Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-21 00:00:00

[PERSON] (надалі по тексту - Позивач) звернувся в суд з позовом про визнання права власності на квартиру [ADDRESS] за ним та зняття арешту з квартири, накладеного згідно постанови про арешт майна боржника. В обгрунтування пред`явлених вимог позивач послався на те, що 22.06.2012 року між Публічним акціонерним товариством "ТРЕСТ "ПІВДЕНЗАХІДТРАНСБУД" (надалі по тексту - ПАТ "Трест "Південзахідтрансбуд", Відповідач) та ним було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] на теперішіній час [ADDRESS] ). Вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко А.В. та зареєстрований в реєстрі за № 3777 від 22.06.2012 року. 26.06.2012 року сторони по договору купівлі-продажу квартири підписали Акт приймання - передачі майна, згідно якого Відповідач передав, а Позивач прийняв квартиру [ADDRESS] . Крім того, Позивач зазначив, що 26.06.2012 року Відповідач видав довідку № 459, згідно якої Покупець повністю виконав зобов`язання за Договором купівлі-продажу квартири від 22.06.2012 року щодо оплати її вартості. Однак, Позивач вказує, що через ряд об`єктивних причин, він належним чином не забезпечив державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна та не подав необхідний комплект документів до Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна для проведення державної реєстрації. В грудні 2016 року Позивач випадково дізнався про накладення арешту на квартиру [ADDRESS] , придбану ним в 2012 році, відповідно до постанови державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження. На цій підставі Позивач просив визнати за ним право власності на вищевказану квартиру, оскільки вона придбана ним за нотаріально-посвідченим договором, прийнята і оплачена покупцем в повному обсязі. Так, згідно з положеннями процесуального закону, та врахувавши пункти 1-8 частини 3 статті 274 ЦПК України, при вирішенні питання визначення порядку розгляду позовного провадження, вбачається можливість розгляду справи у загальному порядку. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Цокол Л.І. Від 25.01.2017 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено на 09.03.2017 року на 11-00 год. (а. с. 21). 02.03.2017 року на адресу суду надійшла заява від представника Міністерства оборони України про залучення Міністерства оборони України в якості третьої особи (а. с. а. с. 30-31). 07.03.2017 року представником позивача подано заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру [ADDRESS] ) (а. с. а. с. 45-46). Крім того, заступником Головного військового прокурора подано заяву, в якій повідомлялось про вступ до справи прокурора (а. с. а. с. 48-49). 09.03.2017 року судове засідання знято з розгляд, у зв`язку із зайнятістю судді у колегіальному розгляді кримінального провадження (а.с.50). 10.03.2017 року суддею Печерського районного суду м. Києва Цокол Л.І. по справі заявлено самовідвід (а.с.53). 22.03.2017 року здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, згідно якого головуючою по справі суддею визначено суддю Васильєву Н.П. (а. с. а. с. 55-56). 23.03.2017 року ухвалою судді Васильєвої Н.П. позовну заяву прийнято до свого провадження та призначено до судового засідання на 16.06.2017 року на 11-00 год. (а. с. 57). 16.06.2017 року судове засідання знято з розгляду, у зв`язку із перебуванням судді в колегіальному розгляді кримінального провадження та призначено наступне судове засідання на 03.08.2017 року на 14-00 год. (а. с. 63). 03.08.2017 року від представника позивача надійшла заява про приєднання до матеріалів справи документів (а. с. 71-81). 03.08.2017 року було знято з розгляду, у зв`язку із перебуванням судді в іншому кримінальному провадженні (а. с. 82). 29.09.2017 року здійснено повторний авторозподіл, у зв`язку із перебуванням судді Васильєвої Н.П. на лікарняному та визначено головуючого суддю по справі Підпалого В.В. (а.с.89). Ухвалою від 02.10.2017 року цивільну справу прийнято до провадження та призначено судове засідання на 16.10.2017 року на 17-30 год. (а. с. 92). Разом з тим, ухвалою від 02.10.2017 року в задоволенні заяви представника поз ивача про забезпечення позову відмовлено (а. с. 93а). 16.10.2017 року судове засідання було знято з розгляду, у зв`язку із офіційним державним вихідним днем та призначено наступне судове засідання на 06.12.2017 року на 12-20 год. (а. с. 94). 06.12.2017 року судове засідання було знято з розгляду, у зв`язку із перебуванням судді у відпустці (а.с. 106). 