитках за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] » залишено житлові комплекси гуртожитків за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] у статусі «гуртожиток» та дозволено приватизацію їх жилих та допоміжних приміщень. Водночас, у позивача виникли перешкоди в реалізації її права на приватизацію жилого приміщення у гуртожитку, що викликані відсутністю ордеру на вселення в надану жилу площу гуртожитку, і як наслідок, неможливості внесення повних відомостей про місце реєстрації її постійного проживання у конкретній кімнаті гуртожитку, оскільки реєстрація місця проживання не містить номера кімнати та підтвердження правомірності її вселення, проживання в гуртожитку та користування ним, тому була змушена звернутись до суду. Ухвалою від 11.10.2019 р. у справі відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою від 27.03.2020 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат Шелудякова І.Ю. позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Представник територіальної громади міста Полтави в особі Полтавської міської ради надав суду клопотання з проханням проводити розгляд справи у його відсутність. Представник Управління майном комунальної власності міста 03.12.20219 року направив до суду відзив, відповідно до якого у вирішенні справи покладається га розсуду суду та просить провести розгляд справи у його відсутність. Представник КП «ЖЕО № 2» в судовому засіданні покладалась на розсуд суду. Представник ДП «Електромотор-побут» ПАТ «Електромотор» в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Суд, заслухавши учасників процессу, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Встановлено, що [PERSON] , в період часу з 30.07.1990 року по 29.04.1997 року працювала на Полтавському електромеханічному заводі «Електромотор», що вбачається із наданої копії трудової книжки серії [NUMBER] (а.с.18-21). 27 липня 1990 року [PERSON] була зареєстрована у гуртожитку по [ADDRESS] , що підтверджується довідкою КП «ЖЕО № 2» № 2995 від 13.09.2019 року та відміткою про реєстрацію місця проживання у паспорті серії [NUMBER] , виданого Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 29.07.1998 року (а.с.27, 15-16). Однак, запис по реєстрації місця проживання не містить відомостей по номер кімнати в гуртожитку. На виконання вимог Закону України «Про приватизацію державного майна» та згідно Наказу Фонду державного майна України № 30-АТ від 11 травня 1994 року Державне підприємство Полтавський електромеханічний завод «Електромотор» було перетворено у Відкрите акціонерне товариство «Електромотор», яке з 15 липня 2011 року перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Електромотор» (наказ № 75 від 15.07.2011 року), а останнє з 04 грудня 2017 року перейменовано у Приватне акціонерне товариство «Електромотор», наказ № 82 від 04.12.2017 року. Вказані обставини підтверджуються довідкою ПАТ «Електромотор» № 07/728 від 18.09.2019 року та витягом із Статуту ПрАТ «Електромотор» (а.с. 23,28-29). 01 листопада 1998 року ВАТ «Електромотор», як засновник, передало на баланс Дочірнього підприємства «Електромотор-побут» гуртожиток, розташований за адресою: [ADDRESS], копія акту від 01.11.1998 року ( а.с.30). Рішенням двадцять першої сесії сьомого скликання Полтавської міської ради від 19.02.2019 року «Про прийняття у комунальну власність територіальної громади міста Полтава гуртожитку за адресою: [ADDRESS] » прийнято у комунальну власність територіальної громади міста Полтави в особі Полтавської міської ради гуртожиток за адресою: [ADDRESS], залишивши цілісний майновий комплекс у статусі «гуртожиток» (а.с.31). Управителем, виконавцем та/або замовником послуг з житлово-експлуатаційного обслуговування і утримання гуртожитку по [ADDRESS] визначено Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація № 2». Згідно акту приймання-передачі відомчого житлового фонду у комунальну власність за адресою: [ADDRESS] від 11.04.2019 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради № 98 від 22.05.2019 року, ДП «Електромотор-побут» ПрАТ «Електромотор» передав, а КП «ЖЕО № 2» Полтавської міської ради прийняв документацію відповідно до переліку ( а.с.32 на звороті - 33). Рішенням позачергової двадцять п`ятої сесії сьомого скликання Полтавської міської ради від 12.07.2019 року «Про надання дозволу на приватизацію жилих та допоміжних приміщень у гуртожитках» залишено житлові комплекси гуртожитків за адресою, зокрема, [ADDRESS] у статусі «гуртожиток» та дозволено приватизацію їх жилих та допоміжних приміщень (а.