Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

І. Виклад позиції сторін. Позивачі звернулися до суду з позовом до приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" (ПрАТ "УТСК") про стягнення страхового відшкодування. Позовні вимоги (збільшені) мотивовані тим, що 15 лютого 2018 року у с. Красна Тячівського району Закарпатської області сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої загинув їх чоловік та син [PERSON] . Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок наїзду на [PERSON] автомобіля ВАЗ 21112, номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , чия цивільна відповідальність за шкоду спричинену третім особам була застрахована ПрАТ "УТСК". Відносно водія [PERSON] порушено кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, яке перебуває на розгляді у Тячівському районному суді. 19 березня 2018 року вони звернулися до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування їм як дружині та матері загиблого. Однак, відповідач не обґрунтовано відмовляє їм щодо виплати страхового відшкодування посилаючись на те, що перебіг прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплати її припиняється до дати, коли страховику стане відомо про набрання рішенням у кримінальній справі відносно [PERSON] законної сили без врахування, що шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи при встановленні її спричинення джерелом підвищеної небезпеки. [PERSON] просить стягнути з приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" в її користь страхове відшкодування в сумі 67 014 грн. 00 коп., пеню з розрахунку подвійної облікової ставки національного банку України в розмірі 47 536 грн. 19 коп., три відсотки річних в сумі 5 447 грн. 41 коп., інфляційні втрати в розмірі 9 991 грн. 83 коп., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 500 грн. 00 коп., а [PERSON] просить стягнути з приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" в її користь страхове відшкодування в сумі 22 338 грн. 00 коп., пеню з розрахунку подвійної облікової ставки національного банку України в розмірі 15 845 грн. 40 коп., три відсотки річних в сумі 1 815 грн. 80 коп., інфляційні втрати в розмірі 3 330 грн. 61 коп., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 500 грн. 00 коп. Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив та зазначив, що до вирішення у суді питання наявності вини страхувальника у відповідача відсутні підстави для здійснення страхових виплат. В даному випадку строк розгляду справи про виплати страхового відшкодування зупиняється на час судового розгляду ДТП у кримінальній справі, і тому немає правових підстав для стягнення страхового відшкодування в рамках вказаної цивільної справи. Оскільки дана ДТП розглядається в кримінальній справі, то враховуючи положення п. 36.2 ст.36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у відповідача строк на прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування не настав, і відповідно відсутні правові підстави для задоволення позову. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивачів в судовому засіданні, в режимі відеоконференції, позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Представник відповідача Степушенко П.М. в судове засідання, в тому числі і в режимі відеоконференції, не з`явився, про час та місце розгляду справи був належно повідомлений. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 18 грудня 2020 року справу за позовом [PERSON] , [PERSON] до приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" про стягнення страхового відшкодування прийнято до розгляду, відкрито провадження у ній та призначено судове засідання. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 04 лютого 2021 року відмовлено у клопотанні представника відповідача про зупинення провадження у даній справі. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 19 березня 2018 року представник позивачів звернувся до ПрАТ "УТСК" із заявою про виплату страхового відшкодування. У заяві зазначив, що 15 лютого 2018 року у с. Красна Тячівського району Закарпатської області мала місце дорожньо-транспортна пригода, під час якої водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки ВАЗ 21112, номерний знак [NUMBER] , здійснила наїзд на пішохода [PERSON] , який від отриманих травм помер під час транспортування до медичного закладу. Просив здійснити виплату страхового відшкодування для дружини потерпілого [PERSON] моральну шкоду в сумі 22 338 грн. 00 коп., а для матері потерпілого [PERSON] моральну шкоду в сумі 22 338 грн. 00 коп. (а.с.7-8). Із свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] відомо, що [PERSON] 06 квітня 2013 року зареєструвала шлюб з [PERSON] (а.с.15). Згідно свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , і його матір`ю є [PERSON] (а.с.16). Із витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань № 12018070000000104 від 15 лютого 2018 року відомо, що 15 лютого 2018 року, близько 19 год. 50 хв., у с. Красна Тячівського району, невстановленим автомобілем скоєно наїзд на пішохода [PERSON] , який від отриманих травм помер під час транспортування до медичного закладу, а водій з місця події скрився. Вжитими заходами встановлено та затримано водія автомобіля марки ВАЗ 21112, номерний знак [NUMBER] , [PERSON] (а.с.17). Згідно свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] (а.с.18). Із витягу з Полісу № АК3888311 відомо, що станом на 15 лютого 2018 року транспортний засіб з державним номером [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] застрахований у ПрАТ "УТСК" (а.с.19). Згідно довідки Краснянської сільської ради № 528 від 12 квітня 2018 року, [PERSON] , [INFO] , проживав в [ADDRESS] , і на день його смерті його сім`я складалася з дружини [PERSON] та матері [PERSON] (а.с.24). Із товарного чеку від 16 жовтня 2018 року, виданого приватним підприємцем [PERSON] , відомо, що вартість виготовлення та встановлення надгробного пам`ятника становить 80 880 грн. 00 коп. (а.с.29). Згідно заяви про долучення додаткових документів і виплату страхового відшкодування, 17 серпня 2020 року представник позивачів звернувся до ПрАТ "УТСК" із заявою про виплату страхового відшкодування. У заяві зазначив, що 15 лютого 2018 року у с. Красна Тячівського району Закарпатської області мала місце дорожньо-транспортна пригода, під час якої водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки ВАЗ 21112, номерний знак [NUMBER] , здійснила наїзд на пішохода [PERSON] , який від отриманих травм помер під час транспортування до медичного закладу. Просив здійснити виплату страхового відшкодування для дружини потерпілого [PERSON] моральну шкоду в сумі 22 338 грн. 00 коп. та витрати на встановлення надгробного пам`ятника в сумі 80 880 грн. 00 коп., а для матері потерпілого [PERSON] моральну шкоду в сумі 22 338 грн. 00 коп. (а.с.27-28). Із долучених до справи фотографій відомо, що [PERSON] встановлено надгробний пам`ятник (а.с.32-33). 25 серпня 2020 року представник позивачів звернувся до ПрАТ "УТСК" з досудовою вимогою про виплату страхового відшкодування в сумі 89 352 грн. 00 коп. (а.с.34-38). Згідно відповіді ПрАТ "УТК" від 14 вересня 2020 року № 324-В, досудова вимога позивачів відповідачем відхилена, в тому числі і у зв`язку з призупиненням строків для прийняття рішення по заявленому збитку (а.с.39-41). V. Оцінка Суду. Відповідно до ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно ч. 1.4 ст. 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Відповідно ч. 1.6 ст. 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Згідно ч. 1.7 ст. 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Відповідно до ч.1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Отже, вичерпний перелік випадків, коли не настає цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу як джерела підвищеної небезпеки - це якщо шкода була завдана внаслідок непереборної сили або мав місце умисел потерпілого. Матеріали справи не містять жодних доказів про наявність непереборної сили чи умислу у діях потерпілого. На думку суду, у позивачів немає можливості надати відповідачу вирок суду або постанову про закриття кримінального провадження, оскільки кримінальне провадження відносно [PERSON] , під керуванням автомобілем якої 15 лютого 2018 року у с. Красна Тячівського району Закарпатської області сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої загинув їх чоловік та син [PERSON] , перебуває на розгляді в Тячівському районному суді Закарпатської області. Крім цього, відповідно до ухвали Верховного Суду України від 19 жовтня 2011 року у справі №6- 208св10 під справою, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства мається на увазі справа, порушена у встановленому законом порядку, що розглядається відповідним судом. Порушення кримінальної справи органами досудового слідства не є підставою для зупинення провадження у справі. Кримінальне провадження проводиться з метою встановлення вини водія у вчиненому правопорушенні. При цьому встановлено факт завдання шкоди позивачам. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача, коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Враховуючи вищенаведене, вина водія у вчиненому кримінальному правопорушенні не має правового значення для вирішення справи щодо виплати страхового відшкодування. Верховний Суд України 03 грудня 2014 року, при розгляді цивільної справи №6-183цс14зробив правовий висновок, відповідно до якого законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен довести факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що відмова ПрАТ "УТСК" у виплаті страхового відшкодування через відсутність вироку суду або постанови про закриття кримінального провадження є необґрунтованою та такою, що порушує право позивачів на отримання страхового відшкодування. Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності ст.3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно ст.6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом ст.ст. 9, 22-31, 35, 36 ЗаконуУкраїни "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю,здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Враховуючи вищенаведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Згідно ч.27.3 ст.27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Відповідно до ст.8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" мінімальна заробітна плата з 1 січня 2018 року становить 3 723 гривні. Загальний розмір відшкодування моральної шкоди становить 44 676 грн. 00 коп. (12x 3 723 грн.). Враховуючи вищевикладене, відповідач, у зв`язку із смертю [PERSON] , зобов`язаний відшкодувати 22 338 грн. 00 коп. моральної шкоди на користь [PERSON] та 22 338 грн. 00 коп. моральної шкоди на користь [PERSON] . Згідно ч.27.4 ст.27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі (44 676 грн. 00 коп.), встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідачу надано товарний чек, який підтверджує витрати позивача [PERSON] на спорудження надгробного пам`ятника на суму 80 880 грн. 00 коп., тобто більшу ніж 44 676 грн. 00 коп., що підтверджується товарним чеком, а тому з ПрАТ "УТСК" на користь [PERSON] підлягають стягненню витрати на спорудження надгробного пам`ятника в сумі 44 676 грн. 00 коп. Згідно до ч.36.2 ст.36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Крім того, згідно ч.36.5 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 20 червня 2018 року при розгляді справи № 308/3162/15-ц Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що до правовідносин щодо невиплати страхового відшкодування потерпілій особі застосовуються вимоги ч.2 ст.625 ЦК України. Сума заборгованості, на яку нараховуються пеня, 3% річних та інфляційні нарахування для позивача [PERSON] становить 67 014 грн. 00 коп., а для позивача [PERSON] становить 22 338 грн. 00 коп. Період за який нараховуються пеня, 3% річних та інфляційні нарахування становить з 18 червня 2018 року по 02 березня 2021 року. Відповідно до розрахунку позивачів, який не спростовано представником відповідача, загальна сума боргу ПрАТ "УТСК" перед [PERSON] становить 129 989 грн. 43 коп., з яких 67 014 грн. 00 коп. - сума страхового відшкодування (22 338 грн. 00 коп. - моральна шкода та 44 676 грн. 00 коп. - витрати на спорудження надгробного пам`ятника), 47 536 грн. 19 коп. - пеня, 5 447 грн. 41 коп. - 3% річних та 9 991 грн. 83 коп. - інфляційні втрати. Загальна сума боргу ПрАТ "УТСК" перед [PERSON] становить 43 329 грн. 81 коп., з яких 22 338 грн. 00 коп. - сума страхового відшкодування, 15 845 грн. 40 коп. - пеня, 1 815 грн. 80 коп. - 3% річних та 3 330 грн. 61 коп. - інфляційні втрати. Крім цього слід зазначити, що положення статті 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не містять вимог щодо подання разом із заявою про виплату страхового відшкодування доказів на підтвердження вини страхувальника у вчиненні ДТП. Судом встановлено, що позивачі звернулися до ПрАТ "УТСК" із заявою про виплату страхового відшкодування на підставі діючого полісу № АК3888311 та надали відповідні документи передбачені ст. 35Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Позивачами доведено факт заподіяння їм шкоди та її розмір, тому у ПрАТ "УТСК" не було підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави судовий збір в розмірі 1 733 грн. 19 коп. Позивачами в якості доказів про надання їм правничої допомоги надано детальні описи наданих їм послуг адвокатом Ільків М.М. від 14 січня 2021 року та квитанції до прибуткового касового ордеру № 44 та №45 від 14 січня 2021 року на суму 7 500 грн. 00 коп. кожному. Отже, з відповідача в користь кожного з позивачів слід стягнути по 7 500 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу.

Outcome: approved