Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Суворовська державна нотаріальна контора у м. Одесі в якій просить: -Встановити факт проживання як чоловіка та дружини без державної реєстрації шлюбу [PERSON] ( [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ), який помер [INFO] та [PERSON] ( [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) з листопада 2010 року по [INFO]. -Визнати за [PERSON] ( [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) право спільної часткової власності на 1/2 квартири [ADDRESS] , загальною площею 21,2 м2 (реєстраційний номер 1367037851 101). -Визнати за [PERSON] ( [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) право спільної часткової власності на 1/2 квартири [ADDRESS] , загальною площею 44,8 м2 (реєстраційний номер 846001151101). -Визнати за [PERSON] ( [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) право спільної часткової власності на 1/2 автомобілю Chevrolet Lacetti 2008 року випуску, д.н. [NUMBER] , VIN [NUMBER] . Позов обґрунтовано тим, що у червні 2010 року позивачка [PERSON] познайомилась з [PERSON] . У листопаді 2010 року позивачка [PERSON] переїхала жити до [PERSON] у квартиру [ADDRESS] . Після смерті матері [PERSON] у липні 2012 року позивачка [PERSON] та [PERSON] разом переїхали жити до квартири [PERSON] , яка розташована за адресою: [ADDRESS] , де вони проживали до жовтня 2017 року, а потім переїхали до спільної квартири [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] . 03.03.2021 року позивачка [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Полішук Г.П. з заявою про прийняття спадщини та 23.03.2021 року Суворовська державна нотаріальна контора повідомила, що для отримання свідоцтва про право на спадщину необхідно отримати рішення суду про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Представник позивачки [PERSON] - адвокат Шелков С.Г. вказує про те, що починаючи з листопада 2010 року по день смерті [PERSON] , позивачка [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, за час спільного проживання спільно ним користувалися, витрачаючи кошти на харчування, сплату комунальних послуг, ремонт та облаштування житла, піклувались та турбувалися один про одного, мали взаємні права та обов`язки, проживали, як чоловік та дружина. Факт проживання однією сім`єю [PERSON] разом з [PERSON] без реєстрації шлюбу з листопада 2010 року по день смерті [PERSON] підтверджується наступними доказами: - довідка ЖБК «Центральний-31» від 20.02.2021 року, відповідно до якої [PERSON] та [PERSON] мешкали разом з 01.10.2017 року у [ADDRESS] ; - поясненнями [PERSON] від 29.03.2021 року, відповідно до яких [PERSON] та [PERSON] мешкали разом як чоловік та жінка з 2011 року; - поясненнями [PERSON] від 29.03.2021 року, відповідно до яких [PERSON] та [PERSON] мешкали разом як чоловік та жінка з 2012 року; - поясненнями [PERSON] від 19.03.2021 року, відповідно до яких [PERSON] та [PERSON] мешкали разом як чоловік та жінка з 2017 року; - поясненнями [PERSON] від 20.03.2021 року, відповідно до яких [PERSON] та [PERSON] мешкали разом як чоловік та жінка з 2017 року; - поясненнями [PERSON] від 22.03.2021 року, відповідно до яких [PERSON] та [PERSON] мешкали разом як чоловік та жінка з 2017 року; - поясненнями [PERSON] від 19.03.2021 року, відповідно до яких [PERSON] та [PERSON] мешкали разом як чоловік та жінка з 2017 року; - квитанціями про сплату комунальних послуг; - спільними фотознімками. В період проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] , чоловік [PERSON] придбав наступне майно: - 02.10.2017 року на підставі договору купівлі - продажу квартиру [ADDRESS] ; - 20.09.2017 року на підставі договору купівлі - продажу квартиру [ADDRESS] ; - 15.05.2019 року автомобіль Chevrolet Lacetti 2008 року випуску, д.н. [NUMBER] . У судове засідання з`явилися позивачка [PERSON] та її представник Шелков С.Г. , позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити в повному обсязі. У судове засідання відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином. У судове засідання представник третьої особи Суворовської державної нотаріальної контори у м. Одесі не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, надав заяву в якій просив розгляд справи провести у його відсутність. У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-281 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивачки та її представника, заслухавши показання свідків, суд вважає про те, що позов є обґрунтованим, є доказаним, тому підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено про те, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видано Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси), актовий запис № 342 (а.с.174). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з: - квартири [ADDRESS] ; - квартири [ADDRESS] ; - земельної ділянки, площе 0,063 га, кадастровий номер 5122782600:01:002:4922. - автомобіля Chevrolet Lacetti 2008 року випуску, д.н. [NUMBER] . Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 10.06.2021р. витребувано з Суворовської державної нотаріальної контори у м. Одесі належним чином завірену копію спадкової справи № 101/2021 (номер у спадковому реєстрі 67211003), яка була відкрита після смерті [INFO] [PERSON] ( [INFO] , ІПН [NUMBER] ). 01.07.2021р. до Суворовського районного суду м. Одеси від Суворовської державної нотаріальної контори у м. Одесі надійшла спадкова справа № 101/2021 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с.173-184). З матеріалів спадкової справи № 101/2021 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається про те, що 16.02.2021р. до державного нотаріуса Суворовської державної нотаріальної контори м.Одеси з заявою звернулася відповідачка [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.173 (зворот)), також 03.03.2021 року позивачка [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Полішука Г.П. з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.181 (зворот)). На адресу позивачки [PERSON] надійшов інформаційний лист Суворовської державної нотаріальної контори № 814 від 23.03.2021р. з якого вбачається про те, що для отримання свідоцтва про право на спадщину необхідно отримати рішення суду про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (а.с.182 (зворот)). В матеріалах справи містяться письмові пояснення [PERSON] від 29.03.2021 року, відповідно до яких [PERSON] та [PERSON] мешкали разом як чоловік та жінка з 2011 року; письмові поясненнями [PERSON] від 29.03.2021 року, відповідно до яких [PERSON] та [PERSON] мешкали разом як чоловік та жінка з 2012 року; письмові пояснення [PERSON] від 19.03.2021 року, письмові поясненнями [PERSON] від 20.03.2021 року, письмові пояснення [PERSON] від 22.03.2021 року, відповідно до яких [PERSON] та [PERSON] мешкали разом як чоловік та жінка з 2017 року (а.с.17-22). З довідки ЖБК «Центральний-31» від 25.02.2021р. вбачається про те, що [PERSON] та [PERSON] мешкали разом за адресою: [ADDRESS] , з 01.10.2017р. Комунальні послуги нараховувалися і сплачувалися за дві особи (а.с.16). У судовому засіданні 12.07.2021р. була допитана в якості свідка [PERSON] , яка пояснила про те, що знає позивачку [PERSON] близько 40 років, а з чоловіком [PERSON] познайомилася у 2010р. Свідок зазначила про те, що [PERSON] та [PERSON] спочатку проживали в квартирі [PERSON] , яка розташована за адресою: [ADDRESS] , а потім переїхали до спільної квартири [ADDRESS] . У судовому засіданні 12.07.2021р. була допитана в якості свідка [PERSON] , яка суду пояснила, що знайома з [PERSON] та [PERSON] приблизно 10-11 років, знає, що вони проживали разом як одна сім`я. У судовому засіданні 12.07.2021р. була допитана в якості свідка [PERSON] , яка пояснила, що знає [PERSON] та [PERSON] багато років, знає, що вони проживали разом, як чоловік та дружина, ходили в гості один до одного. У судовому засіданні 12.07.2021р. була допитана в якості свідка [PERSON] , яка пояснила про те, що знає [PERSON] приблизно 20р., а з [PERSON] познайомилася у 2010р., розповіла про те, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом однією сім`єю. Судом встановлено про те, що з листопада 2010 року по день смерті [PERSON] , а саме до [INFO] , позивачка [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, за час спільного проживання спільно ним користувалися, витрачаючи кошти на харчування, сплату комунальних послуг, ремонт та облаштування житла, піклувались та турбувалися один про одного, мали взаємні права та обов`язки, проживали, як чоловік та дружина. Відповідно до частини 2,4 статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, незаборонених законом і таких що не суперечать моральним засадам суспільства. Юридичне поняття шлюбу визначено в частині 1 статті 21 СК України, де вказано про те, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю. У п. 21 вищевказаної Постанови зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини, і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також: інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення: докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Згідно вимог ч. 4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства. У справі «Джонстон проти Ірландії» (справа номер ЕСН-1986-8-006) було встановлено, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім`ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 Сімейного Кодексу України. Згідно із частинами 1, 2 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Встановлення факту спільного проживання має значення для захисту матеріальних інтересів осіб, які спільно проживають, оскільки статтею 74 відповідного Кодексу передбачено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Пленум Верховного Суду України в п.20 Постанови №11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вказав, що при застосуванні статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Крім того, для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року (справа № 6-148цс 12). Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що позивачкою [PERSON] доведено факт, того, що вона проживала разом з [PERSON] , як чоловіка та дружини без державної реєстрації шлюбу з листопада 2010 року по [INFO], тому позовна вимога про встановлення факту проживання як чоловіка та дружини без державної реєстрації шлюбу підлягає задоволенню. Стосовно позовної вимоги про визнання права власності на майно суд зазначає наступне. Судом встановлено про те, що за час проживання однією сім`єю [PERSON] придбав наступне майно: - квартиру [ADDRESS] , що належить [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 02.10.2017 року, який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Тітаренко О.С., зареєстровано в реєстрі за №974 (а.с.27-29), що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 99039601 від 02.10.2017р. (а.с.30); - квартиру [ADDRESS] , що належить [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 20.09.2017 року, який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Тітаренко О.С., зареєстровано в реєстрі за №933 (а.с.31-33), що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 97905185 від 20.09.2017р. (а.с.34); - автомобіль Chevrolet Lacetti 2008 року випуску, д.н. [NUMBER] , що належить [PERSON] (а.с.35). Вказані договори купівлі-продажу є чинними та не визнані недійсними у встановленому законом порядку. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена в його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України). Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 3 ст. 368 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Згідно із ч. 4 ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №6-1026цс15 майно, з яким погодився Верховний Суд у постанові від 10 жовтня 2018 року у справі №367/7714/16, у постанові від 04 вересня 2019 року у справі №204/8558/14-ц, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці. Оскільки, судом встановлено факт проживання [PERSON] та [PERSON] з листопада 2010 року по [INFO], як чоловік та дружини без державної реєстрації шлюбу, та з урахуванням доказів наданих позивачкою, суд приходить до висновку по задоволення позовних вимог про визнання за [PERSON] право спільної часткової власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 21,2 м2 (реєстраційний номер 1367037851 101); на 1/2 квартири [ADDRESS] , загальною площею 44,8 м2 (реєстраційний номер 846001151101) та на 1/2 автомобілю Chevrolet Lacetti 2008 року випуску, д.н. [NUMBER] , VIN [NUMBER] . Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В силу частин 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, предбачених законом. Частиною 1,2 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до чч. 1,2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1)письмовими,речовими іелектронними доказами; 2)висновками експертів; 3) показаннями свідків. У відповідності до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Частиною 2 цієї статті встановлено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Суворовська державна нотаріальна контора у м. Одесі про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини без державної реєстрації шлюбу, про визнання права власності підлягають задоволенню На підставі викладеного,

Outcome: approved