Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі - АТ «А-Банк») звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № SAMABWFC00001774946 від 26.10.2018 року у розмірі 24416,83 гривень. Позовна заява обґрунтована тим, що відповідач звернулась до АТ «А-Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № SAMABWFC00001774946 від 26.10.2018 року, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 46,80 % щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг. При встановленні та зміні кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4. Договору, на підставі яких відповідач погодився на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Отже, між сторонами був укладений договір, за яким у кредитора виник обов`язок інформувати позичальника щодо внесених змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.2.3. Договору, а у позичальника відповідно отримання виписки про стан і здійснення операції по карткових рахунках. За п. 2.1.1.5.5. Договору відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. У разі незгоди зі змінами Умов та Правил або Тарифів клієнт має право надати банку заяву про розірвання договору та погасити виниклу перед банком заборгованість (п. 2.1.1.5.4. Договору). Також відповідач зобов`язаний згідно п. 2.1.1.1.5.7 слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, а у разі невиконання зобов`язань за Договором, згідно ст. 1054 ЦК України, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту та оплатити пеню (п. 2.1.1.12.6.1). На порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість, яка станом на 23.04.2020 року складає 24416,83 гривень та складається з наступного: 13988,59 грн. - заборгованість за кредитом; 10428,24 грн. - заборгованість по відсоткам. На підставі наведеного, просить позов задовольнити та стягнути з відповідача вищезазначену заборгованість та судові витрати у розмірі 2102,00 гривень ( а.с. 1-4). Ухвалою Мар`їнського районного суду Донецької області від 12.06.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 24-25). Представник позивача АТ «А-Банк» про час та місце судового розгляду повідомлений в установленому законом порядку, до судового засідання не прибув, розгляд справи просив проводити за його відсутності (а.с. 4 зв., 28, 31, 49). Відповідач [PERSON] про дату, час та місце судового розгляду повідомлена в установленому законом порядку, зокрема через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (на сторінці Мар`їнського районного суду Донецької області) в поряду ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» від 12.08.2014 року № 1632-VII, до судового засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, правом на подання відзиву не скористалась (а.с. 27, 29, 33, 34, 35,36, 48). Відповідно до положень ст. ст. 280, 281 ЦПК України суд з письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до витягу зі статуту, виписки з ЄДРПОУ, банківської ліцензії Акціонерне товариство "Акцент-банк" є правонаступником Публічного акціонерного товариства "Акцент-банк" (а.с. 14 зв. -17). З фотокопії заяви - анкети б/н слідує, що [PERSON] 26.10.2018 року подала анкету-заяву за № б/н про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у АТ «А-Банку», відповідно до якої остання виявила бажання отримувати банківські послуги у позивача; відомості про платіжну картку відсутні, кредитний ліміт відсутній; розмір процентної ставки за користування кредитними коштами дана заява не містить; заявник погоджується з тим, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомлена із договором про надання банківських послуг та згодна з його умовами, зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також самостійно знайомитись із їх змінами на сайті А-Банку www. a-bank.com.ua. Умови кредитування, відомості про сукупну вартість кредиту їй роз`яснені та зрозумілі, рекламний буклет з тарифами та правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування нею отримані (а.с. 5). До цієї анкети-заяви банк додав витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК», розміщених на сайті http://а-bank.com.ua/terms в розділі «Умови та правила», а також витяг з Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна», відповідно якого тип картки Visa, Mastercard; пільговий період користування кредитною карткою складає 55 днів за умови погашення до 25 числа місця наступного, за датою заборгованості; процентна ставка на залишок заборгованості складає 3,9% в місяць; розмір обов`язкового щомісячного платежу складає 5 % але не менше 100,00 грн. від суми нарахованих процентів; розмір прострочених зобов`язань за кредитом складає 7,8% та нараховується з 1 дня виникнення зобов`язань; ефективна процентна ставка, що включає в себе базову процентну ставку і пеню, складає 58,23% на місяць. Вказані умови та правила надання банківських послуг, а також витяг з Тарифів користування кредитною карткою не містять підпису відповідача [PERSON] (а.