Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 06.09.2013 року. Мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. Підставою для позбавлення відповідача батьківських прав є те, що він ухиляється від своїх обов'язків по вихованню дитини, веде аморальний спосіб життя. На даний час вони не мешкають разом з 09.01.2014 року. Також відповідач всупереч вимогам ст.. 143 СК України не забирав дитину з пологового будинку і на теперішній час жодного разу не бачив своєї дитини та не проявляв жодного бажання в спілкуванні із своєю дитиною. Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. Відповідач ніде не працює, свого особистого домашнього господарства не веде, раніше судимий, схильний до крадіжок. Зазначені обставини свідчать про невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків, закріплених ст.. 143, ч. 1 - 3 ст. 150 СК України. Названі дії у відповідності до ст.. 164 СК України є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітнього [PERSON] у зв'язку з ухиленням від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Просить суд позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав щодо малолітньої дитини [PERSON], [INFO]; судові витрати покласти на відповідача. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснили обставини справи таким чином, як вони викладені вище, просила їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, хоча був належним чином повідомлений про судовий розгляд. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, але до його початку надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов не підтримує. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що сторін бачила під час укладення ними шлюбу. З пологового будинку позивачку з дитиною забирали батьки. Відповідача останній раз вона бачила місяців вісім потому. Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, свідка, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до наступного висновку. Між сторонами 06.09.2013 року зареєстрвоаний шлюб. Батьками [PERSON], [INFO], є сторони по справі. Відповідач з 09.01.2014 року не проживає із позивачкою. [PERSON] проживає з батьками та сином [PERSON] Згідно характеристики [PERSON] раніше судимий, проживає по [ADDRESS] з батьками, не працює, до свого повноліття перебував на обліку в Іларіонівській селищній раді, схильний до крадіжок. Згідно висновку органу опіки та піклування Синельниківської райдержадміністрації [PERSON] заперечує проти позбавлення його батьківських прав, і говорить про те, що саме дружина не дає йому бачитися з дитиною. Враховуючи те, що малолітньому [PERSON] менше одного року, відсутність документального підтвердження того, що батько не допомагає матері, Синельниківська райдержадміністрація вважає, що прийняти рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], 1989 року народження, по відношенню до малолітнього [PERSON], [INFO], не можливо на даному етапі справи, адже воно не буде об'єктивним. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ч.1 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону ( ч.6 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства"). Відповідно до вимог ст. 164 Сімейного Кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 р. №3 ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Отже, судом не було встановлено жодних з підстав, передбачених ч. 1 ст. 164 СК України. Будь-яких належних доказів в підтвердження доводів позивача суду надано не було. Показання свідка суд до уваги не приймає як доказ ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, оскільки з них також не вбачається підстав згідно ч. 1 ст. 164 СК України. Крім того, суду не було надано документальних підтверджень щодо притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітньої дитини. Таким чином, суд вважає необхідним в задоволенні позовних вимог відмовити. Крім того, згідно ст.88 ЦПК України у разі відмови в задоволенні позову судові витрати з відповідача на користь позивача не стягуються. На підставі викладеного та ст.ст.. 150, 164, 166 Сімейного Колексу України, Законом України "Про охорону дитинства", Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав",

Outcome: dismissed