Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

02.04.2018 року Орган опіки та піклування Шаргородської районної державної адміністрації Вінницької області звернувся до суду в інтересах дитини [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. У обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в селі Рахни - Лісові Шаргородського району Вінницької області проживає [PERSON] разом зі своїм братом [PERSON], [INFO]. [PERSON] фактично позбавлений батьківського піклування, однак юридично не має статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, так як його мати [PERSON], яка зареєстрована в [ADDRESS] та проживає за адресою: [ADDRESS], не позбавлена батьківських прав відносно малолітньої дитини, [PERSON], [INFO], дієздатна, не перебуває в місцях позбавлення волі. Малолітня дитина знаходиться на повному утриманні сестри [PERSON], яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS]. Батько дитини - [PERSON] [INFO] року помер. [PERSON] не перебувала з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі та довгий період часу з ним не проживала та не спілкувалася. Згідно довідки Маньковецького обласного дитячого туберкульозного санаторію «Зелений гай», малолітній [PERSON], [INFO], знаходився на оздоровленні в Маньковецькому обласному дитячому туберкульозному санаторії «Зелений гай», який відноситься до лікувальних закладів, з 01.10.2016 року по 31.12.2016 року та з 02.01.2017 року по 24.05.2017 року. За час перебування дитини в санаторії мати [PERSON] жодного разу не навідувала його. З жовтня місяця 2017 року по даний час [PERSON] проживає біля своєї сестри [PERSON] в [ADDRESS]. Відповідно до довідки Рахнівсько-Лісової СЗШ І-ІІІ ступенів №2, [PERSON] навчається в 2-му класі Рахнівсько-Лісової СЗШ І-ІІІ ст. №2 з 30.10.2017 року. Дитина виховується в сім'ї сестри [PERSON] Школу без поважних причин не пропускає, хлопчик вихований, доброзичливий, працьовитий, відповідальний, неконфліктний, навчається посередньо. Проживає у задовільних умовах. Протягом навчального періоду [PERSON] відвідувала батьківські збори, постійно цікавилася навчанням, займається вихованням хлопчика. Матір жодного разу школу, де навчається син, не відвідувала, з вчителями не контактувала. Під час обстеження матеріально - побутових умов проживання [PERSON] встановлено, що вона проживає разом зі своїм малолітнім братом [PERSON], [INFO], з чоловіком та двома власними дітьми в будинку загальною площею 75 кв.м. Будинок підключений до електромережі, опалення пічне. Кімнати умебльовані, в них чисто та прибрано. Під час обстеження матеріально - побутових умов проживання [PERSON] встановлено, що вона проживає в будинку співмешканця, загальною площею близько 32 кв.м., в якому 2 житлові кімнати та коридор. Електропостачання підключене, опалення пічне, вода кринична. В кімнатах брудно, речі розкидані, відчувається неприємний запах, окрім ліжка ніяких меблів немає. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини Шаргородської райдержадміністрації [PERSON] пояснила, що дійсно її малолітній брат проживає разом з нею. Мати дитини - [PERSON] жодного разу не приїздила та не телефонувала до [PERSON], матеріально не допомагає, життям та здоров'ям дитини не цікавиться, не відвідує батьківські збори, не купує дитячого одягу, всіх необхідних речей та продуктів харчування. На засідання комісії з питань захисту прав дитини [PERSON] не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена, але надала письмове пояснення, що не заперечує щодо позбавлення батьківських прав відносно її малолітньої дитини, [PERSON], [INFO]. З пояснень сусідів, а саме: [PERSON] та [PERSON] вбачається, що [PERSON] дійсно проживає біля своєї сестри [PERSON], мати до дитини не навідується та матеріально не допомагає довгий період часу. Посилаючись на зазначене вище, а також на те, що відповідач [PERSON] вихованням дитини не займається, матеріально не допомагає, життям та здоров'ям дитини не цікавиться, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, Орган опіки та піклування Шаргородської РДА просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої дитини [PERSON], [INFO]; передати малолітню дитину [PERSON] органу опіки та піклування Шаргородської райдержадміністрації для вирішення питання про подальше влаштування; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення ним повноліття. У судовому засіданні представник позивача - Органу опіки та піклування Шаргородської районної державної адміністрації Вінницької області [PERSON] позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON], [INFO]; передати малолітню дитину [PERSON] Органу опіки та піклування Шаргородської райдержадміністрації для вирішення питання про подальше влаштування; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення ним повноліття. Відповідач [PERSON] на виклик суду не з'явилася, хоча про місце і час розгляду справи була повідомлена належним чином. Від неї до суду поступила заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.43). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що вона є опікуном свого малолітнього брата [PERSON] Мати дитини - відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, за весь час проживання брата в її родині [PERSON] жодного разу не довідувалася до дитини, не спілкувалася з нею, не вітала зі святами чи з днем народження, її життям та здоров'ям не цікавиться. Дитина проживає в її сім'ї, вона здатна створити для брата належний матеріально-побутовий рівень проживання, забезпечити належне виховання та утримання, стабільні та гармонійні умови життя. Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є матір'ю малолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим виконкомом Рахнівсько-Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області 16.06.2009 року (а.с. 7). Із повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян вбачається, що державна реєстрація народження дитини [PERSON] проведена відповідно ст. 126 СК України (а.с.9). Батько дитини [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Бушинської сільської ради Тиврівського району Вінницької області 07.02.2018 року (а.с.10). Дитина [PERSON] проживає з сестрою [PERSON], навчається в Рахнівсько - Лісовій СЗШ І-ІІІ ступенів №2. Відповідно до довідки Маньковецького обласного дитячого туберкульозного санаторію «Зелений гай» с. Маньківці Барського району Вінницької області, [PERSON], [INFO], знаходився на оздоровленні в Маньковецькому обласному дитячому туберкульозному санаторії «Зелений гай», який відноситься до лікувальних закладів, з 01.10.2016 року по 31.12.2016 року та з 02.01.2017 року по 24.05.2017 року (а.с.15). Згідно довідки Рахнівсько-Лісової СЗШ І-ІІІ ступенів №2, учень [PERSON] навчається у 2 класі Рахнівсько-Лісової СЗШ І-ІІІ ст. №2 з 30.10.2017 року. Дитина виховується в сім'ї сестри [PERSON] Школу без поважних причин не пропускає. Хлопчик вихований, доброзичливий, працьовитий, відповідальний, неконфліктний, навчається посередньо. Проживає у задовільних умовах. Має місце для підготовки уроків. Будинок доглянутий, є необхідні меблі. Протягом навчального періоду сестра відвідувала батьківські збори, постійно цікавилася навчанням, займається вихованням хлопчика. Ставлення в сім'ї до хлопчика як до власних дітей. Матір жодного разу школу, де навчається син, не відвідувала, з вчителями не контактувала (а.с.16). Відповідно до довідки-характеристики виконкому Рахнівсько-Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області від 17.01.2018 року №396 [PERSON] за час проживання в селі зарекомендувала себе з позитивної сторони. Має на вихованні двох дітей. Компроментуючими матеріалами відносно [PERSON] сільська рада не володіє (а.с.17). Під час обстеження матеріально - побутових умов проживання [PERSON] встановлено, що вона проживає разом зі своїм малолітнім братом, [PERSON], [INFO], з чоловіком та двома власними дітьми в будинку загальною площею 75 кв.м. Будинок підключений до електромережі, опалення пічне. Кімнати відповідно умебльовані, в них чисто та прибрано, що підтверджується відповідним актом (а.с.18). Під час обстеження матеріально - побутових умов проживання [PERSON] встановлено, що вона проживає в будинку співмешканця, загальною площею близько 32 кв.м., в якому 2 житлові кімнати та коридор. Електропостачання підключене, опалення пічне, вода кринична. В кімнатах брудно, речі розкидані, відчувається неприємний запах, окрім ліжка ніяких меблів немає (а.с.19). На засідання комісії з питань захисту прав дитини Шаргородської райдержадміністрації [PERSON] не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату та місце засідання, але надала письмові пояснення про те, що не заперечує щодо позбавлення батьківських прав відносно її малолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с.20, 21). Згідно довідки №223 від 12.01.2018 року та довідки-характеристики №462 від 22.01.2018 року, виданих виконавчим комітетом Рахнівсько - Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS]. В даний час проживає в [ADDRESS]. За період проживання на території сільської ради [PERSON] зарекомендувала себе з негативної сторони. Вихованням дітей не займалася, зловживала спиртними напоями (а.с. 12, 13). Відповідно до довідки виконавчого комітету Пеньківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області № 28/02-18 від 22.01.2018 року [PERSON] проживає в [ADDRESS] без реєстрації. [PERSON] не працює, зловживає спиртними напоями, вихованням сина [PERSON] не займається (а.с.14). Розглядаючи питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON], комісія з питань захисту прав дитини Шаргородської РДА Вінницької області ухвалила рішення №20 від 16.03.2017 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с. 24). Факт ухилення відповідача [PERSON] від виконання обов'язків по вихованню та утриманню дитини [PERSON] підтверджується також висновком Органу опіки та піклування Шаргородської райдержадміністрації №01.1-38/884 від 23.03.2018 року, який вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с. 25). На підтвердження обґрунтованості позовної заяви позивач посилався на показання свідків. З цього приводу суд допитав свідків [PERSON] та [PERSON], жителів с. Рахни - Лісові Шаргородського району, які суду показали, що [PERSON] дійсно проживає біля своєї сестри [PERSON], мати хлопчика - [PERSON] вихованням і утриманням свого малолітнього сина не займається, не цікавиться його життям, повністю самоусунулась від виконання своїх материнських обов'язків. Суд визнає достовірність цих показів з урахуванням того, що вони відповідають і не суперечать іншим, вказаним вище доказам, дослідженим і перевіреним судом. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виконання обов'язків по вихованню малолітнього сина [PERSON], не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не цікавиться життям дитини, взагалі не спілкується з сином, не забезпечує матеріального утримання, не виявляє інтересу до умов проживання та навчання дитини. Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст. 51 Конституції України, ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини, ст.5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 150, 164, 165, 166, 180 - 183, 191 СК України, ст.ст. 8, 15 ЗУ "Про охорону дитинства". Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Відповідно до ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 -Х11 від 27.02.1991 року), батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно зі ст. 8 ЗУ " Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею…( ст. 15 ЗУ " Про охорону дитинства"). Відповідно до п.п. 2,3 ст.150 СК України батьки зобов'язані займатися вихованням дитини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини ( ч.ч.1,2 ст.155 СК України). Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум ВС України у п.п. 15,16 Постанови "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" №3 від 30.03.2007 року роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто, прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно утримують, тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до вимог ч.2 ст. 171 СК України при вирішенні спору, в тому числі і про позбавлення батьківських прав, дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана судом. Судом не опитано в судовому засіданні малолітню дитину [PERSON], з огляду на вік дитини, та на ту обставину, що [PERSON] біля двох років з біологічної матір'ю не спілкується. Частиною 3 ст. 12, ст.ст. 76 - 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування у цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові і електроні докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Крім цього, ЄСПЛ у справі "Стрижак проти України" констатував наявність у заявника права надавати свої аргументи під час публічного слухання справи, недотримання якого було кваліфіковано ЄСПЛ як порушення частини 1 статті 6 Конвенції з огляду на відмову повідомити заявника про дату та час слухання у цій справі (пункти 39-41 рішення). Право на публічний розгляд справи позбавлене сенсу, якщо сторона, яка бере участь у справі, не повідомляється про судовий розгляд з таким розрахунком, щоб особа, яка викликається, мала достатньо часу для явки в суд у тому випадку, якщо особа вирішить скористатися своїм правом, передбаченим національним законодавством (пункт 21 у рішенні ЄСПЛ у справі "Яковлєв проти Російської Федерації"). Відповідач у даному цивільно - правовому спорі [PERSON] не використала можливість і право реалізувати свої процесуальні права, подала до суду письмову заяву про розгляд справи в її відсутності, що стало підставою для розгляду справи без її участі. Ухвалюючи рішення в справі, суд враховує положення ст.164 СК України та ст. 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, за змістом яких суд лише у виняткових випадках, за наявності виключних обставин, може позбавити особу батьківських прав. Європейський суд з прав людини (Справа "Савіни проти України" (Заява № 39948/06) у рішенні від 18.12.2008 наголосив, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не "згідно із законом", не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8 і не може вважатися "необхідним у демократичному суспільстві". Суд, дослідивши всі обставини даного цивільно - правового спору, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв'язку прийшов до висновку, що позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої дитини [PERSON] є виправданим та доцільним, відповідатиме найвищим інтересам дитини, п. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні в справі "Бочаров проти України" від 17.03.2011 року (остаточне - 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що "Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. рішення від 18.01.1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства"). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі "Салман проти Туреччини")". При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину (ч.3 ст.166 СК України). Відповідно до ст.ст. 180-183, 191 СК України батьки зобов'язані утримувати малолітніх дітей до досягнення ними повноліття. У разі ухилення батьків від виконання цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з матері, батька дитини в частці від їх доходу і (або) у твердій грошовій сумі за рішенням суду. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище платника аліментів, яка офіційно ніде не працює, разом з тим є молодою працездатною особою і спроможна сплачувати аліменти на утримання сина у мінімальному розмірі, визначеному в ч.2 ст.182 СК України. Відповідно до вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України, ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 1409,60 грн.

Outcome: approved