Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія" про стягнення коштів внаслідок використання майна без достатьної правової підстави та моральної шкоди, посилаючись на те, що він являється власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,9090 га, розташованої в адмінмежах Франківської сільської ради Чорнобаївського району, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Франківською сільською радою Чорнобаївського району 20 березня 2001 року. 23 грудня 2010 року сторони уклали договір оренди земельної ділянки, яким визначили, зокрема, розмір орендної плати, порядок її обчислення, строки проведення виплат та можливість перегляду розмірів орендної плати. Протягом 2011-2013 років відповідач користувався належною позивачу земельною ділянкою та сплачував орендну плату в натуральній формі. 17 січня 2015 року позивач звернувся з вимогою виплатити орендну плату , проте отримав відмову по причині відсутності грошей в господарстві, також отримав відмову про видачу довідки про заборгованість з виплати орендної плати В цей же час позивач дізнався, що укладений ним в 2010 році договір оренди земельної ділянки не пройшов державну реєстрацію і весь час господарство користується земельною ділянкою без належної правової підстави. В 2014 році на земельній ділянці позивача ТОВ "Мрія" вирощувало кукурудзу, середня урожайність якої склала 33 центнери з гектара. При площі земельної ділянки 2,92 га відповідач отримав 9,6 тонн кукурудзи. При вартості 1 тонни кукурудзи 2500 грн. відповідач отримав прибутку з земельної ділянки позивача 24000 грн. Мотивуючи тим, що відповідач користується належною йому земельною ділянкою без достатньої правової підстави, позивач просить суд стягнути кошти внаслідок використання майна без достатьної правової підстави в сумі 24799,53 грн. - прибуток, отриманий ТОВ "Мрія" від земельної ділянки позивача без достатньої првової підстави, 685,53 грн. інфляційні втрати, 1000 грн. втраченої вигоди та 1000 грн. моральної шкоди, яку позивач зазнав, звертаючись до відповідача з вимогою про виплату орендної плати, яку відповідач повністю проігнорував, чим викликав у позивача душевні стражданна та переживання. В судове засідання позивач не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі і просив задовольнити. Представник відповідача - ТОВ "Мрія", в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про отримання судової повістки. Причину неявки представника суду не повідомили, заяву про розгляд справи за відсутності представника не подали. Заперечення проти позову не подали. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України в зв"язку з відсутністю в судовому засіданні сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом установлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,9090 га, розташованої в адмінмежах Франківської сільської ради Чорнобаївського району, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Франківською сільською радою Чорнобаївського району 20 березня 2001 року. (а.с.20) В матеріалах справи мається договір оренди земельної ділянки від 23 грудня 2010 року, укладений між [PERSON] та ТОВ "Мрія" в особі директора Романій І.М., який засвідчений підписами сторін та печаткою господарства, проте відсутня відмітка про державну реєстрацію договору у Державному реєстрі земель (а.с.12-19). Встановлено, що позивач 17 січня 2015 року звернувся до директора ТОВ "Мрія" із заявою, в якій просив видати довідку про нарахування та виплату орендної плати за 2014 рік (а.с.22). Відповідь на свою заяву позивач не отримав. Правовідносини виникли між сторонами внаслідок набуття, збереження майна без достатньої правової підстави та регулюються ст.ст.1212-1215 ЦК України, відповідальність за порушення грошового зобов"язання передбачена ст.625 ЦК України. За положеннями ч.1 ст.20 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі підлягає державній реєстрації і на підставі ч.1 ст.210, ч.3 ст.640 ЦК України, ч.2 ст.125 ЗК України та ст.18 Закону України "Про оренду землі" є укладеним з моменту його державної реєстрації. Порядок державної реєстрації договорів оренди землі затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року №2073, а відповідно до Указу Президента України від 17 лютого 2003 року №134/2003 "Про заходи щодо створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру" який у силу ст.106 Конституції України є обов"язковим для виконання на території України, на Державний комітет України по земельних ресурсах покладено обов"язок щодо здійснення у складі Державного земельного кадастру реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна на прав на них , договорів оренди земельних ділянок. Судом встановлено, що державна реєстрація договору оренди земельної ділянки, підписаного 23 грудня 2010 року між позивачем [PERSON] та ТОВ "Мрія", не відбулася, указаний договір у державному земельному кадастрі не зареєстрований. Сторони ці обставини не оспорюють. За приписом ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. В судовому засіданні встановлено, що відповідач користується земельною ділянкою, належною позивачеві, без достатньої правової підстави, так як договір оренди землі, підписаний сторонами, не пройшов державної реєстраці, тобто є юридично неукладеним. Незважаючи на відсутність правової підстави, відповідач нарахував орендну плату за користування належною позивачеві земельною ділянкою за 2014 рік в сумі 5994 грн., що підтверджується відомістю від 31 березня 2015 року, виданою з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів . Протягом 2014 року позивач частково отримав орендну плату в натуральній формі - 700 кг пшениці та інших послуг на суму 1886 грн. Залишок невиплаченої орендної плати складає 3209 грн. Посилання відповідача на те, що розмір орендної плати визначений договором і складає 4,5 % вартості земельної паю суд вважає необгрунтованим, так як згідно даних ДПА України позивачеві нарахована орендна плата в сумі 5994 грн. від вартості земельної ділянки 99915 грн., що становить 6%. Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. На пдставі до ч.1 ст.1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Суд вважає, що вимога позивача про стягнення на його користь з відповідача коштів внаслідок використання земельної ділянки без достатньої правової підстави в розмірі отриманого прибутку за вирощування кукурудзи в сумі 24000 грн. є необгрунтованою, так як не підтверджується належними доказами. Крім цього, між сторонами протягом чотирьох років існували договірні відносини, які сторони виконували, тому сума коштів, яка підлягає стягненню з відповідачана користь позивача за користування земельною ділянкою останнього без достатньої правової підстав , становить в межах розміру орендної плати в сумі 5994 грн. згідно даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити всю суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно даних Міністерства статистики України в січні 2015 року індекс інфляції становив 103,1%, тому сума інфляційних витрат складає 99 грн. 48 коп. (3209 грн. х 103,1% - 3209 грн.) Щодо зазначених розрахунків відповідач заперечень не подав. Суд вважає, що розмір втраченої вимоги в сумі 1000 грн. не підлягає стягненню на користь позивача, так як обгрунтування позивача містять припущення щодо придбання побутової техніки за новорічними знижками в січні 2015 року за меншою ціною в зв"язку з девальвацією гривні. Щодо стягнення компенсації за моральну шкоду в сумі 1000 грн. суд вважає такий розмір компенсації справедливим і обгрунтованим, так як позивач через невиплату орендної плати змушений звертатися за захистом своїх прав, відповідач ігнорував звернення, через що позивач зазнав душевних страждань та переживань. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial