Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

03 лютого 2021 до суду звернулася позивач [PERSON] з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору в якому просила визнати недійсним договір № 1629370 від 13.04.2020. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та нею було укладено договір позики. Вважає, що при укладенні вищевказаного Договору згідно з законами України «Про захист прав споживача», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», «Про захист персональних даних», відповідачем порушені її права як споживача, що полягає у ненаданні їй інформації, яка стосується суті та умов наданих кредитором фінансових послуг, умови укладеного договору є несправедливими, договір суперечить закону в частині подвійної відповідальності за невиконання зобов`язань, не містить умов про відповідальність відповідача та порушення вимог щодо обробки її персональних даних, а також спірний договір підлягає визнанню недійсним через недотримання в момент його укладення письмової форми. Просить визнати недійсним у цілому кредитний договір. На адресу суду 16.03.2021 року від ТОВ «Мілоан» надійшов відзив, відповідно до якого відповідач не погоджується із позовними вимогами [PERSON] , вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне. 13.04.2020 року між ТОВ «Мілоан» та позивачем було укладено в електронній формі договір про надання фінансового кредиту № 1629370 на суму 7000 грн. зі сплатою комісії та відсотків за користування кредитними коштами строком на 30 календарних днів, у строк до 13.05.2020 року, шляхом перерахування грошових коштів на банківську карту [PERSON] , зазначену в анкеті-заявці в особистому кабінеті позивача. Вважають, що як при укладенні договору, так і при наданні пропозиції про укладення договору, було дотримано вимог Законів України «Про захист прав споживача», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», «Про захист персональних даних». Станом на дату складання відзиву заборгованість [PERSON] за договором про надання кредиту № 1629370 від 13.04.2020 року перед ТОВ «Мілоан» відсутня, оскільки між ТОВ «Мілоан» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал укладено договір відступлення прав № 55-МЛ від 10.12.2020 року, а тому ТОВ «ФК «Кредит- Капітал» є новим кредитором. Просять відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору про надання кредиту № 1629370 від 13.04.2020року. Ухвалою суду від 04.02.2021 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, в матеріалах справи наявна заява від позивача про розгляд справи без її участі на підставі наявних матеріалів у справі. У судове засідання представник відповідача ТОВ «Мілоан» не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи, повідомлений у встановленому законом порядку. Просить справу розглядати у відсутності представника, про що зазначив у відзиві. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін на підставі письмових доказів, поданих сторонами. Оскільки, відповідно до вимог ст. 279 ЦПК України, справа розглядається без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Перевіривши викладені у заявах по суті справи обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених цим Кодексом випадках. Вирішуючи питання про порушення відповідачем норм, встановлених ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо ненадання інформації, яка стосується суті фінансових послуг, суд зазначає наступне. 13.04.2020 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1629370 у формі електронного документу з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, на підставі якого позивачем був отриманий кредит, шляхом перерахування на картковий рахунок 7000 грн. Відповідно до п.1.5. договору загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат, які повинен сплатити позичальник за цим договором, складає 2380 грн. в грошовому виразі та 414.00 відсотків річних у процентному значенні. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позивальника за кредитом складає 9380.00 грн. Пунктом 1.5.1. Кредитного договору встановлено, що комісія за надання кредиту: 700.00 грн., яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Комісія справляється не за обслуговування, а за надання кредиту. Згідно п. 1.5.2. Кредитного договору, проценти за користування кредитом: 1680.00 грн., які нараховуються за ставкою 0.80 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Пункт 1.6. Кредитного договору зазначає, що стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Особливості нарахування процентів визначені п.2.2.3 цього Договору. Укладаючи кредитний договір Позивач та Відповідач вчинили дії визначені ст. 11 Закону «Про електронну комерцію». Як встановлено із змісту п. 6.1. кредитного договору № 1629370 від 13.04.2020 року, кредит був наданий позичальнику (позивачу) виключно за допомогою веб-сайту кредитодавця (відповідача), за умови ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. Вказаним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплату нарахованих за період користування відсотків, комісія, неустойка та інші платежі відповідно до договору, у разі наявності. В додатку 1 до кредитного договору міститься графік розрахунків заборгованості (в тому числі суми кредиту, комісії за надання кредиту і процентів за користування кредитом) із зазначенням дати платежу (повернення кредиту та сплати комісії та процентів). Згідно з п. 5.5 Правил позичальник має надати відповідь про прийняття пропозиції на укладання Кредитного договору (акцепт) протягом 24 годин, коли електронне повідомлення про позитивне рішення по його анкеті-заяві на отримання кредиту було відправлено Позичальнику на його телефон та/або адресу електронної пошти або повідомлено Позичальника іншим чином за допомогою засобів зв`язку зазначених ним при реєстрації Особистого кабінету (додаток 5 та 11). Якщо протягом цього часу Позичальник не звернеться до Особистого кабінету та не здійснить додаткове підтвердження Кредитного договору, чи іншого документу за окремою вимогою Товариства, Товариство має право скасувати рішення про надання кредиту або відмовити у його видачі. Згідно з хронологією дій щодо укладення кредитного договору № 1629370 від 13.04.2020 року, в цей же день о 7:53:43 позивачем [PERSON] в особистому кабінеті, що розміщений в було розпочато введення позичальником даних по заяві. Як вбачається з додатку 7 до відзиву, позивач [PERSON] акцептувала Кредитний договір через 1 хвилину після розміщення індивідуальної оферти відповідачем в особистому кабінеті позивача на веб-сайті кредитодавця (20:38 год), відповідно об 20:39 год «Позичальником підписано одноразовим ідентифікатором та відправлено Товариству електронне повідомлення про при прийняття пропозиції укласти кредитний договір (акцепт). Друкована форма укладеного кредитного договору розміщена в особистому кабінеті Позичальника. Кредитні кошти перераховано на картку Позичальника». Відповідно до платіжного доручення № 18039943 від 13.04.2020 року на рахунок [PERSON] було перераховано кошти в сумі 7000 грн. від ТОВ «Мілоан» згідно з договором № 1629370. Відповідно до Кредитного договору, цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений на веб-сайті товариства miloan.ua. Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленням (sms) на мобільний телефонний номер позичальника або передається іншим чином засобами зв`язку вказаними позичальником під час реєстрації особистого кабінету, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту) в особистому кабінеті на сайті товариства. Після укладення цей договір розміщується в особистому кабінеті позичальника. Згідно з п. 6.3 Кредитного договору, приймаючи пропозицію товариства про укладання цього кредитного договору, позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами та Графіком розрахунків) та підтверджує, зокрема, що: він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього договору. За змістом положень ч. 1, 2 ст. 207, п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України передбачено, що правочини між фізичною та юридичною особою належить вчиняти у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо, крім іншого, воля сторін виражена за допомогою електронного засобу зв`язку, та якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03.09.2015 року, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. За приписами п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Позивач шляхом власноручного введення одноразового ідентифікатора, отриманого від відповідача, прийняв публічну пропозицію (оферту) та підписав кредитний договір (здійснив акцепт пропозиції відповідача), тобто договір укладено у відповідності до вимог ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Факт підписання договору сторонами не оспорюється. Таким чином, сторони Договору досягли згоди з усіх істотних його умов, уклали його у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію», шляхом обміну електронними повідомленнями та підписали у порядку, визначеному статтею 12 Закону, а тому Договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону). Посилання позивача, як на підставу задоволення позову на невиконання відповідачем вимог ч. 2 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» та ч. 2 ст. 12 ЗУ « Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», не можуть бути прийняті судом до уваги, виходячи із наступного. Метою Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» №2664-III від 12.07.2001 року (далі по тексту ЗУ №2664-III), є створення правових основ для захисту прав та інтересів клієнтів фінансових установ, фізичних осіб - підприємців, які надають фінансові послуги, правове забезпечення діяльності і розвитку конкурентоспроможного ринку фінансових послуг в Україні, правове забезпечення єдиної державної політики у фінансовому секторі України. Згідно з ч. 2 ст. 627 ЦК України, у договорах за участю фізичної