Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк", Публічного акціонерного товариства " ОТП Банк", приватного виконавця Вольф Тетяни Леонідівни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни, Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", структурний підрозділ "Криворізьке локомотивне депо", треті особи: прокуратура Дніпропетровської області, Міністерство юстиції України про стягнення моральної шкоди , стягнення матеріальної шкоди - збитків ( реальних та упущеної вигоди), відшкодування витрат на інформаційно-консультаційні послуги для поновлення порушених прав. \~В обґрунтування позову зазначила, що вона є жертвою організованої злочинної групи. У неї з відповідачами , а саме банками АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», Публічним акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний Банк", Публічним акціонерним товариством " ОТП Банк" відсутні договірні відносини, коштів з цих банків позивач не отримувала. Натомість вказані банки намагаються стягнути з позивачки заборгованість. Такі дії відповідачів порушують її права, що призводить до матеріальних та моральних втрат. Позивач вказує, що використання її кредитних карток для злочинів, та безпідставне вимагання від неї коштів, порушує її право згідно ЗУ «Про захист прав споживачів», що завдає позивачці матеріальної та моральної шкоди. За заявою ПАТ "Перший Український Міжнародний Банк", нотаріусом було вчинено виконавчі написи [PERSON] , які передані приватному держаному виконавцеві [PERSON] , якою відкрито виконавче провадження № 56158236. В межах вказаного виконавчого провадження було винесено постанову про стягнення з заробітної плати позивача [PERSON] коштів на погашення кредитних коштів. Позивач вважає, що ці кошти стягуються безпідставно. А тому просить суд стягнути з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в розмірі 62939,00 грн., з ПАТ «"Перший Український Міжнародний Банк" 22508,01 грн., з ПАТ «ОТП Банк» - 28965,50 грн. матеріальної шкоди, стягнути з відповідачів в рівних частинах 10000 грн. на витрати з послуг адвоката, стягнути з кожного з відповідачів по 18615,00 грн. моральної шкоди, стягнути солідарно з приватного виконавця Вольф Тетяни Леонідівни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни, Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", структурний підрозділ "Криворізьке локомотивне депо" матеріальну шкоду в сумі 924,10 грн. , а саме незаконного утримання заробітної плати та інших виплат за місцем роботи та з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення процентних річних від прострочення суми, як упущену вигоду 18615,00 грн. моральної шкоди, винести окрему ухвалу щодо діяльності приватного виконавця Вольф Тетяни Леонідівни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни, винести окрему ухвалу та направити прокурору для внесення відомостей до ЄРДР. Позовні вимоги позивач уточнила 24.06.2021 року та зменшила вимоги до відповідача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в розмірі 17328,69 грн. та витрати на правову допомогу 10000 грн. 25.07.2018 року ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу відкрито провадження по справі в спрощеному провадженні. Крім того, 25.07.2018 року ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу забезпечено позовні вимоги [PERSON] та зупинено стягнення з заробітної плати. 24.09.2018 року ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу позовну заяву залишено без руху. 17.10.2018 року ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу продовжено розгляд справи. 17.10.2018 року ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу було перейдено зі спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. 22.11.2018 року ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу, підготовче провадження закрито та справу призначено до розгляду по суті. Позивач [PERSON] та її предстанвик [PERSON] надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягали в повному обсязі. Відповідач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надали відзив, згідно якого позовні вимоги Банк не визнає, вважає, що [PERSON] вступила в зговір з особами, яким банк не надає грошових кредитів, а сама стала жертвою. Отримання кредиту «Оплата частинами», це споживчий кредит на виплату, для його необхідна наявність у клієнта кредитної карти, банк сплачує СПД усю вартість товару, та цю суму кладе як борг на кредитну карту клієнта. Якщо клієнт своєчасно щомісяця сплачує місячний платіж, відсотки на кредитну карту не нараховуються. Банк отримує прибуток за рахунок СПД, який сплачує комісію, або цю комісію разово сплачує клієнт під час отримання кредиту. Клієнт звертається до СПД під час придбання у нього товару , СПД робить запит на отримання кредиту «Оплата частинами» провівши кредитну карту клієнта через термінал. Одночасно вводить суму товар і строк виплати. Після позитивного рішення, клієнт вводить ПІН-код карти, отримує чек-договір з умовами кредитного договору і отримує товар, а СПД гроші на рахунку. На кредитній карті у клієнта не з`являється сума кредиту. Якщо у відповідну дату місяця на кредитній карті не з`являться власні кошти клієнта , банк списує щомісячний платіж з кредитної карти і на цей платіж почне нараховувати відсотки , поки клієнт не сплатить борг по кредитній карті . Саме це і відображено у виписках по карті клієнтів. Отже проведення картою через термінал, введення ПІН-коду, отримання СМС повідомлення на фінансовий телефон клієнтом є ідентифікація клієнта банком і згода клієнта на кредит «Оплата частинами». Банк виконав волю клієнта і перерахував кошти на магазину для отримання товару , враховуючи що банк не є стороною договору купівлі-продажу товару. Якщо СПД не надав товар, то це порушення договору купівлі-продажу товару, а не кредитного договору між позивачкою та банком . Відповідач вважає, що підстав для задоволення позову немає. Відповідач Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяна Леонідівна надала відзив, згідно якого позовні вимоги не визнала, просила відмовити , позивач вважає що дії приватного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження № 56158236 та стягнення коштів з заробітної плати є незаконними. Але згідно ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати всіх передбачених законом хаходів щодо примусового виконання рішення . 11.04.2018 року стягувачем було надано заяву про примусове виконання рішення за місцем знаходження майна боржника. При прийнятті документу виконавцем були перевірені документи та не виявлено причин для повернення виконавчого документу стягувачеві та відмови у відкритті виконавчого провадження. Під час вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження № № 56158236 приватним виконавцем було встановлено, що боржник [PERSON] отримує дохід , а саме заробітну плату , та в порядку ст. 68-70 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату , пенсію, стипендію, та інші доходи боржника від 26.04.2018 року і направлено до Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця». Тобто дії приватного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження № 56158236 та стягнення коштів із заробітної плати боржника є законними , вчиненні відповідно до вимог ЗУ « Про виконавче провадження» , а отже немає підстав для задоволення позову. Відповідачем ПАТ «Українська залізниця» надано відзив, згідно якого позовні вимоги відповідач не визнає , вказує, що до Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» відповідно до ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» надійшла заява приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни про примусове виконання рішення виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за № 379 від 08.02.2018 року, про стягнення із боржника [PERSON] коштів у розмірі 22508,01 грн. Бухгалтерія підприємства зобов`язана згідно ЗУ «Про виконавче провадження» виконати постанову держаного виконавця , за невиконання законних вимог державного виконавця згідно ст. 76 ЗУ «Про виконавче провадження», в даному разі не відрахування із заробітної плати та не подання звітів про відрахування посадові особи підприємства можуть нести кримінальну відповідальність. Тому відрахування із заробітної плати [PERSON] проводилися підприємством законно на виконання постанови приватного виконавця. Вимогу про відшкодування моральної шкоди відповідач не визнає через її безпідставність та необгрунтованість. 22.02.2019 року від представника АТ «Українська залізниця» , надійшло клопотання про зміну найменування третьої особи з ПАТ Українська залізниця» на АТ «Українська залізниця», реквізити підприємства не змінилися. Від третьої особи Міністерства юстиції України надійшли пояснення згідно ЗУ «Про нотаріат» , зокрема вчинення нотаріусом виконавчого напису, згідно ЗУ «Про виконавчу службу» про діяльність приватного виконавця та обов`язкове виконання рішення суду, що є невід`ємною частиною права на справедливий суд. Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди відповідно ЦК України та ЦПК України, практики Європейського суду з прав людини , Конвенції про захист прав людини, рішень Європейського суду з прав людини. Стосовно вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу третя особа посилалася на ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» , ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» . Просили прийняти законне та обгрунтоване рішення по справі. Від третьої особи Прокуратури Дніпропетровської області надійшли пояснення , відповідно яких позивач вказує, що відносно неї проводиться неправомірне стягнення коштів із її заробітної плати приватним виконавцем Вольф Т.