Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], позивач) через свого представника [PERSON] (далі по тексту - представник позивача) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва до Публічного акціонерного товариства "Банк "Таврика" (далі по тексту - ПАТ "Банк "Таврика", відповідач), Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Таврика" Соловйової Наталії Анатоліївни (далі по тексту - Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Таврика" Соловйова Н.А.), третя особа: фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі по тексту - ФГВФО, третя особа). В процесі розгляду справи, ухвалою від 06.03.2014 року, провадження у справі в частині позовних вимог до Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Таврика" Соловйової Н.А. було закрито. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 21.06.2012 року між нею та ПАТ "Банк "Таврика" було укладено договір банківського вкладу "Ощадний плюс" з видачею купонного ощадного (депозитного) сертифікату на пред'явника [NUMBER] (далі по тексту - Договір), відповідно до п. 1.1. якого, банк здійснює розміщення сертифікату строком зберігання до 19.12.2012 року. Предметом даного Договору є здійснення вкладником переказу грошової суми у готівковій або безготівковій формі, а банк, відповідно до п. 2.1. Договору, за використання коштів, розміщених на рахунку для обліку розміщених ощадних (депозитних) сертифікатів вкладника, щомісячно нараховує проценти на суму вкладу з розрахунку 22,5 процентів річних. 19.12.2012 року позивач подала письмову заяву (вимогу) про закінчення дії Договору, та повернення/зарахуванням грошових коштів на розрахунковий рахунок з подальшою видачею в готівковій формі або переказу в безготівковій формі за розпорядженням на інший рахунок. Однак, на багаторазові усні та письмові звернення позивача, відповідач безпідставно відмовився від виконання умов Договору щодо виконання зобов'язання по закінченні дії Договору та поверненню вкладу позивачу. Вважає, що її права, як споживача банківських послуг, порушені, а тому позивач звернулася з позовом до суду, згідно якого просить визнати дії ПАТ "Банк "Таврика" в частині відмови [PERSON] у поверненні суми вкладу по Договору банківського вкладу "Ощадний плюс" з видачею купонного ощадного (депозитного) сертифікату на пред'явника [NUMBER], який закінчив термін дії до ведення тимчасової адміністрації, а саме до 21.12.2012 року, незаконним. Крім того, позивач вважає, що при укладенні Договору, відповідач ввів [PERSON] в оману, оскільки позивач не отримала належної інформації щодо банківського вкладу, ПАТ "Банк "Таврика" скористався необізнаністю позивача, в його діях вбачається наявний умисел, направлений на введення позивача в оману, а тому, вважає, що в даному випадку повинні бути застосовані наслідки ст. 230 ЦК України, у зв'язку з чим просить визнати Договір, укладений між нею та ПАТ "Банк "Таврика", недійсним. Також, позивач просить визнати строковим договором банківського рахунку/простого депозитного банківського вкладу, як укладеного між позивачем та ПАТ "Банк "Таврика", відповідно до зарахованих позивачем коштів у сумі 25000 грн. до ПАТ "Банк "Таврика". Позивач та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, просили позов задовольнити. Представник відповідача Онищук Д.В. заперечив з приводу задоволення позовних вимог, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначив, що у зв'язку з віднесенням АТ "Банк "Таврика" до категорії неплатоспроможних з 21 грудня 2012 року по 20 березня 2013 року в АТ "Банк "Таврика" здійснювалася тимчасова комісія. Оскільки, п.1 ч.5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, то визнання дій відповідача незаконними в частині відмови позивачу у поверненні суми вкладу по договору банківського вкладу не підлягають задоволенню. Крім того, зазначив, що наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Однак, позивач не надала належних та допустимих доказів, які б обґрунтовували її позовні вимоги в частині визнання договору недійсним та таким, що укладений під впливом обману. Також, звернув увагу на те, що відсутні підстави для визнання договору договором банківського вкладу або банківського рахунку. Представник третьої особи Костюченко І.В. в судовому засіданні заперечила з приводу задоволення позовних вимог, оскільки позивачем не надано доказів, які б підтверджували обґрунтованість її позовних вимог, просила відмовити в задоволенні позову. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, представника третьої особи, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України), кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 21.06.2012 року між [PERSON] та ПАТ "Банк "Таврика" було укладено договір банківського вкладу "Ощадний плюс" з видачею купонного ощадного (депозитного) сертифікату на пред'явника [NUMBER], відповідно до п. 1.1. якого, банк здійснює розміщення сертифікату строком зберігання до 19.12.2012 року (а.с.37). Відповідно до п.1.2. Договору, вкладник 21.06.2012 року вносить (переказує) грошові кошти у готівковій або безготівковій формі відповідно до чинного законодавства України, а банк залучає на відкритий вкладнику рахунок для обліку розміщених ощадних (депозитних) сертифікатів [NUMBER], особовий рахунок [NUMBER] суму вкладу, у розмірі 25000,00 гривні. Відповідно до п.1.3. Договору, банк на суму внесених (переказаних) в готівковій або безготівковій формі грошових коштів видає відповідно до акту прийому-передачі Вкладнику купонний ощадний сертифікат на пред'явника. Відповідно до акта прийому-передачі від 21.06.2012 року, [PERSON] прийняла, а АТ "Банк "Таврика" передав ощадний сертифікат АТ "Банк "Таврика" (а.