Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

У липні 2020 року [PERSON] , звернулася до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі Товариство) про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що з 26.12.1978р. по 03.07.1998р. працювала електрозварником ручного зварювання та електрогазозварювальником у Товаристві, в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища на підприємстві. Внаслідок виконуваної роботи на підприємстві із несприятливими умовами праці, отримала професійне захворювання, а саме: променева катаракта обох очей ОД 0.2, 0.5, 0.3. Висновком МСЕК від 18.09.1998р. їй вперше було визначено ступінь втрати професійної працездатності 30% та третю групу інвалідності, з 08.09.1998р., при повторних оглядах 10.11.1999р., 15.01.2001р. та 02.10.2002р. їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності 25 %, при повторному огляді 16.10.2003р. їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності 25 %, але вже безстроково. У зв`язку з професійним захворюванням та втратою працездатності порушуються її нормальні життєві зв`язки, змінилися її образ і якість життя, що завдає їй моральних страждань. Вона змушена постійно проходити лікування, щоб підтримувати свій стан здоров`я. Вважає, що з вини Товариства, яке не створило безпечних умов праці, вона втратила своє здоров`я, їй завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що вона відчуває постійні фізичні страждання, усвідомлення того, що стан здоров`я вже ніколи не стане кращим і бажаного одужання чи навіть покращення стану здоров`я не відбудеться. А тому, просила стягнути з відповідача моральну шкоду, яку вона оцінює в 141 690 грн, без утримання податку з доходу фізичних осіб та всіх інших обов`язкових податкових платежів. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, представник позивача подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи у їх відсутності (а.с. 62). Представник відповідача, будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій просить проводити розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечує з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (а.с.65). Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Оскільки учасники справи про день та час розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином, суд вважає, за можливим розглянути справу у їх відсутності. Ухвалою суду від 24.07.2020р. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. 28.08.2020р. на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування якого остання зазначила, що проти заявлених вимог заперечує, вважаючи їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, посилаючись на те, що чинним законодавством не встановлено прямої заборони або обмеження щодо тривалості роботи працівника у шкідливих або небезпечних умовах. Крім того, тривалість роботи позивача у шкідливих умовах праці збільшує рівень професійного ризику та залежить лише від неї самої, тому існує причинно-наслідковий зв`язок між діями самої потерпілої, що мають вираз у тривалому продовженні роботи в шкідливих умовах праці, і виникненням у неї професійного ушкодження здоров`я, а не тільки діями роботодавця, який маючи необхідні дозволи на здійснення небезпечних робіт, не має можливості усунути шкідливі виробничі чинники з незалежних від нього причин. Також наявність моральних страждань позивача не може доводитись ні актом розслідування хронічного професійного захворювання, ні довідками МСЕК та виписними епікризами, оскільки акт підтверджує вину позивача у настанні зазначеного професійного захворювання, а посилання останньої на вищезазначені документи як на підставу для відшкодування моральної шкоди, є безпідставним, а висновки щодо втрати нормальних життєвих зв`язків є її припущенням. Крім того в медичних документах не йдеться про розлади здоров`я, пов`язані з психологічним станом позивача. Частиною 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Згідно копії трудової книжки, [PERSON] з 26.12.1978р. по 28.07.1998р. працювала у Товаристві на посадах електрозварник ручного зварювання та електрогазозварювальник, 28.07.1998р. переведена в управління цехів по виробництву окатишів № 2 прибиральником виробничих приміщень, господарської служби, 18.05.2005р. звільнена за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, ст. 38 КЗпП України (а.с. 21-30). У копії довідки Українського НДІ промислової медицини м. Кривого Рогу від 26.06.1998р. №1280, вказано: діагноз променева катаракта обох очей, праве око 0,2, ліве око 0,3 - захворювання професійне (рішення ЛЕК 25.06.1998р), 16.07.2013р. Рекомендовано: «Д» нагляд окуліста по місцю проживання, прийом медичних препаратів. Протипоказана робота з всіма видами випромінювання. Професійне захворювання розвинулось в результаті роботи на підприємстві «ПівнГЗК», цех випалу і огрудкування окатишів, електрогазозварювальник ручної зварки з 12.1978р. по 12.1998р.(а.с. 16-17). Згідно акта розслідування професійного захворювання (отруєння), складеного 03.07.98р. місце складання Україна, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, Тернівський район, найменування підприємства ВАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», найменування цеху, дільниці відділу управління цехів по виробництву окатишів № 2, комісією провела розслідування випадку хронічного професійного захворювання (отруєння) променева катаракта обох очей ОД 02, 05, 0.3, дата надходження повідомлення до санепідемстанції: 26.06.1998р., найменування медичного закладу, яким встановлено діагноз Український НДІ промислової медицини, у хворої [PERSON] , професія (посада) газоелектрозварювальник ручної сварки; стаж роботи: загальний 23 роки, за професією 19 років 06 місяців, в цьому цеху 19 років 6 місяців, в умовах впливу шкідливих факторів 19 років 06 місяців. Вказано, що висновок про наявність шкідливих умов праці: наявність на робочому місці інфрачервоного випромінювання 180 вт/м2 при гранично допустимому рівні 140 вт/м2, СО-18 мг/м3 Діагноз: 1. Променева катаракта обох очей. Вірус ОД 0.2, 0.5, 0.3. У п. 13 Акта зазначено, що професійне захворювання виникло за таких обставин: на протязі 19 років працювала в умовах впливу на організм шкідливих виробничих факторів. Причини виникнення професійного захворювання у п. 14 Акта зазначено: вплив шкідливих виробничих факторів інфрачервоного випромінювання - 180 вт/м2 при гранично допустимому рівні 140 вт/м2, пил 5,5 мг/м3 при гранично допустимій концентрації - 4 мг/м3 (а.с. 13-14). Відповідно до копії виписки із акта огляду ЛТЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги до довідки серії ДНА-01 №101205 [PERSON] , дата огляду 18.09.1998р., група інвалідності третя, огляд первинний, ступінь втрати професійної працездатності 30% променева катаракта обох очей, з 08.09.1998р., захворювання професійне, дата переогляду 08.09.1999р. Потреба у додаткових видах допомоги: лікуванні в окуліста, в дистанційному спостереженні та медикаментозному лікуванні обох очей (а.с. 9-10). У копії виписки із акта огляду ЛТЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги від 10.11.1999р. вказано, [PERSON] , дата огляду 10.11.1999р., група інвалідності не встановлювалася, ступінь втрати професійної працездатності 25% - променева катаракта обох очей, з 08.09.1999р., захворювання професійне, дата переогляду 08.09.2000р. Потреба у додаткових видах допомоги: лікуванні в окуліста, в дистанційному спостереженні та медикаментозному лікуванні обох очей (а.с. 9-10). Згідно копії виписки із акта огляду ЛТЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги від 15.01.2001р. вказано, [PERSON] , дата огляду 15.01.2001р., група інвалідності не призначена, ступінь втрати професійної працездатності 25% - променева катаракта обох очей, з 08.09.2000р., захворювання професійне, дата переогляду 08.09.2002р. Потреба у додаткових видах допомоги: медикаментозне лікування обох очей (а.с. 9-10). У копії виписки із акта огляду ЛТЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги від 02.10.2002р. вказано, [PERSON] , дата огляду 02.10.2002р., група інвалідності не призначена, ступінь втрати професійної працездатності 25% з 08.09.2002р., професійне захворювання з 03.07.1998р., дата переогляду 08.09.2003р. Потреба у додаткових видах допомоги: лікування в окуліста (а.с. 11-12). Відповідно до копії виписки із акту огляду ЛТЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги від 16.10.2003р. [PERSON] , дата огляду 16.10.2003р., група інвалідності не визначалась, огляд повторний, ступінь втрати професійної працездатності 25% з 06.10.2003р., безстроково у зв`язку з професійним захворюванням від 03.07.1998р. Потреби у медичній та соціальній допомозі: нагляд в окуліста (а.с. 11-12). Головою правління ВАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» було видано наказ № 529 від 05.11.1998р. про відшкодування шкоди [PERSON] в заробітку у зв`язку з професійним захворюванням (а.с. 15). [PERSON] неодноразово знаходилася на стаціонарному лікуванні у зв`язку з професійним захворюванням та 17.08.2000р.\~останній було\~проведено хірургічну\~операцію з\~екстракції катаракти\~403\~З/К\~22,0\~Д лівого\~ока, що підтверджується виписками епікризами (а.с. 18, 19, 20). Відповідно до ч. 2 ст.\~153\~КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно ч. 1 ст.\~237-1\~КЗпП України передбачено\~відшкодування власником\~або уповноваженим\~ним органом\~моральної шкоди\~працівнику у\~разі порушення\~його законних\~прав,\~що призвело\~до моральних\~страждань,\~втрати нормальних\~життєвих зв`язків\~і вимагають\~від нього\~додаткових зусиль\~для організаціїсвого життя. У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1\~КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я. З огляду на викладене суд приходить до висновку про порушення відповідачем положень ч. 2 ст.\~153\~КЗпП України та ст. 13 Закону України "Про охорону праці", якими передбачено обов`язок підприємства забезпечити безпечні й нешкідливі умови праці, а тому наявна вина відповідача у спричиненні моральної шкоди позивачу беззаперечні. У п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При визначені розміру моральної шкоди суд, враховує характер отриманого професійного захворювання [PERSON] , багаторічний стаж роботи позивача на підприємстві відповідача з 26.12.1978р. по 28.07.1998р., зокрема в умовах впливу шкідливих факторів, відсоток втрати нею професійної працездатності у розмірі 25%, безстроково з 06.10.2003 року, стан здоров`я, зміною способу життя позивача та його якість, розмитість, подвоєння, мерехтіння перед очима, що проявляється в нерозбірливості при читанні та викликає труднощі при письмі, важкість у відрізненні контурів деяких предметів, що додає їй незручностей у повсякденному житті, дезорієнтацію у просторі, швидку втомлюваність очей потреби у медичній та соціальній допомозі: спостереження у окуліста. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позивачу була заподіяна значна моральна шкода, так як вона переносить фізичний біль, зазнала порушення свого звичайного способу життя, внаслідок чого переносить моральні страждання. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Доводи представника відповідача, вказані в письмових поясненнях поданих до суду, про відсутність обов`язку підприємства відшкодовувати моральну шкоду завдану позивачу, суд до уваги не приймає, оскільки обов`язок створити безпечні умови праці законодавством покладено на роботодавця ПрАТ «ПівнГЗК», також доводи про те, що позивач свідомо обрала роботу протягом тривалого часу із шкідливими умовами та фактором виробничого процесу, оскільки ці обставини не виключають законодавчо закріпленого обов`язку роботодавця, забезпечити безпечні умови виробничого середовища. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що з ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» необхідно стягнути на користь [PERSON] 60 000 грн на відшкодування моральної шкоди, без утримання податку з доходів фізичних осіб. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Разом з тим, вимога позивача про стягнення з відповідача 141 690 грн, належним чином не вмотивована, є завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві шкоди. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. Позивач звернувся до суду з позов про стягнення моральної шкоди, завданої у зв`язку з ушкодженням здоров`я та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Так, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З огляду\~на викладене\~необхідно стягнути\~з приватного\~акціонерного товариства\~«Північний гірничо-збагачувальний\~комбінат» на користь Держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial