Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал", треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Секістова Тетяна Іванівна, приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Плесюк Олексій Степанович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову вказує, що 12.10.2020 та 19.10.2020 нею від приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Песюка Олексія Степановича було отримано виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Секістової Т.І. від 10.09.2020 за № 751, постанову приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюка О.С. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 01.10.2020, реєстраційний номер виконавчого провадження: 63162482 та виписку з особового рахунку № [NUMBER] , ПІБ: [PERSON] , складена Кінзерською О.В. (представником ТОВ «Вердикт Капітал»). На підставі отриманих документів їй стало відомо, що відповідач ТОВ «Вердикт Капітал» звернулось з заявою на вчинення виконавчого напису до приватного нотаріуса, який відповідно 10.09.2020 вчинив виконавчий напис № 751. В подальшому приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Плесюком О.С. було відкрите виконавче провадження 01.10.2020 за № 63162482 з примусового виконання вище вказаного виконавчого напису про стягнення з неї на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 38813,09 грн. Вважає, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства та порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами. Зокрема, приватний нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Пред`явлена до стягнення заборгованість не є безспірною, оскільки загальна суму боргу, вказана у виконавчому написі, є необґрунтованою, однак на даний час належним чином перевірити наведені ТОВ «Вердикт Капітал» суми заборгованості в розмірі 38813,09 грн. та самі нарахування неможливо у зв`язку з відсутністю необхідних документів, в тому числі, кредитного договору, вимоги про сплату боргу від зазначеного товариства до позивача та розрахунку заборгованості за цим кредитним договором. Вважає, що стягнення за виконавчим написом з боржника пені та штрафів є порушенням вимог ст. 61 Конституції України щодо подвійного покладення на нього відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Крім того, всупереч ст. 88 Закону України «Про нотаріат», їй не було надіслано вимогу ТОВ «Вердикт Капітал», а тому вона не змогла надати свої заперечення щодо наявності боргу у зазначеному розмірі, а отже вимога не може бути визнана безспірною. Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І., від 10.09.2020, зареєстрований в реєстрі за № 751, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 38813,09 грн. Судові витрати покласти на відповідача. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, від її представника [PERSON] до суду надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутність, за наявними матеріалами у справі, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання відповідач повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Повідомлення про причину неявки в засідання від відповідача до суду не надійшло, відзив на позов не надано, а тому суд вважає за можливе відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 12.01.2021 від відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, які складають 4500 грн., оскільки, вважає її надмірно завищеною та недоведеною, просить суд відмовити у стягненні даних витрат. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Секістова Т.І. у судове засідання не з`явилася, направила клопотання, у якому просила розглядати справу за її відсутності. Крім того, надіслала витребувані ухвалою суду від 13.11.2020 документи, на підставі яких було вчинено виконавчий напис. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Плесюк О.С., у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов висновків про наступне. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 751, про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 630102412 від 25.02.2014, укладеним з АТ «АльфаБанк», правонаступником якого, на підставі договорів відступлення прав вимоги за кредитним договором є ТОВ «Вердикт Капітал». Стягнення заборгованості проводиться за період з 16.01.2019 по 11.03.2020, сума заборгованості складає 38313,09 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 17814,62 грн.; прострочена заборгованість за комісією 0,00 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 0,00 грн.; строкова заборгованість за сумою кредиту - 0,00 грн.; строкова заборгованість за комісією - 0,00 грн.; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 13401,18 грн., строкова заборгованість за штрафами та пенею - 7097,29 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом 500,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з позивача [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» складає 38813,09 грн. (а.с. 70). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюка О.С. від 01.10.2020 було відкрито виконавче провадження з виконання вказаного вище виконавчого напису ВП № 63162482 (а.с. 27). Як вбачається із копій документів, на підставі яких був вчинений виконавчий напис, наданих приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І., підставою вчинення виконавчого напису стали: заява про вчинення виконавчого напису, виписка з особового рахунка [PERSON] , копія претензії до боржника та копія списка від 27.08.2020 згрупованих відправлень претензій, копія квитанції АТ "Укрпошта" від 28.08.2020. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюються Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Відповідно ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат», передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою КабінетуМіністрів Українивід 29червня 1999року,№ 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як зазначив Верховний Суд в своїй постанові від 04 липня 2018 року по справі № 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису позивач мала безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, не встановлено судом факт отримання позивачем претензії (вимоги) про наявність такої заборгованості не менш ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань, яке було надано нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконалася належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушила норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. За встановлених обставин оспорюваний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Щодо відшкодування відповідачем судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних зрозглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу . Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем при поданні позову, понесено судові витрати на загальну суму 5761,20 грн., а саме: сплачено судовий збір в сумі за подачу заяви про забезпечення позову 420,40 грн., яка задоволена судом; сплачено судовий збір в сумі за подачу позовної заяви в сумі 840,80 грн.; сплачено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4500,00 грн. Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В той же час, ч. 4 ст. 137 ЦПК України, визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 5, ч. 6 зазначеної статті ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При вирішення питання стягнення витрат на правову допомогу судом враховано вимоги ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, згідно яких у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У той же час, відповідачем у відповідності до цих вимог не доведено необхідності зменшення витрат на правничу допомогу. Таким чином, оскільки позивачем було надано підтвердження фактичної оплати витрат на правничу допомогу, а також надано договір про надання правової допомоги, розрахунок до договору, і ці витрати є співмірними, суд приходить до висновку, що такі витрати в сумі 4500,00 грн. підлягають повністю стягненню з відповідача. Оскільки суд прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 5761,20 грн.: судовий збір в сумі 1261,20 грн. (840,80 грн. + 420, 40 грн.) та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4500,00 грн. Згідно ч.7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Оскільки від учасників справи жодних клопотань щодо заходів забезпечення позову не надходило, а тому заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання даним рішенням законної сили.

Outcome: approved