Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що у шлюбі з відповідачем [PERSON] [INFO] народилася дочка [PERSON] . Подружнє життя не склалось, близько 5 років вони з відповідачем проживають порізно, станом на сьогодні нею подано до суду позов про розірвання шлюбу. Дитина мешкає з нею та перебуває на її утриманні, відповідач самоусунувся від виконання обов`язку щодо утримання неповнолітньої дочки, добровільно коштів на її утримання не надає. Самостійно вона не має змоги забезпечити дитину всім необхідним, вважає, що [PERSON] може сплачувати аліменти. Зазначає, що регулярного офіційного доходу у вигляді заробітної плати за трудовим договором або ж прибутку від здійснення господарської діяльності як зареєстрований суб`єкт господарювання він не отримує, однак працює на тимчасових сезонних роботах та час від часу їздить на роботу за кордон (в Іспанію). За таких обставин доцільним буде визначення аліментів в твердій грошовій сумі. При ухваленні рішення також просить врахувати, що у власності відповідача є облаштований житловий будинок, інших утриманців він не має. За таких обставин просить позов задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, до досягнення дитиною повноліття, допустивши негайне виконання рішення суду в межах платежу за один місяць. Також позивачка ставить питання про стягнення з відповідача на її користь витрат за надання правової допомоги в розмірі 4000 грн. В судове засідання позивачка та її представник не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивачки - адвокат Брайляк Е. Я. направила на електронну пошту суду клопотання про проведення судового засідання без її участі та за відсутності її довірительки. Також зазначила, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Зазначив, що позовні вимоги визнає частково, не заперечує щодо сплати аліментів на утримання неповнолітньої дочки, однак в меншому розмірі, аніж це просить позивачка, а саме - 1700 грн щомісячно. При ухваленні рішення просив врахувати, що працює сезонно, через запроваджені карантинні обмеження його дохід зменшився, тому не може сплачувати по 3000 грн в місяць. Зауважив також, що після припинення спільного проживання з позивачкою періодично надавав їй кошти для утримання дочки. Також відповідач зазначив, що заперечує щодо стягнення з нього витрат на правову допомогу, вважає, що заявлений розмір таких є завищеним і не відповідає складності справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком народженої у шлюбі з позивачкою дочки [PERSON] , [INFO] . Дитина є неповнолітньою та проживає з матір`ю (а.с. 10, 11, 12). В добровільному порядку питання щодо утримання неповнолітньої дочки позивачка та відповідач не вирішили. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України регламентують, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Зі змісту ст. 180 Сімейного кодексу України видно, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Стаття 182 Сімейного кодексу України передбачає, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У 2021 році для дітей віком від 6 до 18 років установлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень (ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік"). Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд, визначаючи розмір аліментів, враховує стан здоров`я та матеріальне становище позивачки, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. Виходячи з наведених позивачкою доводів, висловлених відповідачем заперечень, беручи до уваги досліджені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Питання розподілу судових витрат суд вирішує наступним чином. Згідно з частинами 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2, ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України Позивачка зазначає, що у зв`язку з розглядом цієї справи вона понесла витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн. На підтвердження зазначених витрат [PERSON] надала суду квитанцію №146/1 від 21 вересня 2021 на вказану суму за надання послуг адвокатом Брайляк Е. Я., договір про надання правової допомоги №1009/21 від 10 вересня 2021 року, розрахунок суми витрат на правову допомогу та копію акта приймання - передачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги №1009 від 10 вересня 2021 року, в якому зазначена інформація про характер правової допомоги (послуги). Вартість послуг адвоката наведена в розрахунку, а саме: опрацювання матеріалів для подання позову - 500 грн, підготовка справи до суду - 1500 грн, представлення інтересів адвокатом в суді - 2000 грн. За приписами ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до положень ч. 3 та ч. 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Таким чином, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, подане відповідачем заперечення щодо стягнення з нього витрат на правову допомогу, з огляду на те, що справа є незначною за складністю, беручи до уваги той факт, що представник позивачки не брала участь у судовому засіданні, надіславши заяву про розгляд справи без її участі, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивачки 1500 гривень витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі у справах про стягнення аліментів, а тому, згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір", з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 908 грн. На підставі наведеного, ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial