Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 12.12.2011 року з нього на користь колишньої дружини [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів доходів щомісячно, починаючи з 27.10.2011 року до досягнення дочкою повноліття. Крім того, рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 20.09.2017 року з нього ( [PERSON] ) на користь [PERSON] ( з якою він перебуває у шлюбі з 17.10.2009 року) стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 07.07.2017 року до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що утримання з нього аліментів на двох дітей складає Ѕ частку його доходу, що не відповідає вимогам ч.5 ст. 183 СК України. Крім того, його матеріальний стан на цей час є тяжким, оскільки він не має постійного заробітку, та будь-якої соціальні допомоги не отримує. Представник позивача - адвокат Мазницький М.М., який діє за дорученням Чугуївського міського центру по наданню безоплатної вторинної правничої допомоги, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю та відсутністю позивача, позовні вимоги підтримав за заявленими підставами. У відзиві на позов відповідач [PERSON] заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що [PERSON] не виконує добросовісно свій обов`язок по утриманню дочки [PERSON] , у зв`язку із чим станом на 1 лютого 2017 року утворилася досить велика заборгованість зі сплати аліментів згідно розрахунку державного виконавця в розмірі 52 550 грн. 78 коп. У 2015 році рішенням суду [PERSON] був позбавлений батьківських прав відносно дочки. Наразі догляд та забезпечення заходів медичного лікування та реабілітації [PERSON] , яка визнана інвалідом дитинства, здійснює вона одна, у зв`язку із чим не працює, тому не має джерел існування крім державної соціальної допомоги та аліментів, що підлягають сплаті позивачем. Витрати на щоденний догляд за дочкою, а також забезпечення її медичного лікування та реабілітації складає приблизно 5000 грн. на місяць. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилася, була повідомлена про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ЦПК України, відзив на позов не надала. Суд, дослідивши наявні у справі матеріали, оцінивши та проаналізувавши всі наявні докази у справі у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що рішенням апеляційного суду Харківської області від 14 вересня 2005 року з [PERSON] стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 24 березня 2005 року до її повноліття, а також стягнуті додаткові витрати на утримання доньки [PERSON] у розмірі 80 грн. щомісячно, починаючи з 24 березня 2005 року до зміни матеріального становища сторін і стану здоров`я дитини. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 12.12.2011 року збільшено розмір аліментів, стягнутих з [PERSON] за рішенням апеляційного суду Харківської області від 14 вересня 2005 року , та стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дочкою повноліття. Також збільшений розмір додаткових витрат, стягнутих з [PERSON] за рішенням апеляційного суду Харківської області від 14 вересня 2005 року, та стягнуто на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання доньки [PERSON] у розмірі 100 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до зміни матеріального становища сторін і стану здоров`я дитини. Ухвалюючи це рішення, суд виходив з того, що [PERSON] перебував на обліку в Чугуївському МРЦЗ як безробітний, і отримував допомогу по безробіттю, з якої проводилося стягнення аліментів. Факт щодо необхідності додаткових витрат на дочку інваліда дитинства, не оспорювався [PERSON] . Заочним рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 12 листопада 2015 року [PERSON] позбавлений батьківських прав щодо неповнолітньої дитини[PERSON] , [INFO] у зв`язку з ухиленням від виконання батьківських обов`язків, в тому числі й несплаті аліментів, заборгованість за якими складала на час вирішення справи: по аліментам - 22820 грн.03 коп., а по додатковим витратам на дитину - в сумі 3 125 грн.42 коп. Крім того, рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 20.09.2017 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 07.07.2017 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Аналогічні роз`яснення викладені у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». У пункті 23 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року N 6-143цс13. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. У розумінні статті 81 ЦПК України та наведеної вище норми СК України мається на увазі необхідність саме ініціатору позову доводити обставини змін в його особистому житті, зокрема у матеріальному становищі, сімейного стану, здоров`я або ж вказати на інші випадки, що виникли після винесення судового рішення або досягнення домовленості між батьками про способи виконання своїх обов`язків щодо дітей, що можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів. Як вбачається з матеріалів справи позивач є працездатною особою, але не працює. Згідно відомостей з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, наданих 02.10.2017 за № 944/ф/20-23-29-01-18 Харківською об`єднаною державною податковою інспекцією головного управління ДФС у Харківській області [PERSON] за період з 01.01.2017 року по 30.06.2017 року не отримував доходу. Згідно відомостей з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за 2011 - 2017 роки [PERSON] мав доходи: в 2011 році - 1401,86 грн.; в 2012році -13997,58 грн.; у 2013 році - 2996,82 грн. Дані за 2014-2017 роки - відсутні. Будь-яких доказів, що спростовують зазначені обставини, відповідачами до суду не надано. Вищезазначені обставини ( з урахуванням того, що [PERSON] має значну заборгованість по аліментам та додатковим витратам на дочку [PERSON] , і стягувач аліментів [PERSON] не зверталася до суду в порядку вимог ст. 196 СК України із зазначенням вини позивача в утворенні цієї заборгованості або із заявою до компетентних органів щодо притягнення [PERSON] до відповідальності за ухилення від сплати аліментів) свідчать про погіршення матеріального стану [PERSON] , мають істотне значення для зменшення відповідно до вимог ст. 192 СК України розміру аліментів, стягнутих з нього на користь відповідачів на утримання неповнолітніх дітей. При цьому суд вважає, що зменшення розміру аліментів до 1/6 частини доходів відповідача на кожну дитину на користь відповідачів відповідає вимогам ст. 182 та ч.5ст. 183 СК України. Враховуючи, що у випадку поліпшення матеріального стану [PERSON] , стягувачі аліментів не позбавлені можливості звернутися до суду із позовом про збільшення розміру аліментів на неповнолітніх дітей, суд вважає, що тимчасове зменшення розміру аліментів не порушує вимоги Закону України «Про охорону дитинства», Конвенції про права дитини та норми СК України.

Outcome: approved