Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про стягнення суми депозиту в порядку захисту прав споживачів, мотивуючи свої вимоги тим, що мотивуючи свої вимоги тим, що 02.12.2013 року між ним та відповідачем укладено договір банківського вкладу "Новорічний подарунок «Піврічний" № 686542/2013, відповідно до п.1.2 якого банк відкриває на ім'я вкладника вкладний рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат» № [NUMBER]. На цей рахунок банк перераховує нараховані проценти за збереження вкладу та може бути перерахований вклад по закінченню строку його дії. Нараховані проценти за збереження вкладу з капіталізацією процентів банк перераховує на рахунок. Відповідно до п. 1.3. договору сума початкового вкладу складає 24523 дол. США. Згідно з п. 1.7 дата вимоги вкладником вкладу являється 02.01.2015 року. Відповідно до п. 1.5 договору на суму вкладу нараховувалися 8,5 процентів річних до 30.12.2013 року, з 31.12.2013 року - нараховувалися 9,25%. У зв'язку із закінченням терміну дії даного договору позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою сплатити грошові кошти за договором, однак відповідач відмовляється сплачувати грошові кошти. За таких обставин, просить суд стягнути з відповідача на його користь 24523 дол. США заборгованості; 2872,51 дол. США; 845,13 дол. США - інфляційні втрати та 101,33 дол. США - 3% річних. Заявою від 18.03.2015 року представник позивача зменшив суму позовних вимог в зв»язку з часткових поверненням 11.03.2015р. позивачу грошових коштів в сумі 193 685,65 грн., що в еквіваленті по курсу НБУ на 11.03.2015р. становить 4811,40 доларів США (103685,65:21,55=4811,40). Просив стягнути з відповідача на користь позивача суму вкладу з відсотками 22737,06 грн., інфляційні втрати в сумі 2346,30 грн., три відсотка річних 150,86 грн., а всього 25 234,42 грн. Представник позивача - [PERSON] в судове засідання не з»явився, скерував заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити, надав згоду на постановлення заочного рішення. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, належним чином був повідомлений, причини неявки суду не повідомив. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У зв»язку з неявкою сторін в судове засідання фіксація технічними засобами відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалася. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. Судом встановлено, що 02.12.2013 року між [PERSON] та ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» укладено договір банківського вкладу "Новорічний подарунок «Піврічний" № 686542/2013, відповідно до п.1.2 якого банк відкриває на ім'я вкладника вкладний рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат» № [NUMBER]. На цей рахунок банк перераховує нараховані проценти за збереження вкладу та може бути перерахований вклад по закінченню строку його дії. Нараховані проценти за збереження вкладу з капіталізацією процентів банк перераховує на рахунок. Відповідно до п. 1.3. договору сума початкового вкладу складає 24523 дол. США. Згідно з п. 1.7 дата вимоги вкладником вкладу являється 02.01.2015 року. Згідно з ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу одна сторона, що прийняла від другої сторони грошову суму, що надійшла зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї на умовах та в порядку, встановлених договором. Частиною 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно з ст. 1061 банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Згідно зі статтею 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Крім того, ці ж норми знаходять своє закономірне відображення й в Інструкції «Про порядок відкриття, використання й закриття рахунків у національній і іноземній валютах», затвердженої постановою правління Національного Банку України № 492 від 12.11.2003 року. Пункт 10.12 вищевказаної інструкції вказує, що після закінчення строку або настання інших обставин, певних законодавством України або договором банківського вкладу, кошти з депозитного рахунку повертаються вкладникові шляхом видачі наявними або в безготівковій формі на зазначений у договорі рахунок вкладника для повернення коштів або за заявою вкладника на інший його рахунок. Пункт 1.6. «Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними й фізичними особами» визначає наступне: Банк виплачує вкладникові суму внеску (депозиту) і нараховані по них відсотки: у національній валюті, якщо кошти надійшли на депозитний рахунок у національній валюті; у валюті внеску (депозиту), якщо кошти надійшли на депозитний рахунок в іноземній валюті, або на умовах і в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - в іншій іноземній валюті або в національній. Так, на підставі вищезазначених умов договору позивач 31.01.2015 року звернувся до банку з письмовою заявою про повернення початкового вкладу у загальній сумі 24523 дол. США. з нарахованими відсотками у зв'язку із закінченням терміну дії договору. Однак, відповідач лише частково повернув суми вкладу та процентів за вкладом. Станом на 11.03.2015р. позивачу виплачено 103 685,65 грн., що на день платежу за курсом НБУ складає 4811,40 дол.США. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (дату). Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов'язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня (правовий висновок у постанові Верховного Суду України від 02.07.2014р.№ 6-79цс14). Таким чином, сума стягнення заборгованості за депозитним вкладом на користь позивача повинна визначатися у гривневому еквіваленті за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. На день постановлення рішення курс НБУ долара США становить 100 доларів=23,14 грн. Борг відповідача перед позивачем за договором банківського вкладу, з урахуванням виплаченої 11.03.2015 року суми, становить 22 737,06 доларів США (сума боргу з відсотками станом на 10.03.2015р.). вказані кошти підлягають стягненню на користь позивача. Вирішуючи даний спір, суд керується тим, що три проценти річних повинні нараховуватися на суму основного боргу без урахування вже нарахованих процентів за користування чужими грошовими коштами, якщо в обов'язкових для сторін правилах чи договорі немає прямої вказівки щодо іншого порядку нарахування процентів. Частиною 6 ст. 1061 ЦК встановлено, що проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а невитребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У зв'язку з цим необхідно враховувати, що у випадку збільшення вкладу на суму невитребуваних процентів, проценти, які стягуються у зв'язку з простроченням повернення вкладу, що передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК, нараховуються на всю суму вкладу, збільшеного на суму невитребуваних процентів. Три відсотки річних за період, заявлений позивачем - з 03.01.2015р. по 10.03.2015р. (67 днів) - становить 150,86 доларів США (27395,51х3х67=150,86), що підлягають стягненню на користь позивача. Разом з тим, як передбачено нормами Закону від 3 липня 1991 р. № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення», індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає (рішення Верховного Суду України від 28 березня 2012 р. у справі 6-36736вов10). Тому норми ч. 2 ст. 625 ЦК щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, яке визначене у гривні. Оцінивши у сукупності, дослідженні у судовому засіданні, докази, суд вважає, що, оскільки банк прострочив виконання грошового зобов'язання, вимоги позивача підлягають задоволенню частково. На користь позивача підлягає стягненню сума вкладу з нарахованими відсотками - 22 737,06 доларів США, 3% річних за прострочення виконання грошового зобов»язання - 150,86 доларів США, решта позовних вимог до задоволення не підлягають. Згідно з ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 3654 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved