Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] в порядку регресу суми виплаченого страхового відшкодування у розмірі 74 811 грн. 00 коп., суми понесених судових витрат, посилаючись на те, що 14.08.2012 р. між ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 189/12-Тз/М, згідно з яким було застраховано автомобіль "Мерседес", д.н.з. [NUMBER], і товариство взяло на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 10.06.2013 р. на по Наддніпрянському шосе в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої застрахований автомобіль „Мерседес ", [NUMBER], був пошкоджений. Зіткнення відбулось внаслідок порушення [PERSON], який керував автомобілем "Хюндай" д.н.з. [NUMBER], вимог Правил Дорожнього руху, що підтверджено довідкою ДАІ № 45/2471. Товариством на виконання взятих на себе згідно страхового договору зобов'язань було виплачено страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 74 811 грн. 00 коп. Тому, в силу закону до страховика, що виплатив страхове відшкодування за договором, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідач неодноразово в судові засідання не з'являвся, належним чином по місцю реєстрації судові повістки йому направлялись, як вбачається з судових повісток, які повертаються з поштового відділення з позначкою „за закінченням терміну зберігання", він за ними до поштового відділення не з'являється, тому суд, враховуючи думку представника позивача, матеріали та обставини справи, вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача, відповідно до ст.ст. 74, 76, 169, 224 ЦПК України, провівши заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що 14.08.2012 р. між ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 189/12-Тз/М, згідно з яким було застраховано автомобіль "Мерседес", д.н.з. [NUMBER], і товариство взяло на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування (а.с. 13-20). 10.06.2013 р. на по Наддніпрянському шосе в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої застрахований автомобіль „Мерседес ", [NUMBER], був пошкоджений. Зіткнення відбулось внаслідок порушення [PERSON], який керував автомобілем "Хюндай" д.н.з. [NUMBER], п. 10.1 Правил Дорожнього руху. До товариства 13.06.2013 р. з заявою звернулася [PERSON] про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування в зв'язку з ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов договору (а.с. 32-33). 09.072013 р. товариством був складений страховий акт № 189/12-Тз/М-2 (а.с. 28-29) та 08.07.2013 р. розрахунок суми страхового відшкодування (а.с. 30). Виконуючи зобов'язання, взяті на себе згідно страхового договору, та відповідно до заяви потерпілої, товариство виплатило [PERSON] на підставі страхового акту страхове відшкодування в розмірі 74 811 грн. 00 коп. по платіжному дорученню № 13290 від 10.07.2013 р. (а.с. 27). Згідно рахунку-фактри № ТК-0000765 від 11.06.2013 р. ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» грошова сума, необхідна для відновлення пошкодженого автомобіля, складає 74 811 грн. 00 коп. (а.с. 34-35). Згідно ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Таке ж положення передбачено і ст.27 Закону України „Про страхування". Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню вартість заподіяних збитків за вирахуванням безумовної франшизи в 74 811 грн. 00 коп. Згідно ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. Враховуючи, що у скоєні ДТП є вина відповідача, то він і повинен відшкодувати в порядку регресу заподіяну позивачу по справі матеріальну шкоду по страховому відшкодуванню. Таким чином, доводи подавача позову щодо позовних вимог є доведеними, підтверджуються дослідженими у сукупності судом доказами, з боку відповідача заперечень на позов, а також доказів у спростування позову не поступило, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі, бо в силу закону до страховика, що виплатив страхове відшкодування за договором страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки. Регресну вимогу позивача по справі від 23.08.2013 р. відповідач по справі залишив без реагування (а.с.11-12). В силу вимог ст.88 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові витрати по справі в об'ємі заявлених вимог в сумі 752 грн. 11 коп., понесені ним, оскільки позивач при подачі позову до суду сплатив судовий збір, що підтверджується платіжним дорученням № 7292 від 19.02.2015 р. (а.с.5). На підставі викладеного,

Outcome: approved