с.32). Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» від 04 вересня 2008 року внесено зміни до «Про приватизацію державного житлового фонду» Закону України від 19 червня 1992 року та дозволено приватизувати житло в гуртожитках, що перебуває у власності територіальних громад. Відповідно ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» передбачено, що сфера дії цього Закону поширюєтьсяна громадян та членів їхніх сімей, одиноких громадян, які не мають власного житла, не використали право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду, на правових підставах, визначених цим Законом, вселені у гуртожиток та фактично проживають у гуртожитку протягом тривалого часу. Тобто, Законом передбачено, що під захист підпадають особи, які дотримали певних умов, зокрема, відсутність в особи власного житла; правомірність її проживання в гуртожитку та користування гуртожитком; реєстрація за місцем проживання у гуртожитку більше 5 років на законних підставах; фактичне проживання протягом п`яти років за місцем реєстрації в гуртожитку. Згідно зі ст. 4 вказаного Закону громадяни та члени їхніх сімей, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію жилих приміщень у гуртожитках, що перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до цього Закону за рішенням місцевої ради. Приватизація жилих приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та прийнятих відповідно до нього нормативно-правових актів з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Приватизація жилих і нежилих приміщень у гуртожитках, що перебувають у власності територіальних громад, які раніше були самовільно переплановані, може відбуватися після визнання перепланування таким, що відповідає законодавству України щодо технічних умов і будівельних норм до житла. Таким чином, на даний час власником гуртожитку за адресою: [ADDRESS] є територіальна громада міста Полтави в особі Полтавської міської ради, а управителем - КП «ЖЕО № 2». З огляду на те, що управління майном комунальної власності міста є органом приватизації, уповноважене здійснювати реалізацію державної та регіональної політики у сфері управління майном, що є власністю територіальної громади м. Полтави, є юридичною особою, наділеною відповідною правосуб`єктністю у правовідносинах з питань приватизації, останнє визначене у якості Відповідача у даній справі. З метою підготовки необхідних документів для реалізації права на приватизацію кімнати в гуртожитку, позивачем було замовлено технічний паспорт, який виготовлений ПП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» станом на 12.11.2019 року та висновок за результатами проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж на відповідальність державним стандартам, будівельним нормам і правилам, нормативним актам з пожежної безпеки, санітарному законодавству, об`єктом дослідження якого є кімната № [NUMBER] по [ADDRESS] (а.с.68-91). Згідно примітки у зазначеному технічному паспорті, під час проведеної інвентаризації було встановлено, що у кімнаті [NUMBER] проведене перепланування приміщень, загальною площею 14,1 кв.м., житловою площею 11,1 кв.м. (а.с.68-71). Відповідно до висновку за результатами проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж на відповідальність державним стандартам, будівельним нормам і правилам, нормативним актам з пожежної безпеки, санітарному законодавству, об`єктом дослідження якого є кімната [NUMBER] по [ADDRESS] , технічний стан кімнати гуртожитку добрий та придатний до подальшої експлуатації. У результаті проведеного дослідження, експертом зроблено висновок, що конструктивні та об`ємно-планувальні рішення перепланування житлових приміщень відповідають правилам проектування, будівельним-технічним нормам і правилам, нормативним актам з пожежної безпеки, санітарному законодавству, що діють на території України, а також встановлено його відповідність вимогам надійності та безпечної експлуатації, згідно ДБН В.1.2-14-2009, ДБН В.1.2-2:2006, склад, площа та функціональні зв`язки житлових приміщень відповідають нормам і правилам для даного типу житлових будівель, згідно вимог ДБН В.2.2-15-2005, ДБН В.3.2-2-2009 (а.с.72-91). Рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради № 290 від 10.12.2019 року [PERSON] , як користувачу кімнати [NUMBER] по [ADDRESS] , погоджено виконані перепланування та дозволено зареєструвати як об`єкт нерухомості кімнату [NUMBER] в гуртожитку по [ADDRESS] в складі приміщень: кімната (1) площею 11,1 кв.м., шафа (2) площею 0,5 кв.м., в загальному користуванні знаходиться коридор (І) площею 2,2 кв.м., санвузол (І) площею 3,8 кв.м. (а.с.121). Згідно з технічним паспортом, виготовленим ПП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» станом на 12.11.2019 року, з урахуванням погоджених перепланувань, про що свідчить відмітка у вказаному технічному паспорті датована 10.12.2019 року, кімната під № [NUMBER] складається з приміщень: кімната (1) площею 11,1 кв.м., шафа (2) площею 0,5 кв.м., в загальному користуванні знаходиться коридор (І) площею 2,2 кв.м., санвузол (І) площею 3,8 кв.м. (а.с.122-124). З довідки ПАТ «Електромотор» № 07/728 від 18.09.2019 року вбачається, що видати дубліка ордеру, який був підставою для вселення [PERSON] до кімгнвти № [NUMBER] в гуртожитку по вул.Київське Шосе в м.Полтаві неможливо, у зв2язку із тим, що його було видано Полтавським електромеханічним заводом «Електромотор», а книги обліку таких ордерів через реорганізацію підприємства за зазначений період у правонаступника ПрАТ «Електромотор» в архіві не збереглися (а.с.23). Видача дублікату ордеру не можлива за законом. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 01.08.2013 року «Аналіз судової практики застосування Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" зазначив, що при вирішенні деяких справ, відсутність спеціального ордера на вселення у житлове приміщення гуртожитку не було підставою для виселення громадян з гуртожитків без надання іншого житлового приміщення. Суди враховували, що житлове приміщення в гуртожитку надавалося за спільним рішенням адміністрації підприємства і профкому, відповідачі перебували у трудових відносинах із підприємством та (або) припиняли роботу з підстав, визначених частиною третьою статті 132 ЖК УРСР, зареєстровані відповідно до закону та не мають іншого житла. Разом із тим, позивач посилається, як на підставу вселення та подальше проживання у кімнаті гуртожитку - на розпорядження № 7 Полтавського електромеханічного заводу «Електромотор». В судовому засіданні досліджено оригінал вказаного розпорядження № 7, з якого вбачається наявність виправлень в даті його видачі та у графі зарахований, вказано спочатку 20 липня 1997 року» та виправлено на «27 липня 1990 року», які належним чином не засвідчені ( а.с.22 та 201). Крім того, на підписі керівника підприємства проставлений відбиток печатки ДП «Електромотор-побут» ПАТ «Електромотор», код ЄДРПО 25170602. Однак, Законом УРСР "Про підприємництво" від 7 лютого 1991 року № 698 було передбачено, що державна реєстрація підприємництва проводиться у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів за місцем діяльності або проживання. Органи державної статистики встановлюють коди суб`єкта підприємницької діяльності (стаття 8 цього Закону у редакції від 7 лютого 1991 року). З метою забезпечення єдиного державного обліку всіх господарюючих суб`єктів, що є юридичними або фізичними особами (підприємцями) і підлягають відповідно до законодавства державній реєстрації, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 1993 року № 538 створено Державний реєстр звітних (статистичних) одиниць України. Пунктом 3 згаданої постанови Кабінету Міністрів України розроблення і ведення Державного реєстру звітних (статистичних) одиниць України покладено на Міністерство статистики. У 1996 році "правонаступником" Державного реєстру звітних (статистичних) одиниць України став Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України (ЄДРПОУ), що був створений відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22 січня 1996 року № 118. Таким чином, у 1990 році такої печатки із зазначенням коду ЄДРПОУ не могло існувати, тому розпорядження № 7 Полтавського електромеханічного заводу «Електромотор» викликає у суду сумніви та не може бути прийнято як належний та допустимий доказ. Крім того, в судовому засіданні в якості свідка була допитана свідок [PERSON] , яка підтвердила факт проживання [PERSON] в гуртожитку , однак пояснення свідка не можуть бути покладені в основу рішення та не наводять правових підстав вселення та проживання позивача в займаній кімнаті гуртожитку. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази, приймаючи до уваги їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження правових підстав її заселення до кімнати гуртожитку та загалом правових підстав проживати в ній. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed