Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

Позивач Благодійна організація "Благодійний фонд "Віс Пасем" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності та витребування майна з чужого володіння. Свої вимоги мотивував тим, що згідно договору передачі у тимчасове володіння від 13 березня 2015 року відповідачу передано автомобіль [NUMBER] для проведення волонтерської діяльності, строк дії якого закінчився 31 грудня 2015 року. Відповідач відмовляється добровільно повернути автомобіль. У зв'язку з чим просить суд визнати за позивачем право власності на автомобіль [NUMBER] та витребувати вказаний автомобіль із незаконного володіння відповідача. Ухвалою суду [PERSON], [PERSON] залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог. Представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги. Пояснив, що спірний автомобіль, який відповідач забрав та не повернув, був переданий банком у вигляді благодійної допомоги, яка оформлена актом прийома-передачі. Оскільки з відповідачем укладено договір про волонтерську діяльність, цей автомобіль був переданий йому у тимчасове користування. Пізніше стало відомо, що відповідач є власником спірного автомобіля, що підтверджується довідкою-рахунком. Фонд відповідачу у власність автомобіль не надавав. Зазначені у цієї довідці-рахунку кошти у сумі 117 700 грн. до Фонду не надходили. Договір купівлі-продажу не визнавали недійсним, до правоохоронних органів не зверталися. Представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги. Дав пояснення, аналогічні викладеним у позові. Додатково пояснив, що автомобіль мав зареєструвати відповідач на Фонд. Договір про волонтерську діяльність відповідача закінчився, однак автомобіль він не повернув та під час ремонту автомобіль забрав зі станції технічного обслуговування. Відповідач [PERSON] не визнав позовні вимоги. Пояснив, що з червня 2014 року займався волонтерською діяльністю, яка була запропонована Фондом. Голова правління Фонду [PERSON] запропонував викупити автомобіль та забрати для здійснення волонтерської діяльності в зоні АТО. Кошти за автомобіль передав голові правління особисто, у МРЕВ оформив довідку-рахунок. Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу оформлено на його ім»я. Треті особи [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, хоча повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи. Представництво інтересів здійснював [PERSON] Представник третіх осіб [PERSON] позовні вимоги не визнав. Пояснив, що відповідач є власником автомобіля, будь-які підстави визнання права власності за Благодійною організацією "Благодійний фонд "Віс Пасем" відсутні. Дослідив матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи. 24 липня 2014 року було проведено державну реєстрацію Благодійної організації «Благодійний фонд «Віс Пасем», засновником якої є [PERSON] (а.с.10-11, 32-36). Закон України "Про благодійну діяльність та благодійні організації" визначає загальні засади благодійної діяльності в Україні, забезпечує правове регулювання відносин у суспільстві, спрямованих на розвиток благодійної діяльності, утвердження гуманізму і милосердя, забезпечує сприятливі умови для утворення і діяльності благодійних організацій. Благодійна діяльність - добровільна особиста та/або майнова допомога для досягнення визначених цим Законом цілей, що не передбачає одержання благодійником прибутку, а також сплати будь-якої винагороди або компенсації благодійнику від імені або за дорученням бенефіціара. Благодійна організація - юридична особа приватного права, установчі документи якої визначають благодійну діяльність в одній чи кількох сферах, визначених цим Законом, як основну мету її діяльності(ст.1 Закона України "Про благодійну діяльність та благодійні організації"). Статтею 5 цього Закону передбачено, що благодійники спільно чи індивідуально можуть здійснювати благодійну діяльність на підставі добровільного вибору одного або кількох таких її видів,зокрема, безоплатну передачу у власність бенефіціарів коштів, іншого майна, а також безоплатне відступлення бенефіціарам майнових прав. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» є власником автомобіля марки Volkswagen LT 35, шасі [NUMBER], 2006 року випуску (а.с. 13). 04 березня 2015 року наказом № 37/1 Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» прийнято рішення про зняття з балансу та передачу Благодійному фонду «ВІіс Пасем» автомобілів марки Mercedes Benz Sprinter 314, шасі [NUMBER], 2000 року випуску та Volkswagen LT 35, шасі [NUMBER], 2006 року випуску (а.с. 5). Згідно акту прийому-передачі представник АТ «Райффайзен Банк Аваль» передав Благодійному фонду «Центр допомоги» автомобілі марки: Mercedes Benz Sprinter 314, шасі [NUMBER], 2000 року випуску та Volkswagen LT 35, шасі [NUMBER], 2006 року випуску (а.с.4). Згідно договору передачі у тимчасове умовне володіння транспортного засобу від 13 березня 2015 року Благодійною організацією «Благодійний фонд «Віс Пасем» передано [PERSON] у тимчасове умовне володіння автомобіль марки Volkswagen LT 35, шасі [NUMBER], 2006 року випуску, строком до 31 грудня 2015 року (а.с. 6). Згідно інформаційного листа Благодійного фонду «Віс Пасем» [PERSON] повідомлено про необхідність повернення автомобіля марки Volkswagen LT 35, шасі [NUMBER], 2006 року випуску, строком до 31 грудня 2015 року, у зв'язку з закінченням терміну дії договору передачі у тимчасове умовне володіння транспортного засобу від 13 березня 2015 року (а.с.7). Згідно інформаційної довідки Благодійного фонду «Віс Пасем» від 10 серпня 2016 року за період існування благодійного фонду і по теперішній час грошових коштів за автомобіль марки Volkswagen LT 35, шасі [NUMBER] на разрахунковий рахунок не надходило. Жодних актів приймання-передачі, квитанцій або розписок щодо одержання грошей за вищевказаний автомобіль [PERSON] видано не було (а.с 93). Позивач просить суд визнати за ним право власності на автомобіль [NUMBER], який переданий Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк на підставі акту прийому-передачі як благодійна допомога, та витребувати автомобіль із незаконного володіння відповідача. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно довідки - рахунка № 092221 від 13 березня 2015 року, виданої ТОВ «Відар», [PERSON] продано автомобіль марки Volkswagen LT 35, шасі [NUMBER] та видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с.94,95) Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу відповідач [PERSON] є власником автомобіля марки Volkswagen LT 35, шасі [NUMBER], 2006 року випуску (а.с. 8, 9 зв.). Правове регулювання відносин, пов'язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів. Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (частина друга статті 16 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст.11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною 1 зазначеної статті передбачено обов"язок суду вирішувати спори лише в межах заявлених особами вимог. Враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства та, оскільки відповідачем укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу судом позивачу роз»яснено, що обраний спосіб захисту прав є неправильним та право оскаржити укладений правочин. Однак позивач не скористався своїм правом обрати спосіб захисту, встановлений законом. Тому суд приходить висновку про необгрунтованість пред»явленого позову у зв»язку із неправильно обраним позивачем способом захисту свого порушеного права. Тому у задоволенні позовних вимог Благодійної організації "Благодійний фонд "Віс Пасем" до [PERSON] за участю третіх осіб [PERSON], [PERSON] про визнання права власності та витребування майна з чужого володіння слід відмовити.

Outcome: dismissed