с.38). Відповідно до Рішення № 33 від 20.12.2013 р., прийнятого Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з 21.12.2012 р. розпочато здійснення ліквідаційної процедури ПАТ "Банк "Таврика". Відповідно до ст. 44 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Відповідно до Постанови Правління Національного банку України № 548 від 20.12.2012 р., відповідача було віднесено до категорії неплатоспроможних. Відповідно до Постанови Правління Національного банку України № 97 від 20.03.2013 р., у відповідача було відкликано банківську ліцензію. Згідно із ст. 45 Закону, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку, розміщує інформацію про це на офіційній сторінці в мережі Інтернет. Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах "Урядовий кур'єр" та "Голос України" не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Відповідно до ст. 26 Закону, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення про відкликання ліцензії та ліквідації банку. Відповідно до ст. 49 Закону, уповноважена особа припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до ч. 2 ст. 45 цього Закону. Як вбачається зі змісту позовної заяви, [PERSON] звернулась до відповідача 19.12.2012 року з вимогою виплатити банківський строковий вклад відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем Договору, оскільки згідно умов Договору, строк погашення вкладу закінчився 19.12.2012 року (а.с.40). Відповідно до заяви позивача від 24.04.2013 року, вбачається, що позивачка зверталася до Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Таврика" Соловйової Н.А. з вимогою визнати її кредитором (а.с.58). Відповідно до листів Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Таврика" Соловйової Н.А., направлених на адресу позивача, датованих 11.07.2013 р. (а.с.42,43), позивачу було надано відповідь, відповідно до якої вимога позивача включена до реєстру акцептованих вимог кредиторів та підлягає задоволенню в сумі 6327,53 грн. та в сумі 27770,88 грн. згідно до 4 черговості, що відповідає частині 1 статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно даних відповідей позивачу, вбачається, що її вимога включена до реєстру акцептованих вимог кредиторів. В свою чергу, реєстр акцептованих вимог кредиторів складається протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах "Урядовий кур'єр" та "Голос України" не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Однак, враховуючи те, що у відповідача було відкликано банківську ліцензію 20.03.2013 року відповідно до Постанови Правління Національного банку України № 97 від 20.03.2013 р., а позивачка звернулася до АТ "Банк "Таврика" 19.12.2012 р., суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання дій ПАТ "Банк "Таврика" незаконними щодо відмови їй у поверненні суми вкладу по Договору банківського вкладу "Ощадний плюс" з видачею купонного ощадного (депозитного) сертифікату на пред'явника [NUMBER], який закінчив термін дії до ведення тимчасової адміністрації, а саме до 21.12.2012 року, підлягають задоволенню, оскільки позивач звернулася до введення в дію тимчасової адміністрації. Що стосується позовних вимог в частині визнання недійсним та таким, що укладений під впливом обману Договору банківського вкладу "Ощадний плюс" з видачею купонного ощадного (депозитного) сертифікату на пред'явника [NUMBER], то слід зазначити наступне. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Посилання позивачів на те, що всі договори укладені позивачами внаслідок обману шляхом розміщення реклами, в якій зазначено, що виключно у «Банку Таврика» депозитні вклади захищені не тільки Законом України «Про фонд гарантування вкладів населення», а й вишуканими ювелірними виробами Київського Ювелірного Заводу» й на те, що на доданих до матеріалів справи рекламних буклетах не зазначено, що вклади з видачею ощадного/ депозитного/сертифікату на пред'явника підпадають під гарантії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не містять доказів на введення в оману. Стосовно скріншотів, долучених до матеріалів позовної заяви, то суд не може їх розцінювати їх як належний та допустимий доказ, оскільки відповідно до відповіді директора ТОВ «Студія Ікс-Стайл» Пономаренка С.Ю., яка займалася розробкою офіційного сайту для ФГВФО, вбачається, що наповненням інформації вказана студія не займалася, жодного підтвердження стосовно інформації дати не можуть. Тому, у суду відсутні підстави вважати, коли саме була розміщена дана інформація в мережі Інтернет. Враховуючи те, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів щодо вчинення відповідачем дій, які були б направлені на введення позивача в оману, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині не підлягають до задоволення. Позовні вимоги в частині визнання строковим договором банківського рахунку/простого депозитного банківського вкладу, як укладеного між позивачем та ПАТ "Банк "Таврика", відповідно до зарахованих позивачем коштів у сумі 25000,00 грн. до ПАТ "Банк "Таврика" також не підлягають до задоволення, оскільки жодних законних підстав визнавати договори банківського вкладу «Ощадний плюс» з видачею купонного ощадного/ депозитного/ сертифікату на пред'явника строковими договорами банківського рахунку або простого депозитного банківського вкладу не має жодних підстав. Всі договори банківського вкладу «Ощадний плюс» з видачею купонного ощадного/депозитного/ сертифікату на пред'явника містять суттєві умови, якими передбачено відповідні умови. Як видно із копій договорів банківського вкладу «Ощадний плюс» з видачею купонного ощадного депозитного сертифікату на пред'явника, то вони укладені з дотриманням всіх вимог і містять всі реквізити, які встановлюються нормами ЦК України. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову.

Outcome: partial