28.03.2018 року на адресу суду надійшов відзив від представника відповідача ТОВ "Стіларм", в якому вони заперечували проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивач не скористався своїм правом та не вніс відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стосовно даної квартири та разом з цим звернувся до суду після спливу строку позовної давності (а.с. 111-113). 29.03.2018 року судове засідання знято з розгляду, у зв`язку із перебуванням судді в іншому провадженні (а.с. 117). 15.05.2018 року в підготовчому засіданні оголошено перерву, у зв`язку із належним повідомленням відповідачів (а.с. 122-124). 26.06.2018 року підготовче засідання знято з розляду, у зв`язку із перебуванням судді в іншому засіданні (а.с. 129). 18.09.2018 року підготовче засідання знято з розгляду, у зв`язку із зайнятістю судді в розгляді клопотань, що надійшли від органів досудового розслідування (а.с. 135). 17.12.2018 року по справі оголошено перерву для повторного повідомлення учасників провадження (а.с. 149-150). 12.03.2019 року підготовче засідання знято з розгляду, у зв`язку із перебуванням судді в нарадчій кімнаті (а.с. 155). 25.04.2019 року підготовче засідання знято з розгляду, у зв`язку із відсутністю зали судового засідання (а.с. 158). 21.05.2019 року в підготовчому засіданні оголошено перерву до 20.06.2019 року 17-00 год., у зв`язку із направлення копії позовної заяви з додатками Центральному ВДВС м. Миколаєва (а.с.163-165). Ухвалою від 20.06.2019 року по справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 02.09.2019 року на 16-00 год. (а.с. 173). 02.09.2019 року по справі оголошено перерву, з метою належного повідомлення учасників процесу (а.с. 183-185). 24.10.2019 року по справі оголошено перерву, у зв`язку із залучення Міністерства оборони України в якості третьої особи (а.с.194-195). В засіданні позивач [PERSON] та його представники [PERSON] , [PERSON] позов підтримували, просили його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення позову, посилаючись на його безпідставність. Інші учасники провадження в засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином. Суд, вислухавши думки позивача, його представників та представника відповідача, дослідивши матеріали провадження, прийшов до наступного висновку. Так, відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних , житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу. Так, ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Ст. 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Так, відповідно до ч.3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно" (редакція станом на 22.06.2012 року), обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема право власності на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно" (редакція станом на 22.06.2012 року), заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подається до органу державної реєстрації прав, на території якого розміщений об`єкт нерухомого майна або більша за площею його частина. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Так, згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Так, 22.06.2012 року між ПАТ "Трест "Південзахідтрансбуд" (продавець) та [PERSON] (покупець) було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , загальною площею 67, 20 кв.м., який того ж дня було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстровано у державному реєстрі правочинів за номером 5067001. Пунктом 2.3 даного договору визначено, що право власності на квартиру переходить від продавця до покупця з моменту державної реєстрації цього договору (а .с. 12-15). Зазначена в цьому договорі квартира була передана покупцеві від продавця за актом приймання-передачі від 26.06.2012 року (а. с. 18). Довідкою ПАТ "Трест "Південзахідтрансбуд" від 26.06.2012 року № 459 підтверджується, що [PERSON] повністю виконав свої зобов`язання за вказаним договором купівлі-продажу щодо оплати вартості квартири [ADDRESS] у повному розмірі (а. с. 17). Разом, відповідно до ст. 182 ЦК України право власності на об`єкт нерухомості підлягає державній реєстрації. Крім того, відповідно до ч. 2 абз. 2 ст. 331 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації. Проте, Позивач не забезпечив державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна- квартири [ADDRESS] , та не подав необхідний комплект документів до органу технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна для проведення державної реєстрації, як заначив у своєму позові посилавшись на об`єктивні причини не зазначивши які саме. В подальшому як зазначив Позивач, в грудні 2016 року йому стало відомо, що на вказану квартиру, придбану ним в 2012 році, накладено арешт. Так, згідно інформації з Державного реєстру обтяжень, постановою державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (серія та номер: 48455963, видавник: Центральний ВДВС ММУЮ) накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , особою, майно якої обтяжуються є ПАТ "Трест "Південзахідтрансбуд" (а. с. 9-11). Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 27.10.2015 року у справі № 915/1469/15, зобов`язано ПАТ "Трест "Південзахідтрансбуд" виконати зобов`язання за договором від 19.02.2004 року №7/ЗІ-04 про новацію договору на пайову участь у будівництві житла від 26.12.2002 року та передати Міністерству оборони України квартири площею 89, 105 кв. м. орієнтованою вартістю 774 589, 77 грн. у межах Києва та квартири площею 151, 52 кв.м. орієнтованою вартістю 952 606, 24 грн. в інших регіонах України. (а.с. 38-40). 10.11.2015 року на виконання рішення Господарського суду Миколаївської області видано наказ про зобов`язання ПАТ "Трест "Південзахідтрансбуд" виконати зобов`язання (а.с. 33). Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 19.05.2016 року змінено спосіб та порядок виконання рішення господарського суду Миколаївської області від 27.10.2015 року по справі № 915/1469/15, шляхом витребування у ПАТ "Трест "Південзахідтрансбуд" на користь Міністерства оборони України: квартири [ADDRESS] , загальною площею 164, 40 кв.м., загальною вартістю 1079011, 00 грн.; квартири [ADDRESS] , загальною площею 67, 20 кв. м., загальною вартістю 89244, 00 грн.; квартири [ADDRESS] , загальною площею 59, 3 кв.м., загальною вартістю 296715, 00 грн. (а.с.34-37). Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 25.04.2017 року, апеляційну скаргу [PERSON] задоволено. Ухвалу господарського суду Миколаївської області від 19.05.2016 року у справі № 915/1469/15 в частині витребування у ПАТ "Трест "Південзахідтрансбуд" на користь Міністерства оборони України квартири [ADDRESS] , заг. пл. 67, 20 кв.м., скасовано. У задоволенні заяви заступника Генерального прокурора України про зміну способу та порядку виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 27.10.2015 року у справі № 915/1469/15, шляхом витребування у ПАТ "Трест "Південзахідтрансбуд" на користь Міністерства оборони України квартири [ADDRESS] , загальною площею 67, 2 кв.м., відмовлено, й зазначено що [PERSON] згідно договору купівлі- продажу від 22.06.2016 року набуто право власності на зазначену квартиру (а. с. а. с. 72-80). Проте, ні Відповідач- товариство з обмеженою відповідальністю «Стіл Арм», ні відповідач- Центральний відділ державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївської області не були учасниками справи № 915/1469/15. Крім того, Позивачем не надано до суду договору купівлі- продажу від 22.06.2016 року на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 67, 2 кв.м., про який йде мова у постанові Одеського апеляційного господарського суду (а. с. 79). Також, позивачем не зазначено яким саме чином Відповідач- товариство з обмеженою відповідальністю «Стіл Арм» та відповідач- ПАТ "Трест "Південзахідтрансбуд" порушують його право на володіння майном - квартиру [ADDRESS] , загальною площею 67, 2 кв.м., оскільки перешкоджання з боку відповідачів- ТОВ «Стіл Арм» та ПАТ "Трест "Південзахідтрансбуд" у володінні майном позивачем відповідно до ст. 397 ЦК України повинно буде доведено у суді. Положеннями ч. 3 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Положеннями ч. 4 ст. 267 ЦК України закріплено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити Позивачу в задоволенні позовних вимог, оскільки Позивач після укладення з Відповідачем договору купівлі-продажу, не здійснив державну реєстрацію права придбаного нерухомого майна всупереч вимогам ЦК України, Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно" й не зазначив про порушення його прав відповідним органом уповноваженим на державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна. Крім того, не вказав через які об`єктивні причини йому не вдалось здійснити вказану реєстрацію. Тому суд не може вказані причини поважними. Таким чином, оскільки договір на якій позивач посилається у позові було укладено ще в 2012 році, суд вважає, що у Позивача було достатньо часу для державної реєстрації. Позивач своїм правом не скористався, й звернувся з позовом про визнання за ним права власності на квартиру та зняття з неї арешту, після спливу строку позовної давності, який тривав 3 роки, тобто до 22.06.2015 року. Разом з тим, звертаючись до суду із вказаним позовом, Позивач обрав невірний спосіб захисту свого порушеного права. Отже,

Outcome: dismissed