Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» 11.06.2015 р. звернулося до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Еквенто» та [PERSON] ., третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В., про звернення стягнення на предмет іпотеки - нежилу будівлю магазину - бару, загальною площею 131,5 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка передана в іпотеку АТ «УкрСиббанк» згідно іпотечного договору від 27.10.2005 року, реєстровий № 3268, встановити спосіб реалізації предмету іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», визначити початкову ціну предмету іпотеки для їх подальшої реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна , на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. З вартості реалізації предмету іпотеки задовольнити вимоги за кредитним договором №61 МКФ (10613589000) від 27.10.2005 р. в розмірі 150712,70 доларів США. Також просив стягнути з [PERSON] борг по поверненню процентів за користування кредитом у період 16.02.2011 р. по 08.07.2014 р. за договором № 10613589000 від 27.10.2005 р у розмірі 10481 доларів США. 19.07.2016 р. надано позивачу строк для усунення недоліків в частині вимог до ТОВ «Еквенто» для представлення належним чином посвідченого перекладу позовної заяви та доданих до неї документів. 10.11.2016 р. судом прийнята ухвала про підготовку судового доручення для повідомлення та вручення документів ТОВ «Еквенто» за кордоном, до Об`єднаного Королівства, провадження по справі на час його виконання зупинено, до 31 травня 2017 р.. 26.02.2018 р. надано позивачу строк для усунення недоліків позову в частині вимог до ТОВ «Еквенто» для представлення належних копій документів доданих до позовної заяви для направлення відповідачу. 20.04.2018 р. ухвалою суду залучено до участі в якості співвідповідача [PERSON] .. 02.10.2018 р. ухвалою суду здійснено заміну відповідача ТОВ «Еквенто» на [PERSON] .. 14.11.2018 р. залучено до участі в справі співвідповідача [PERSON] , а в якості третьої особи приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Сімонову О.Ю . Після уточнення позовних вимог (редакція від 13.11.2018 р. а.с.6-9 т.3) АТ «УкрСиббанк» остаточно просив: - звернути стягнення на предмет іпотеки - нежитлове приміщення, магазин - бар, загальною площею 126,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка передана в іпотеку АТ «УкрСиббанк» згідно іпотечного договору від 27.10.2005 року, реєстровий № 3268, що належить [PERSON] ; -встановити спосіб реалізації предмету іпотеки - шляхом проведення прилюдним торгів в межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження». Визначити початкову ціну предмету іпотеки для її подальшої реалізації - на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. З вартості реалізації предмета іпотеки задовольнити вимоги АТ «УкрСиббанк» в розмірі 150 712,70 (сто п`ятдесят тисяч сімсот дванадцять дол. США, 70 центів); -стягнути на користь з [PERSON] суму боргу по поверненню процентів за користування кредитом у період з 16.02.2011 року па 08.07.2014 року за договором про надання споживчого кредиту № 61 (МКФ) від 27.10.2005 року (реєстраційний номер в системі Банку №10613589000). В обгрунтування вимог позивач вказував на те, що 27.10.2005 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 61 МК Ф, за яким відповідач отримав 116300 доларів США. З метою забезпечення зобов`язань за кредитним договором між сторонами 27.10.2005 р. укладено іпотечний кредит, за яким [PERSON] передано в іпотеку нежилу будівлю магазин-бар, який знаходиться в [ADDRESS] , загальною площею 131,5 кв.м. Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 15.02.2011 р. , справа №1521/2-1160/1, було задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк» та стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , ПП «Агентство по торгівлі нерухомістю «Альянс», ПП «Агентство по торгівлі нерухомістю «Альянс- Таїрово», ПП «Агентство по торгівлі нерухомістю «Альянс-Приморський» заборгованість за кредитним договором № 61 МК Ф, нараховану станом на 01.07.2009 р., у сумі 84083,15 доларів США. Господарським судом Одеської області постановою від 14 лютого 2012 року фізичну особу - підприємця [PERSON] (далі - ФОП [PERSON] ) визнав банкрутом, відкрив ліквідаційну процедуру. Господарський суд Одеської області ухвалою від 21 червня 2012 року постановив скасувати обтяження нерухомого майна банкрута - ФОП [PERSON] та виключити записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (далі - Єдиний реєстр заборон). 16 серпня 2012 року ліквідатором ФОП [PERSON] було проведено аукціон з реалізації спірного майна банкрута, на якому було реалізовано нерухоме майно належне [PERSON] , в тому числі предмет іпотеки за іпотечним договором від 27.10.2005 року. Постановою Вищого господарського суду України від 25.12.2012 року було скасовано постанову Господарського суду Одеської області по справі № 21/17-5170- 2011 від 14.02.2012 року, провадження в справі про банкрутство припинено. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 28.02.2013 року, скасовано заходи вжиті ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.06.2012 року, та відновлено записи обтяження щодо обтяження іпотекою нерухомого майна [PERSON] , зокрема, за договором іпотеки, що забезпечує виконання зобов`язань за кредитним договором 61 (МКФ) від 27.10.2005 року. За результатами аукціону, на підставі договору купівлі-продажу від 16.08.2012 р. за ТОВ «Еквенто» було зареєстровано право власності на нежиле офісне приміщення. В наступному спірне приміщення було відчужено [PERSON] .. 10.02.2017 року об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] передано [PERSON] в іпотеку громадянці [PERSON] , відповідно до договору іпотеки №316, що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округа Сімоновою О.Ю .. Вказаний договір іпотеки позивач вважає нікчемнимна підставі ст.12 Закону України «Про іпотеку», оскільки [PERSON] не набула права власності на предмет іпотеки, позивач вважає фактичним власником майна [PERSON] У зв`язку з тим, що зі зміною власника майна іпотека не припинила своєї дії позивач звернувся до суду з вказаним позовом на підставі ст.33 Закону України «Про іпотеку» . Представник позивача підтримала позов та просила його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] . заперечував проти вимог, вказуючи на те, що іпотечне майно було реалізовано на аукціоні відповідно до вимог закону на виконання рішення суду, договір купівлі- продажу майна не був у встановленому законом порядку визнаний недійсним, тому іпотека є припиненою на підставі ст.17 Закону України «Про іпотеку». Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а також треті особи не з`явилися, повідомлялися про розгляд справи у встановлений вимогами ст.ст.123,130 ЦПК України спосіб, з заявами про відкладення розгляду справи не зверталися. В матеріалах справи є відзив представника [PERSON] . - [PERSON]., в якому сторона посилалася на безпідставність позову через те, що майно було реалізовано на аукціоні, який проводився в рамках ліквідаційної процедури відносно банкрута ФОП [PERSON] , було сплачено вартість майна, як наслідок іпотека припинилася на підставі ст.17 Закону України «Про іпотеку». Судом банк був визначений кредитором, його права захищені Законом «про банкрутство», оскільки мав право на отримання коштів від реалізації майна. Звертаючись до суду з даним позовом банк ставить питання про подвійне стягнення, оскільки маючи право на отримання коштів від продажу майна банкрота [PERSON] , та рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Оскільки для на час продажу майна не існувало обмежень, тому для нового власника не діє іпотека. Відновлення всіх припинених обмежень може мати місце лише для нереалізованого в рамках ліквідаційної процедури майна боржника банкрута. Приватний нотаріус Сімонова О.Ю. звернулася з заявою про розгляд справи в її відсутності. Заслухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши надані докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як було встановлено в ході розгляду справи 27.10.2005 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 61 МК Ф, за яким відповідач отримав 116300 доларів США на строк по 27.10.2015 р.. З метою забезпечення зобов`язань за кредитним договором між сторонами 27.10.2005 р. укладено іпотечний кредит, за яким [PERSON] передано в іпотеку нежилу будівлю магазин-бар, який знаходиться в [ADDRESS] , загальною площею 131,5 кв.м. Згідно з договором про зміни №1 до іпотечного договору від 27.10.2005 р. укладеним 12.09.2008 р. між банком та [PERSON] , було внесено зміни в предмет іпотеки, а саме, вид нерухомого майна -нежиле офісне приміщення, місцезнаходження - [ADDRESS] цілому складається з 1,2,3,7 - основне, 4,5 - туалет, 6- кухня, загальна площа - 128,2 кв.