с.6-11). Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість [PERSON] за договором № SAMABWFC00001774946 від 26.10.2018 року станом на 23.04.2020 року складає 24416,83 гривень та складається з наступного: 13988,59 грн. - заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту); 10428,24 грн. - заборгованість по відсоткам (а.с.5). На запит суду, позивач надав заяву, відповідно до якої відповідач [PERSON] відповідно до кредитного № SAMABWFC00001774946 від 26.10.2018 року отримала картку № [NUMBER] зі строком дії до 05/22 року (а.с. 42-43). З виписки по кредитним рахункам відповідача за період 31.05.2018 року 14.09.2020 року слідує, що відповідач користувалася кредитними коштами Банку шляхом зняття грошей в банкоматі, у відділенні банку та розраховувалася за надані послуги. Зокрема, 28.01.2019 року відповідачу було встановлено кредитний ліміт у розмірі 14000 гривень, а 15.05.2019 року відповідач за вказаною кредитною карткою розрахувалась за придбання продуктів (а.с. 42-43). Положеннями ч. 1 ст. 13, ч. 2 ст. 264 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. 1, 7 ст. 80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В межах предмету доказування, щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості за кредитом та заборгованості за відсотками за користування кредитом, суд зазначає наступне. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона (підприємець) взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами. Обґрунтовуючи позовні вимоги, АТ "Акцент-Банк" вказувало, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, підписавши анкету-заяву, Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку (а.с. 6). Втім у анкеті - заяві позичальника від 26.10.2018 року процентна ставка не зазначена та сума кредитного ліміту відсутня (а.с. 5). Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг у «А-Банк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Витяг з Умов та правил надання банківських послуг та Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна», які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 26.10.2018 року шляхом підписання анкети-заяви, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. За таких обставин, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем позивач дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Такий висновок узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги АТ «А-Банк» про стягнення заборгованості по відсоткам задоволенню не підлягають. В той же час, з виписки по кредитним рахункам за період за період 31.05.2018 року 14.09.2020 року слідує, що відповідач користувалася кредитними коштами Банку шляхом зняття грошей в банкоматі, у відділенні банку та розраховувалася за надані послуги. В свою чергу, 28.01.2019 року відповідачу було встановлено кредитний ліміт у розмірі 14000 гривень, а 15.05.2019 року відповідач за вказаною кредитною карткою розрахувалась за придбання продуктів (а.с. 42-43). Суд визнає належним і допустимим доказом у справі виписку по кредитному рахунку, так як у виписці відображаються всі операції за картковим рахунком клієнта [PERSON] , в тому числі, маються відомості щодо встановленого розміру кредитного ліміту, його зміну, зняття грошових коштів клієнтом та погашення ним заборгованості, а з заяви позивача про отримання карток вбачається факт доведеності отримання відповідачем картки № [NUMBER] зі строком дії до 05/22 року та користування нею і кредитними коштами, оскільки тільки їй було відомо ПІН-коди. Разом з тим, безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 26.10.2018 року у вигляді анкети - заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, а також з врахуванням приписів ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, відтак банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів - суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 13998,59 гривень. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги АТ «А-Банк» про стягнення заборгованості за кредитом в цій частині підлягають задоволенню, а тому з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 13998,59 гривень. Щодо сплати судових витрат, суд враховує вимоги ст. 141 ЦПК України. Так, банком заявлено позов на суму 24416,83 гривень, за подання якого сплачено судовий збір в сумі 2102,00 грн., а задоволено позов на суму 13988,59 грн., тому позивачу належить до компенсації за рахунок відповідача сума судових витрат: 13988,59 грн. x 2102 грн. / 24416,83 грн. = 1204,25 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial