Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-Ресурси» в особі Західної міжрегіональної філії Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-Ресурси», в якому просить витребувати з Державного підприємства МВС України «Інформ-Ресурси» на користь [PERSON], який діє в інтересах [PERSON] автомобіль марки ЗАЗ, модель 110307, номер шасі [NUMBER], червоного кольору на безоплатній основі з підстав, викладених у позовній заяві. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що [PERSON] на аукціоні придбав автомобіль марки ЗАЗ, модель 110307, номер шасі [NUMBER], червоного кольору, що належав боржнику ТзОВ «Терпродукт». Зазначає, що звернувся до відповідача із заявою, в якій повідомив, що має намір забрати придбаний автомобіль, однак отримав відповідь про те, що підприємству про реалізацію автомобіля невідомо і витрати за його зберігання становлять 41880,00 грн. Позивач зазначає, що відповідач грубо порушує його право власності та просить позов задоволити. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 31 серпня 2018 року відкрито провадження у даній цивільній справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 09 жовтня 2018 року розгляд справи в судовому засіданні відкладено, у зв'язку з першою неявкою учасників справи. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 29 жовтня 2018 року розгляд справи в судовому засіданні відкладено, у зв'язку з неявкою учасників справи. У судове засідання позивач та його представник не з'явилися, однак від представника позивача - [PERSON] через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника. Зазначив, що проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Таким чином, суд вважає, що справу можливо слухати у відсутності учасників процесу, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін. Згідно із ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно положень ст.ст.280-282 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки учасники справи в судове засідання не з'явилися. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задоволити, з наступних підстав. Судом установлено, що 06.06.2018 року [PERSON] придбав через ТОВ «Електронні торги» за 2121,60 грн. автомобіль марки ЗАЗ, модель 110307, номер шасі [NUMBER], червоного кольору, що належав ТзОВ «Терпродукт», що підтверджується протоколом № 360560 від 06.06.2018 року про проведення аукціону TOB "Електронні торги України" по лоту № 360560 /а.с.8, 9/. Як встановлено судом, придбаний позивачем автомобіль знаходяться з 27.03.2010 року на Спеціальному майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів ЗМФ ДП МВС України «Інформ-Ресурси» за адресою: с. Байківці, Тернопільського району, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 р. №1102 «Про затвердження порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках». 11.07.2018 року представник позивача по довіреності - [PERSON] звертався до Західної міжрегіональної філії ДП МВСУ "Інформ-Ресурси" із листом, у якому зазначав про намір забрати даний автомобіль 23 липня 2018 року о 11.00 год. з місця його зберігання, враховуючи те, що [PERSON] є новим власником зазначеного вище транспортного засобу та має право повного володіння, користування та розпорядження ним /а.с. 7/. Листом вих. №212 від 27.07.2018 року відповідач повідомив, що вказаний транспортний засіб знаходиться за адресою: с. Байківці, Тернопільського району і витрати за його зберігання становлять 41880,00 грн., та підприємство не отримувало вимогу від органу державної виконавчої служби про вилучення та передання транспортного засобу /а.с. 10/. Відповідно до Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1102 (з наступними змінами та доповненнями) тимчасове затримання транспортного засобу здійснюється у випадках , передбачених статтею 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також у разі виявлення транспортного засобу боржника, оголошеного в розшук відповідно до статті 36 Закону України «Про виконавче провадження» (ч.2 п.2). Про тимчасове затримання транспортного засобу боржника поліцейський письмово повідомляє державному виконавцю, приватному виконавцю не пізніше наступного робочого дня з дня затримання із зазначенням місця зберігання транспортного засобу (п.8). Зазначений Порядок передбачає повернення тимчасово затриманого транспортного засобу, який зберігається на спеціальному майданчику чи стоянці безпосередньо водію за умови оплати ним витрат та пред'явлення відповідно постанови у справі про адміністративне правопорушення або протоколу про адміністративне правопорушення у разі їх складання; вилучення тимчасово затриманого транспортного засобу боржника із спеціального майданчика чи стоянки здійснюється державним виконавцем, приватним виконавцем на підставі вимоги (п.12). Витрати з транспортування і зберігання транспортного засобу боржника на спеціальному майданчику чи стоянці компенсуються органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем після вилучення транспортного засобу із спеціального майданчика чи стоянки за рахунок коштів виконавчого провадження у порядку, встановленому спільним наказом МВС та Мін'юсту (п.13). Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що оплата витрат пов'язаних з транспортуванням і зберіганням транспортного засобу покладена на водія в правовідносинах, що виникли при застосуванні Кодексу України про адміністративні правопорушення та на виконавчу службу. Не здійснення виконавчою службою дій по вилученню транспортного засобу з майданчика і передачі його власнику, а самостійне витребування транспортного засобу власником, не покладає на позивача обов'язок сплати витрат пов'язаних із зберіганням транспортного засобу. Таким чином, виходячи з положень Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1102 від 17 грудня 2008 року [PERSON] не є особою, на яку покладається оплата витрат, пов'язаних з зберіганням транспортного засобу, оскільки його винних дій, які стали б підставою для тимчасового затримання транспортного засобу, внаслідок якого є зберігання, не встановлено. Також між [PERSON] та відповідачем відсутні будь-які інші правовідносини з приводу зберігання відповідачем транспортного засобу, за що позивач зобов'язаний сплатити кошти за його зберігання. Тобто між позивачами та Державним підприємством Міністерства внутрішніх справ України "Інформ-Ресурси", відсутні будь-які зобов'язання, які давали би йому право не повертати автомобіль покупцеві до сплати коштів за їх зберігання. В той самий час, право [PERSON] вимагати повернення автомобіля кореспондується із обов'язком Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України "Інформ-Ресурси" повернути їх на першу вимогу. Згідно із ч. 4 ст. 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Відповідно до ст.ст. 662, 663 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Норми ч. 10 розділу Х Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2831\\5, зареєстрованим Міністерством юстиції України 30 вересня 2016 року за №1301/29431, передбачають обов'язок переможця електронних торгів отримати майно у зберігача не пізніше семи робочих днів з дати отримання акта. У разі отримання майна пізніше семи робочих днів з дати отримання акта, якщо майно перебуває на зберіганні в організатора, витрати на зберігання майна в період, що перевищує вказав вище сім робочих днів, покладаються на переможця електронних торгів. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з нормою ст. 319 ЦК власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права, чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги щодо витребування майна із чужого незаконного володіння є обґрунтованими, підтверджуються письмовими доказами, наданим до матеріалів справи та підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, щодо розподілу судових витрат між сторонами, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору при подачі позовної заяви у розмірі 704,80 грн., які підтверджуються квитанцією про сплату судового збору /а.с. 1/.

Outcome: approved