м. Відповідно до п.4.2 іпотечного договору звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 15.02.2011 р., справа №1521/2-1160/1, було задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк» та стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , ПП «Агентство по торгівлі нерухомістю «Альянс», ПП «Агентство по торгівлі нерухомістю «Альянс- Таїрово», ПП «Агентство по торгівлі нерухомістю «Альянс-Приморський» заборгованість за кредитним договором № 61 МК Ф, нараховану станом на 01.07.2009 р., у сумі 84083,15 доларів США, що становить 642437,31 грн. і складається з: суми заборгованості за основним простроченим кредитом 76616,77 доларів США, за строковими та простроченими відсотками користування кредитом у розмірі 7026 доларів США, пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 48,10 доларів США, пені за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками за користування кредитом -391,35 доларів США. Постановою Господарського суду Одеської області від 14 лютого 2012 року фізичну особу - підприємця [PERSON] (далі - ФОП [PERSON] ) визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру. Ухвалою від 21 червня 2012 року Господарський суд Одеської області затвердив реєстр вимог кредиторів до ФОП [PERSON] на загальну суму 218 млн 500 тис. 749 грн 10 коп., у тому числі грошові вимоги ПАТ «УкрСиббанк» на загальну суму 15 млн 137 тис. 41 грн 57 коп., банк був визнаний кредитором, спірне майно включено до ліквідаційної маси. Господарський суд Одеської області ухвалою від 21 червня 2012 року постановив скасувати обтяження нерухомого майна банкрута - ФОП [PERSON] та виключити записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (далі - Єдиний реєстр заборон). 16 серпня 2012 року ліквідатором ФОП [PERSON] було проведено аукціон з реалізації спірного майна банкрута, на якому було реалізовано нерухоме майно належне [PERSON] , в тому числі предмет іпотеки за іпотечним договором від 27.10.2005 року. Постановою Вищого господарського суду України від 25.12.2012 року по касаційній скарзі ПАТ «ОТП Банк» скасовано постанову Господарського суду Одеської області по справі № 21/17-5170- 2011 від 14.02.2012 року, провадження в справі про банкрутство припинено. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 28.02.2013 року, скасовано заходи вжиті ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.06.2012 року, та відновлено записи обтяження щодо обтяження іпотекою нерухомого майна [PERSON] , зокрема, за договором іпотеки, що забезпечує виконання зобов`язань за кредитним договором 61 (МКФ) від 27.10.2005 року. За результатами аукціону, на підставі договору купівлі-продажу від 16.08.2012 р. з ліквідатором Хайло М. В ., за ТОВ «Еквенто» було зареєстровано право власності на нежиле офісне приміщення, загальною площею 128,2 кв.м за адресою: [ADDRESS] , яким було здійснено реконструкцію приміщення площею 170 кв.м, що підтверджується Декларацією про початок виконання будівельних робіт (реконструкція офісу з розподілом під два самостійні без зміни геометричних розмірів) від 15.07.2013 р. Згідно з довідками з Адресного реєстру м.Одеси від 01.07.2013 р. на замовлення ТОВ «Еквенто» зарезервовано дві адреси: [ADDRESS] За технічними паспортами від 11.10.2013 р. будівля під №100/2 складає загальну площу 126,3 кв.м, а будівля під №100/3 складає загальну площу 78,9 кв.м. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - набуття права власності на об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , (реєстраційний номер майна -12378672. заг. пл. 128,2 кв. м) виникло у ТОВ «Еквенто» на підставі договору купівлі - продажу від 16.08.2012 року та зареєстровано в реєстрі речових прав 10.09.2012 року. ТОВ «Еквенто» за договором купівлі-продажу від 16.12.2013 року продало [PERSON] нежитлове приміщення, загальною площею 126.3 кв.м, за адресою: [ADDRESS] За договором дарування від 20.03.2014 р., посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, Сімоновою О.Ю. [PERSON] подарувала [PERSON] нежитлове приміщення, загальною площею 78,9 кв.м, за адресою [ADDRESS] , право власності на яке, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, було зареєстровано 20.03.2014 року. Згідно з договором дарування від 07.07.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, Сімоновою О .Ю. [PERSON] подарувала [PERSON] нежитлове приміщення, загальною площею 126.3 кв.м, за адресою: [ADDRESS] , право власності на яке, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, було зареєстровано 07.07.2014 року. 10.02.2017 року на підставі договору іпотеки серія і номер :316 від 10.02.2017 р. внесено запис про іпотеку нежитлового приміщення, загальною площею 126,3 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , іпотекодержатель [PERSON] . Згідно вимог ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За нормами ст.12 Закону України «Про іпотеку» в разі порушення іпотекодавцем обов`язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Стаття 33 цього Закону передбачає, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно зі статтею 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна. Відповідно до статті 28 Закону України від 2 жовтня 1992 року№ 2654-ХІІ «Про заставу» застава припиняється в разі примусового продажу заставленого майна. Згідно із частиною першою статті 4 Закону України «Про іпотеку» № 898-IV обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Правові, економічні та організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень (стаття 2 Закону № 1952-IV у редакції, чинній на час укладення договору іпотеки). Записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Записи скасовуються, якщо підстави, за яких вони були внесені, визнані судом недійсними. Записи про обтяження погашаються на підставі актів (рішень) уповноважених на це органів або посадових осіб (стаття 26 Закону № 1952-IV у редакції, чинній на час прийняття постанови господарським судом). Крім того, порядок державної реєстрації іпотек у спірний період регулювався Тимчасовим порядком державної реєстрації іпотек, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2004 року № 410 (утратив чинність 31 січня 2013 року; далі - Тимчасовий порядок). Запис про обтяження майна іпотекою може бути виключений на підставі рішення суду з обов`язковим зазначенням порядкового номера запису. Реєстратор вносить до Реєстру відомості про виключення запису в день надходження повідомлення чи рішення суду (пункт 25 Тимчасово порядку у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). За змістом статті 23 Закону № 898-IV у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця та має всі його права й несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Як судом встановлено майно, що було предметом іпотеки за договором іпотеки, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк», та [PERSON]., відчужене в процесі ліквідаційної процедури боржника. Необхідно з вернути увагу, що ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.06.2012 р. ПАТ «УкрСиббанк» входив в склад конкурсних кредиторів третя черга задоволення вимог по сумі 15135968,57 грн.. Умови та порядок відновлення платоспроможності суб`єкта підприємницької діяльності - боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури, повного або часткового задоволення вимог кредиторів установлює Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» № 2343-XII. Відчуження майна, переданого в іпотеку, під час проведення ліквідаційної процедури здійснюється в порядку, визначеному цим Законом. Згідно зі статтею 5 Закону № 2343-XII (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України. З дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника (пункт 6 частини першої статті 23 Закону № 2343-XII (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин). При цьому згоди іпотекодержателя на відчуження предмета іпотеки за договором, що укладається під час ліквідаційної процедури боржника, яка здійснюється в межах справи про банкрутство, положення Закону № 2343-XII (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) не передбачають. За таких обставин особа, до якої перейшло право власності на майно, що було предметом іпотеки, але реалізоване в межах ліквідаційної процедури з припиненням обтяження, не набуває статусу іпотекодавця і на таке майно не може бути звернено стягнення з підстав, передбачених статтями 38, 39 Закону № 898-IV. За змістом статті 1 цього Закону № 898-IV іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Отже, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх. Забезпечувальне зобов`язання (взаємні права й обов`язки) виникає між іпотекодержателем (кредитором за основним зобов`язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов`язанням). Виконання забезпечувального зобов`язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов`язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого преважного права. Відповідно до частини сьомої статті 47 Закону № 2343-XII (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) у разі визнання громадянина-підприємця банкрутом до складу ліквідаційної маси не включається майно громадянина-підприємця, на яке згідно з цивільним процесуальним законодавством України не може бути звернено стягнення. Дії ліквідатора (ліквідаційної комісії) можуть бути оскаржені до господарського суду: власником майна (органом, уповноваженим управляти майном) банкрута; особою, яка відповідає за зобов`язаннями банкрута; кожним кредитором окремо або комітетом кредиторів; особою, яка, посилаючись на свої права власника або іншу підставу, передбачену законом чи договором, оспорює правомірність віднесення майнових активів або коштів до ліквідаційної маси (частина четверта статті 25 Закону № 2343-XII). Таким чином, банк мав право оспорювати правомірність віднесення спірної квартири до ліквідаційної маси і це питання підлягало вирішенню в порядку, визначеному Законом № 2343-XII. Правові висновки з подібних правовідносин були висловлені Верховним Судом України в постанові від 30.06.2016 р у справі №6-2684цс15. Суд звертає увагу на те, що скасування постанови Господарського суду Одеської області по справі № 21/17-5170- 2011 від 14.02.2012 року, та припинення провадження в справі про банкрутство, відбулося за результатами розгляду касаційної скарги ПАТ «ОТП Банк», АТ «УкрСиббанк» прийняті у вказаній справі рішення не оскаржував. Системний аналіз положень статей 17 та 23 Закону України "Про іпотеку" дозволяє зробити висновок про те, що зазначені норми регулюють різні правовідносини, які виникають між заставодержателем та заставодавцем (його правонаступником). Так, у випадках реалізації (продажу) предмета іпотеки іпотекодавцем, такі правовідносини регулюються частиною 1 статті 17 зазначеного Закону, та мають наслідком припинення іпотеки, а у випадку встановлення фактичних обставин переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, в тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою, регулюються статтею 23 зазначеного Закону. Отже, права іпотекодержателя позивача припинилися відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про іпотеку". Умови та порядок відновлення платоспроможності суб`єкта підприємницької діяльності-боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури, повного або часткового задоволення вимог кредиторів встановлює Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Відчуження майна, переданого в іпотеку, під час проведення ліквідаційної процедури здійснюється в порядку, визначеному цим Законом. Також, виходячи з особливостей провадження у справі про банкрутство, реалізуються права учасників такого провадження (кредиторів) про визнання недійсними правочинів, укладених боржником в ліквідаційній процедурі. Суд враховує правові висновки висловлені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 15 січня 2019 року, справа № 904/9583/17. Отже, враховуючи встановлені обставини, вказані норми та правові висновки, суд вважає, що доводи позивача з приводу підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки є безпідставними, тому не підлягають задоволенню. Щодо про стягнення з відповідача [PERSON] процентів за користування кредитом у період 16.02.2011 р. по 08.07.2014 р. за договором № 10613589000 від 27.10.2005 р у розмірі 10481 доларів США, то суд вважає таку вимогу безпідставною виходячи з наступного. Як було судом встановлено , рішенням Київського районного суду м.Одеси від 15.02.2011 р. , було задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк» та стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , ПП «Агентство по торгівлі нерухомістю «Альянс», ПП «Агентство по торгівлі нерухомістю «Альянс- Таїрово», ПП «Агентство по торгівлі нерухомістю «Альянс-Приморський» заборгованість за кредитним договором № 61 МК Ф, нараховану станом на 01.07.2009 р., у сумі 84083,15 доларів США, що складається з: суми заборгованості за основним простроченим кредитом 76616,77 доларів США, за строковими та простроченими відсотками користування кредитом у розмірі 7026 доларів США, пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 48,10 доларів США, пені за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками за користування кредитом -391,35 доларів США. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У відповідності до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження 14-154цс18), наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконав, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, а кредитор в цьому випадку має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та пені. Отже, банк скористався правом дострокового повернення кредитних коштів та звернувся до суду з вимогою щодо стягнення з боржника всієї суми заборгованості за кредитним договором, внаслідок чого змінив строк виконання основного зобов`язання, а зі спливом строку кредитування припинилося право банку нараховувати проценти за кредитним договором. До такого ж висновку в подібних правовідносинах прийшов і Верховний Суд в постанові від 06 березня 2019 року, справа № 286/1693/17. З огляду на встановлене та норми, які регулюють виниклі правовідносини, а також правові висновки, суд вважає, що позов в частині вимоги про стягнення з [PERSON] процентів також не підлягає задоволенню. Крім того, суд звертає увагу на те, що така вимога є подвійним стягненням оскільки позивач звертаючись з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки, здійснив розрахунок станом на 08.07.2014 року, куди включив суму боргу по відсоткам - 73855,57 доларів США.

Outcome: dismissed