Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання їхньої доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1600 грв. щомісячно, до досягнення нею повноліття. До початку розгляду справи по суті позивачка змінила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Посилається на те, що відповідач не турбується про виховання доньки, не приймає участі у її матеріальному утриманні та не цікавиться нею. Вона змушена самостійно створювати належні умови для розвитку дитини. Відповідач працює у Солотвинському солеруднику, отримує стабільні доходи, тому в змозі сплачувати аліменти. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], яка перебуває на утриманні позивачки. Це стверджено свідоцтвом про народження дитини, довідкою Солотвинської селищної ради та актом обстеження матеріально-побутових умов, з якого вбачається, що позивачка утримує неповнолітню доньку. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" звернуто увагу суддів на те, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин 5 - 7 ст. 181 СК. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено Законі "Про виконавче провадження", а також у статтях 194 - 197, 274 СК. Статтею 182 ч. 2 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивачки, яка сама виховує неповнолітню доньку, ніде не працює, наявність у відповідача постійного заробітку та відсутність на утриманні інших непрацездатних осіб. Згідно статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" з 1 липня 2018 року установлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 1944 гривні, а з 1 грудня - 2027 гривень. Відповідно до довідки про доходи ДП «Виробнича дирекція з ліквідації Солотвинського солерудника» [PERSON] працює начальником дільниці і за вересень та жовтень 2018 року, його заробітна плата складала 7648.79 грв. Як вбачається з матеріалів справи відповідач має постійне місце роботи, тому суд вважає доцільним задовольнити позовні вимоги та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття. У відповідності ст. 141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача. За таких обставин,

Outcome: approved