особи-споживача, враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до ч. 3 ст. 1054 ЦК України особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03.09.2015 року, права та обов`язки покупця (замовника, споживача) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції, визначаються законодавством України, зокрема Законом України "Про захист прав споживачів". Покупець (замовник, споживач) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції, за обсягом своїх прав та обов`язків, прирівнюється до споживача у разі укладення договору поза торговельними або офісними приміщеннями та у разі укладення договору на відстані відповідно до Закону України "Про захист прав споживачів". Оскільки позивачу, як фізичній особі, було надано кредит, то позивач є споживачем фінансової послуги, а тому при розгляді даних правовідносин необхідно застосовувати спеціальний закон «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року №1023-XII (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин). Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування". Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на час виникнення правовідносин) стаття 11 в редакції Закону України № 1734-VIII від 15.11.2016 частину другу не містить. Посилання позивача на дану норму не є підставою для відхилення доводів позивача та нездійснення перевірки судом надання споживачеві інформації до укладення договору про споживчий кредит, визначеній ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЗУ №2664-III, що узгоджується з ч. 3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», перед укладенням договору про надання фінансових послуг, фінансова установа чи інший суб`єкт господарювання, що надає фінансові послуги, зобов`язані повідомити клієнта у письмовій або електронній формі, у тому числі шляхом надання клієнту доступу до такої інформації на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, про: 1) особу, яка надає фінансові послуги: а) найменування (для фізичної особи-підприємця: прізвище, ім`я та (за наявності) по батькові), місцезнаходження, контактний телефон і адреса електронної пошти особи, яка надає фінансові послуги, адреса, за якою приймаються скарги споживачів фінансових послуг; б) найменування особи, яка надає посередницькі послуги (за наявності); в) відомості про державну реєстрацію особи, яка надає фінансові послуги; г) інформацію щодо включення фінансової установи до відповідного державного реєстру фінансових установ або Державного реєстру банків; ґ) інформацію щодо наявності в особи, яка надає фінансові послуги, права на надання відповідної фінансової послуги; д) контактну інформацію органу, який здійснює державне регулювання щодо діяльності особи, яка надає фінансові послуги; 2) фінансову послугу - загальну суму зборів, платежів та інших витрат, які повинен сплатити клієнт, включно з податками, або якщо конкретний розмір не може бути визначений, порядок визначення таких витрат; 3) договір про надання фінансових послуг: а) наявність у клієнта права на відмову від договору про надання фінансових послуг; б) строк, протягом якого клієнтом може бути використано право на відмову від договору, а також інші умови використання права на відмову від договору; в) мінімальний строк дії договору (якщо застосовується); г) наявність у клієнта права розірвати чи припинити договір, права дострокового виконання договору, а також наслідки таких дій; ґ) порядок внесення змін та доповнень до договору; д) неможливість збільшення фіксованої процентної ставки за договором без письмової згоди споживача фінансової послуги; 4) механізми захисту прав споживачів фінансових послуг: а) можливість та порядок позасудового розгляду скарг споживачів фінансових послуг; б) наявність гарантійних фондів чи компенсаційних схем, що застосовуються відповідно до законодавства. Згідно зі змістом Правил надання фінансових кредитів ТОВ «Мілоан», приймаючи пропозицію про укладання кредитного договору, позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами договору в цілому та підтверджує, зокрема, що він ознайомлений, погоджується із усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та цих правил, як невід`ємної його частини тощо. Тобто, підписання позивачем договору про надання кредиту свідчить про ознайомлення його з правилами надання коштів у позику та вимогами ч. 2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», так як ознайомлення із даними правилами передують укладенню договору. Крім того, посилання позивача на порушення відповідачем ч. 2 ст. 12 ЗУ №2664-III, не можуть бути взяті судом до уваги та спростовуються самим Договором, а саме п. 5.1., згідно з яким позичальник підтверджує, що: до укладення цього Договору отримав від Товариства інформацію, зазначену в Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», зокрема в ч. 2 ст. 12 цього Закону та в Законі України «Про захист прав споживачів»; повідомлений про свої права згідно з Законом України «Про захист прав споживачів», про включення його персональних даних до бази персональних даних, володільцем якої є Товариство, мету збору персональних даних, а також про права позичальника - суб`єкта персональних даних, які визначені ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних»; інформація надана йому Товариством з дотриманням вимог законодавства про захист прав споживачів та забезпечує правильне розуміння Позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання; надав згоду на передачу Товариству своїх персональних даних та їх обробку з метою оцінки фінансового стану Позичальника, його спроможності виконати зобов`язання за договором та інші цілі, визначені Правилами; надав згоду на те, що Товариство має право звертатись за інформацією про фінансовий стан Позичальника до третіх осіб, які пов`язані з Позичальником діловими, професійними, особистими, сімейними або іншими стосунками; надав згоду на те, що у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань Позичальника перед Товариством на підставі цього Договору, Товариство має право передати персональні дані та іншу інформацію про Позичальника третім особам (включаючи, але не обмежуючись: Бюро кредитних історій, Кредитним установам, факторинговим компаніям, суду, правоохоронним органам, адвокатам) для захисту своїх законних прав та інтересів та стягнення Заборгованості за Договором для відступлення прав вимоги за цим договором Товариству не потрібно будь-яке погодження Позичальника; до підписання цього Договору ознайомився з усіма його умовами (у т.ч. викладеними у п. 6.3) та Правилами надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua та є невід`ємною частиною цього договору, Товариство в електронній формі повідомило його шляхом надання доступу до проекту цього договору, Правил та іншої інформації, розміщеної на сайті Товариства miloan.ua, зокрема розділ «Документи про відомості, вказані в ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Отже, відповідач в повній мірі поінформував позивача про умови надання позики відповідно до вимог чинного законодавства. Обізнаність позивача з умовами спірного кредитного договору також підтверджується тією обставиною, що позивач [PERSON] тричі здійснювала, передбачену умовами договору, пролонгацію строку дії Кредитного договору, жодних заперечень щодо процедури нарахувань процентів та /або суми боргу за кредитом позивачем не пред`являлося. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Судом встановлено, що також підтверджено наявними матеріалами справи та не оспорюється сторонами у справі, відповідачем виконано умови кредитного договору в частині перерахування на банківську картку позичальника грошових коштів у сумі 7000, 00 грн. Доказів на спростування отримання коштів за договором у розмірі 7000 грн. та користування ними позивачем не надано. Відповідно, під час укладанні договору, приймаючи всі умови та вчиняючи активні дії щодо отримання коштів, позивач підтвердила свою поінформованість з умовами договору та погодився з ними. Таким чином, аналізуючи спірний кредитний договір № 1629370 від 13.04.2020 року, в сукупності з нормами Закону України «Про захист прав споживачів», ч. 1 ст. 215, ч. 1 і ч. 3 ст. 203 ЦК України, суд дійшов висновку, що при укладенні та підписанні зазначеного правочину сторонами було додержано усіх вимог, передбачених нормами чинного законодавства, за змістом оспорюваного правочину сторонами досягнуто всіх істотних умов, обов`язкових для даних видів договорів, при підписанні спірного договору позивач погодився з його умовами, перерахування на рахунок позивача кредитних коштів ніким не оспорюється, а тому умови зазначеного правочину не суперечать принципу добросовісності, підстав для визнання недійсним договору позики як в окремих частинах, так і в цілому, які наведені позивачем, судом не встановлено. Таким чином, суд приходить до висновку, що кредитний договір № 1629370 від 13.04.2020 року, був укладений у спосіб, визначений чинним законодавством України, з дотриманням вимог щодо його укладення, із зазначенням умов, які не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та не порушують вимог Закону України «Про захист персональних даних». Отже, розглядаючи даний спір, повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини справи, належність, допустимість, достовірність кожного наданого сторонами доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що в порушення вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, позивачем, не доведено належними та допустимими доказами фактів, на які вона посилається в обґрунтування своїх позовних вимог, а відтак, підстав для задоволення позовних вимог суд не вбачає, що є наслідком відмови в задоволенні позовних вимог. Оскільки, позивач при подачі позовної заяви був звільнений від сплати судового збору, а в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, судовий збір компенсується за рахунок держави.

Outcome: dismissed