Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області з позовом в інтересах малолітньої дитини [PERSON] про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав із стягненням аліментів. Вказаний позов мотивований тим, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] ведуть асоціальний спосіб життя, зловживають спиртними напоями, свідомо ухиляються від виконання батьківських обов'язків, не забезпечують першочергові потреби дитини, як наслідок, вона не має належних умов проживання та одягу, достатнього харчування, постійно хворіє, що ставить під загрозу її життя та здоров'я, а також нормальний розвиток. До почату розгляду справи по суті позивачем змінені позовні вимоги та просить позбавити відповідачів [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] та передати її [PERSON] до вирішення службою у справах дітей Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації питання щодо встановлення опіки. Також просить стягнути з відповідачів аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] на користь опікунів в розмірі 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав змінені позовні вимоги, а також вказав, що відповідачі від початку проживання на території Набутівської сільської ради зарекомендували себе вкрай негативно, насамперед своїм безвідповідальним ставленням до своїх батьківських обов'язків. Не піклуються про дитину, не забезпечують нормальних умов проживання. Дитина занедбана, голодна та брудна, часто залишається сама без нагляду дорослих. З відповідачами проводилися профілактичні бесіди щодо покращення санітарно-гігієнічних норм, негативного впливу від вживання алкоголю, належного виконання батьківських обов'язків, планування сімейного бюджету. Водночас жодних позитивних змін не відбулося, тому для забезпечення кращих умов проживання та зростання дитини просив позбавити відповідачів батьківських прав. Уточнив позовні вимоги щодо стягнення аліментів та просить стягнути аліменти у частці в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з кожного відповідача окремо. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що вона достатньо вживає заходів щодо виховання своєї дитини. Півроку не спілкувалася з дитиною в школі та по місцю її проживання. До відібрання у неї дитини вона вживала необхідних заходів у межах своїх можливостей щодо утримання дитини у чистоті та забезпечення її харчуванням. Просила не позбавляти її батьківських прав. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав. Пояснив, що у дитини є умови для проживання, але як далі виховувати дитину він не знає. На даний час не проживає зі своєю дружиною [PERSON], але шлюб не розірваний. Представник третьої особи [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що дитина проживає у дідуся [PERSON], де створені всі умови належні для її проживання. На засідання комісії мати прийшла в стані сп'яніння. Після відібрання дитини мати і батько з липня по грудень 2018 року не цікавилися дитиною, батько привітав дитину лише зі святом Святого Миколая. Дитиною повністю опікується дід і баба [PERSON]. Третя особа [PERSON] пояснив, що відповідачі не мають постійної роботи, зловживають алкогольними напоями. Мали місце випадки надмірного вживання матір'ю спиртного в присутності дитини. Свідок [PERSON], яка є старостою в с.Деренковець, показала, що за 2018 рік тричі проводилися обстеження умов проживання відповідачів, останні перебували в стані сп'яніння. В сім'ї відповідачів постійно виникають бійки, суперечки, які супроводжуються погромами в будинку, це створює небезпеку для дитини. Свідок [PERSON], яка є матір'ю відповідача [PERSON] та свекрухою відповідача [PERSON], показала, що відповідачі в присутності дитини вживали спиртне, вчиняли сварки. Син і невістка зловживають спиртним. Разом з тим, раніше відповідачі піклувалися про дитину. В порядку ст.171 СК України судом була заслухана думка малолітньої дитини [PERSON], яка пояснила, що на даний час проживає з дідом і бабою і їй з ними краще, ніж з батьком та матір'ю. Мати і батько не відвідують її у школі. Турбуються за неї виключно дідусь і бабуся, а тому бачити батька і матір вона не хоче. Суд, вислухавши пояснення сторін, третіх осіб, показання свідків, заслухавши думку дитини, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що змінений позов підлягає до задоволення частково. В суді встановлено, що [PERSON] народилася [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, її матір'ю записана [PERSON], батьком записаний [PERSON] (а.с.25). Згідно довідки про склад сім'ї №149, виданої 26.02.2018 року виконавчим комітетом Набутівської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, до складу сім'ї відповідачів входить їхня малолітня дитина [PERSON], [INFO] (а.с.18). Відповідно до змісту довідки-характеристики №38, виданої 27.02.2018 року виконавчим комітетом Набутівської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, [PERSON] не працює, проживає за рахунок тимчасового заробітку, зловживає спиртними напоями, палить. В родині відбуваються регулярні сварки, бійки (а.с.16). Відповідно до змісту довідки-характеристики №37, виданої 27.02.2018 року виконавчим комітетом Набутівської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, [PERSON] не працює, проживає за рахунок тимчасового заробітку, зловживає спиртними напоями, палить. В родині відбуваються регулярні сварки, бійки. Немає злагоди з чоловіком і свекрухою (а.с.17). Згідно актів обстеження матеріально-побутових умов проживання відповідачів встановлено, що останні проживають в [ADDRESS], у будинку тепло, опалюється природним газом. В кімнатах брудно, одяг розкиданий, ліжка незастелені (а.с.9-12). В будинковолодінні [PERSON] по [ADDRESS] для дитини створені належні умови для проживання та розвитку, що зазначено у актах обстеження житлово-побутових умов проживання (а.с.8, 57). Станом на час обстеження домоволодіння 30.11.2018 року [PERSON] та [PERSON] вдома не було, [PERSON] за вказаною адресою не проживає з серпня 2018 року, малолітня [PERSON] також не проживає за вказаною адресою (а.с.56). На засіданнях опікунської ради при виконавчому комітеті Набутівської сільської ради від 12.01.2018 року, 24.03.2017 року попереджено [PERSON] та [PERSON] про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов'язків відносно малолітньої дитини [PERSON] та зобов'язано відповідачів пройти курс лікування від алкогольної залежності (а.с.28-34). Рішенням виконавчого комітету Набутівської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області від 17.07.2018 року № 86, вирішено негайно відібрати [PERSON], [INFO] із сім'ї відповідачів, проживаючої по [ADDRESS] та тимчасово влаштувати в сім'ю [PERSON], [INFO], який є рідним дідом малолітньої дитини (а.с.6, 26). 26.11.2018 року до виконавчого комітету Набутівської сільської ради [PERSON], який є дідом малолітньої [PERSON], подана заява про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] (а.с.58-59). У зв'язку з чим рішенням виконавчого комітету Набутівської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області від 04.12.2018 року № 148 внесено зміни до рішення виконавчого комітету Набутівської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області від 17.07.2018 року № 86 та вирішено питання про зміну предмету позову та позбавлення відповідачів батьківських прав (а.с.60). Відповідно до ч.ч. 7-9 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Як передбачено статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, яка відповідно до ст. 9 Конституції України діє як складова національного законодавства України, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчим органами, першочергова увага приділяються як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов"язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров"я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В статті 150 СК України, закріплені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Положеннями ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що батьки можуть позбавлятися батьківських прав, якщо: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. В п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року № 3 зазначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно ч.5,6 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Орган опіки та піклування Набутівської сільської ради та орган опіки та піклування Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації вважають за доцільне позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] (а.с.90-94) і суд частково погоджується з вказаними висновками. Під час розгляду справи підтверджується винна поведінка та свідоме нехтування батьківськими обов'язками відповідачем [PERSON], які свідчать про ухилення ним від виховання дитини і, як наслідок, необхідність застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав відповідно до ст.164 СК України. Також судом встановлені обставини, які свідчать про свідоме ухилення відповідачем [PERSON] від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітньої дитини та забезпеченні її потреб як побутового характеру, так і щодо фізичного та духовного розвитку, але враховуючи бажання матері приймати участь у вихованні дитини, її наміри стати на шлях виправлення, суд вважає, що наявні підстави для відібрання дитини без позбавлення [PERSON] батьківських прав. Згідно ч.1 ст.170 СК України при постановленні рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. В ст.167 СК України закріплено порядок влаштування дитини, батьки якої позбавлені батьківських прав. Зокрема, згідно ч.4 якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Оскільки [PERSON] є дідом малолітньої дитини [PERSON], яка на даний час проживає разом з ним, бажає, щоб дитина була передана йому, тому суд вважає доцільним передати малолітню дитину [PERSON] її діду [PERSON] Згідно ч.2, 3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ч.4 ст.170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів на утримання малолітньої дитини, суд відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 3 ст. 77 СК України аліменти сплачуються щомісячно. Згідно ч. 1 ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Враховуючи те, що відповідачі не надали доказів щодо такого стану здоров'я, який унеможливлює їх працевлаштування, наявності інших утриманців, суд вважає за необхідне присудити до стягнення із [PERSON] та [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO], з кожного окремо у частці розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, який є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. З урахуванням обставин справи суд вважає, що присуджена сума буде достатньою для нормального виховання і забезпечення дитини. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивачем позов поданий 23.07.2018 року, тому з вказаної дати суд присуджує аліменти. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню, відповідно до п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому суд стягує з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь виконавчого комітету Набутівської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1762 грн та у дохід держави судові витрати по оплаті судового збору у сумі 704,80 грн (в розмірі на час подачі позову) за позовну вимогу про стягнення аліментів. На підставі вище викладеного суд приходить до висновку про задоволення зміненого позову частково.

Outcome: partial