Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом. Зазначав, що він є власником земельної ділянки № 41, площею 3,19 га, що розташована на території Ничипорівської сільської ради та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. При оформленні спадщини після померлого [PERSON] землевпорядною організацією була допущенка помилка в номері земельної ділянки, замість земельної ділянки № 301, технічна документація спадкоємцями [PERSON], [PERSON] виготовлена на ділянку № 41, яка належить йому, [PERSON] Посилаючись на те, що при проведенні державної реєстрації земельної ділянки № 41 виник перетин земельних ділянок, що не дає можливості провести подальші дії, порушує його майнове право, просив скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 689598, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 689597 та виключити дані на земельну ділянку, яка розташована в адміністративних межах Ничипорівської сільської ради Яготинського району Київської області за кадастровими номерами: 3225584200:05:005:0019 та 3225584200:05:005:0020 з Державного кадастрового реєстру. У судове засідання позивач не з`явився, однак від представника позивача до суду надійшла заява, у якій він просив справу розглядати без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримав. У подальшому уточнив позовні вимоги та просив визнати державні акти недійсними, скасувати та виключити дані на земельні ділянки з Державного кадастрового реєстру. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, однак від відповідачів до суду надійшли заяви про визнання позову, у яких, крім іншого, просили розглядати справу у їх відсутність. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву, у якій просив справу розглядати без участі представника третьої особи, проти задоволення позову не заперечував. Суд, дослідивши надані докази, дійшов наступних висновків. Судом установлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки № 41, площею 3,19 га, що розташована на території Ничипорівської сільської ради та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 5). У 2008 році при переоформленні спадщини після померлого [PERSON] землевпорядною організацією була допущенка помилка в номері земельної ділянки, та замість земельної ділянки № 301, технічна документація спадкоємцям [PERSON], [PERSON] виготовлена на ділянку № 41 (а.с. 6, 9), чим порушуються права [PERSON] Згідно з ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязани діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно зі ч. 2 ст. 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Згідно вимог абзацу першого пункту 12 Розділу Х Перехідні положення ЗК України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзацах другому та четвертому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту, а за межами населених пунктів відповідні органи виконавчої влади. Згідно зі ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий органом, який не мав на це законних повноважень, визнається недійсним. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 26 вересня 2012 року по справі №6-103цс12 Згідно зі ст. 11 ЗУ "Про Державний земельний кадастр" відомості про об'єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об'єктів у натурі (на місцевості), визначеним із точністю відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів. Згідно зі п. 4 ч. 6 ст. 24 ЗУ "Про Державний земельний кадастр" підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є, крім іншого, знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. Таким чином накладення земельних ділянок є перешкодою для їх державної реєстрації. Крім того, згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Ураховуючи, що при виготовленні технічної документації на земельну ділянку № 301 землевпорядною організацією була допущена помилка в номері земельної ділянки та вказано земельна ділянка № 41, право на яку має [PERSON], з набранням чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" внести виправлення у державний акт на право приватної власності на землю неможливо, визнання відповідачами позову, на думуку суду, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе задовольнити заявлені [PERSON] позовні вимоги.

Outcome: approved