Л. за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. за заявою про примусове виконання ПАТ «Перший Український Міжнародний банк». Будь-яких заходів реагування органами прокуратури області і даній ситуації не вживалося. Позивачем вимог до прокуратури не ставилося. Таким чином прокуратура області позбавлена можливості надати якісь пояснення по суті позовних вимог. Від представника АТ "ОТП Банк" надходила заява про заміну відповідача з АТ "ОТП Банк" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал", посилаючись на те, що згідно договору відступлення права вимоги № 27/03/17 від 27 березня 2017 року АТ "ОТП Банк" відступили права грошової вимоги за кредитними договорами Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал". Суд вважає, що в задоволенні клопотання необхідно відмовити, так як згідно договору відступлення права вимоги № 27/03/17 від 27 березня 2017 року, а саме предмету договору АТ "ОТП Банк" відступили права грошової вимоги за кредитними договорами Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал", справа слухається не про стягнення заборгованості за кредитним договором, а про стягнення ПАТ «ОТП Банк» - 28965,50 грн. матеріальної шкоди у зв`язку з незаконними діями та відсутністю кредитного договору між АТ "ОТП БАНК" та позивачем [PERSON] . А тому вказаний договір про відступлення права вимоги за кредитними договорами не стосується предмету спору у даній справі. Від інших учасників заяв, або відзивів не надходило. У судове засідання сторони не з`явилися, про місце, день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 3 ст.13ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 1-4 ст.10ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 1 ст.81ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 1 ст.76ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1, 4 ст.77ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис від 08.02.2018 року № 379 про утримання боргу з [PERSON] , на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» на загальну суму 22508,01 грн. ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» звернулися до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т. Л. з заявою про примусове виконання рішення , а саме виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. від 08.02.2018 року № 379 про утримання боргу з [PERSON] , на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» на загальну суму 22508,01 грн.. 11.04.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяною Леонідівною відкрито виконавче провадження № 56158236 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в розмірі 22508,01 грн. на виконання виконавчого напису нотаріуса № 379 від 08.02.2018 року. (а.с. 7). В межах виконавчого провадження приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяною Леонідівною 26.04.2018 року було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату , пенсію, стипендію, та інші доходи боржника, дану постанову відправлено на виконання до Регіональної філії АТ «Українська залізниця», так як на цьому підприємстві позивач [PERSON] отримує дохід, а саме заробітну плату. (а.с. 10). Позивач вказує, що не укладала кредитних договорів та не має жодних кредитних зобов`язань перед відповідачами АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» та Публічного акціонерного товариства " ОТП Банк". І в ході розгляду справи вказані відповідачі не надали суду кредитних договорів та спростування вказаного позивачем. Позовні вимоги позивач уточнила 24.06.2021 року та зменшила вимоги до відповідача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в розмірі 17328,69 грн. , що є сумою , яку банк стягнув з позивача рішенням суду по справі № 211/1476/18 та витрати на правову допомогу 10000 грн. Відповідно\~ст. 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. У відповідності до\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172. Відповідно до п. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При цьому судом встановлено та не спростовано відповідачем, що невідомо які документи було надано відповідачем приватному нотаріусу для одержання виконавчого напису, так як відповідачем суду не надано жодного доказу, лише надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач стверджує, що ним для вчинення виконавчого напису нотаріусу було надано наступні документи: оригінал кредитного договору, засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стяувача про непогашення заборгованості. Відповідно до п. 19\~ст. 34 Закону України «Про нотаріат»\~виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до\~ст. 89 Закону України «Про нотаріат»\~у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом України «Про нотаріат»\~\~та іншими актами законодавства України (частина перша\~статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим\~наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року № 20/5, яка діяла на момент вчинення спірного напису (далі за текстом Інструкція). Статтями\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат», у редакції, діючий на момент вчинення спірного виконавчого напису, визначено можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів. Так, згідно із\~ст. 87 вказаного Закону\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Вказаний Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів затверджено\~постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172\~(далі за текстом Перелік), у редакції від 29.11.2001 року, яка діяла на час вчинення спірного напису. \~\~\~\~\~\~ Відповідно\~статті 88 Закону України «Про нотаріат»\~\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. \~Стаття 50 Закон України «Про нотаріат»\~передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. \~\~\~\~\~\~ З аналізу статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. \~\~\~З огляду на викладене, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладений у постанові від 05 липня 2017 року в справі за № 6-887цс17). Згідно ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені\~Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Згідно ст. ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий напис нотаріуса підлягає примусовому виконанню. Згідно ст.\~3\~ЗУ «Про\~виконавче провадження»,\~заходи примусового\~виконання рішень: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2)\~звернення стягнення\~на заробітну\~плату,\~пенсію,\~стипендію та\~інший дохід\~боржника; 3)\~вилучення в\~боржника і\~передача стягувачу\~предметів,\~зазначених у\~рішенні; 4)\~заборона боржнику\~розпоряджатися та/або\~користуватися майном,\~яке належить\~йому на\~праві власності,\~у тому\~числі коштами,\~або встановлення\~боржнику обов`язку\~користуватися таким\~майном на\~умовах,\~визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом. Стаття 68.\~Умови звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника 1. Стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. 2. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. 3. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи. Стаття 69.\~Відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника 1. Підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України. Стаття 76.\~Відповідальність за невиконання законних вимог виконавця та порушення вимог цього Закону 1. За невиконання законних вимог виконавця, порушення вимог цього Закону, у тому числі за несвоєчасне подання або неподання звітів про відрахування із заробітної плати та інших доходів боржника, неподання або подання неправдивих відомостей про доходи і майновий стан боржника, ненадання боржником на вимогу виконавця декларації чи зазначення у декларації неправдивих відомостей або неповідомлення про зміну таких відомостей, неповідомлення боржником про зміну місця проживання (перебування) чи місцезнаходження або місця роботи (отримання доходів), а також за неявку без поважних причин за викликом виконавця, винні особи несуть відповідальність відповідно до закону. 2. За наявності ознак кримінального правопорушення в діях особи, яка умисно перешкоджає виконанню рішення чи в інший спосіб порушує вимоги закону про виконавче провадження, виконавець складає акт про порушення і звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення. Щодо позовних вимог\~про стягнення моральної шкоди. Поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування визначаєтьсяст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно із\~статтею 19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Статтею 56 Конституції України\~визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей\~1166,\~1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Згідно положеньстатті 23ЦК України,особа маєправо навідшкодування моральноїшкоди,завданої внаслідокпорушення їїправ. Моральна шкодаполягає: 1)у фізичномуболю тастражданнях,яких фізичнаособа зазналау зв`язкуз каліцтвомабо іншимушкодженням здоров`я; 2)у душевнихстражданнях,яких фізичнаособа зазналау зв`язкуз протиправноюповедінкою щодонеї самої,членів їїсім`їчи близькихродичів; 3)у душевнихстражданнях,яких фізичнаособа зазналау зв`язкуіз знищеннямчи пошкодженнямїї майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Як роз`яснено у пунктах 3, 5\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у порушенні права власності, у порушені нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Тобто при вирішенні спору про стягнення моральної шкоди суду слід встановити: наявність заподіяної позивачу шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача. При цьому кожна із вказаних обставин повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 5,6\~статті 81 ЦПК України). Відповідно до\~статті 76 ЦПК України\~встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Позивачем не в повній мірі доведено моральні страждання на суму в тому розмірі якому заявлено в позові, а тому суд вважає оцінює моральні страждання та переживанням позивача сумою 2000 грн. з кожного відповідача, суд вважає таку суму розумною, справедливою та співмірною. Згідно частини першої\~статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач звільнена від сплати судового збору так як звернулася з позовом як споживач відповідно ЗУ "Про захист прав споживача", а тому судовий збір стягується з відповідачів на користь держави в рівних частинах, відповідно задоволеної частини позову. За вимогу майнового характеру позивач мала сплатити судовий збір в розмірі 704,80 грн. та за вимогу немайнового характеру, а саме стягнення моральної шкоди 1762,00 грн. Оскільки позовні вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди задоволені в повному обсязі з відповідачів підлягає стягненню 704,80 грн. з кожного в рівних частинах. Вимоги про стягнення моральної шкоди задоволені частково, позивач просила 111690,00 грн., а задоволена сума в розмірі 12000 грн., а тому стягненню підлягає відповідна сума судового збору 189,31 грн. Отже судовий збір становить 704,80 грн. + 189,31 грн. = 894,11 грн., що в рівних частинах з кожного відповідача становить 149,02 грн.

Outcome: partial