Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

Позивач - ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором про іпотечний кредит № 1016 від 24.12.2013 року. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений Договір про іпотечний кредит № 1016 від 24.12.2013 року. Відповідно до п. п. 2.1 - 2.3 Кредитного договору Банк зобов`язався надати Позичальнику на умовах цього Договору, а Позичальник має право отримати та зобов`язався належним чином використати і повернути в передбачені Договором строки кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у порядку та на умовах, визначених цим Договором. Кредит був наданий в розмірі 190 000,00 (сто дев`яносто тисяч грн. 00 коп.) гривень на 120 (сто двадцять) місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 22.12.2023 р. для придбання Об`єкта нерухомості. В якості забезпечення виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором були укладені наступні документи забезпечення: між банком та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] був укладений Договір поруки № 1 від 24.12.2013 року, відповідно до п. 2.1 якого Поручитель зобов`язується перед Кредитором безумовно, безвідклично та безоплатно відповідати солідарно з Боржником за виконання в повному обсязі за зобов`язання, у тому числі того, що виникне у майбутньому відповідно до умов Кредитного договору та додаткових договорів до нього; між банком та [PERSON] , [PERSON] був укладений Договір поруки № 2 від 24.12.2013 року, відповідно до п. 2.1 якого Поручитель зобов`язується перед Кредитором безумовно, безвідклично та безоплатно відповідати солідарно з Боржником за виконання в повному обсязі за зобов`язання, у тому числі того, що виникне у майбутньому відповідно до умов Кредитного договору та додаткових договорів до нього. Однак, відповідачі не виконали умови договору у встановлений строк. Станом на 06.12.2018, в результаті невжиття відповідачами заходів щодо погашення боргу перед позивачем, наявна заборгованість за Договором про іпотечний кредит № 1016 від 24.12.2013 року, яка складає 400476,12 грн. Позичальник порушив умови кредитного договору, а саме не виконав зобов`язання щодо погашення кредиту та своєчасної сплати процентів за користування кредитом. Банк свої обов`язки, передбачені кредитним договором, виконав повністю та належним чином. Заочним рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 19 березня 2019 року позовні вимоги ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" задоволені, стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість за Договором про іпотечний кредит № 1016 від 24.12.2013 року в загальному розмірі 400476,12 (чотириста тисяч чотириста сімдесят шість грн. 12 коп.) гривень, та судовий збір у сумі 1501 грн. 79 коп.з кожного ( Т.1 а.с. 93-95). 09.09.2019 відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення та з застосуванням строків позовної давності ( Т.1 а.с. 112- 15). Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 28.10.2019 заочне рішення суду від 19 березня 2019 року скасовано та призначено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження ( Т.1 а.с.169). Представник АТ «Ощадбанк» адвокат Гребенар О.В. надав заяву про збільшення позовних вимог з урахуванням здійснення примусового виконання рішення суду від 19.03.2019, у зв`язку з припиненням нарахування процентів за користування кредитом з моменту набрання законної сили рішенням суду від 19.03.2019, та просив стягнути з відповідачів заборгованість, яка станом на 07.11.2019 - 416 288,92 грн., у тому числі заборгованість за кредитом 183 476,49 грн., проценти за користування кредитом за період з 09.01.2015 по 17.04.2019- 141 314,98 грн., інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом та процентів за користування кредитом з вересня 2014 по жовтень 2019 в розмірі 73 770, 97 грн.; три проценти річних за прострочення боргу за кредитом та процентів за користування кредитом за період з 01.09.2014 по 07.11.2019 в розмірі 17 726, 48 грн. На підтвердження правомірності позовних вимог Банком надаються відповідні виписки по рахункам позичальника, за якими обліковується заборгованість за Кредитним договором за період з моменту видачі кредиту по дату розрахунку заборгованості. Крім того, банк просив стягнути з відповідачів понесені ним судові витрати по справі у розмірі 6244, 33 грн. в рівних частках з кожного (Т.1 а.с. 182-203). Представник позивача - Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ „Ощадбанк" - адвокат Гребенар О.В., в судовому засіданні збільшені позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Пояснив, що строк позовної давності не пропущено, оскільки договір про іпотечний кредит містить п. 10.1.1, 10.1.2 щодо застосування строку позовної давності тривалістю в 30 років. Аналогічне положення щодо строку позовної давності тривалістю в 30 років міститься і в договорі поруки. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ч.1 ст. 1-1 ЗУ "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції" (Т.3 а.с. 28,29, 30). У відзиві на позовну заяву представник відповідача [PERSON] - адвокат Мова В.І. зазначив, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивачем пропущений строк звернення до суду про стягнення з відповідачів боргу за кредитом. Крім того, позивач необґрунтовано хоче стягнути подвійну суму боргу, а саме спочатку солідарно з [PERSON] , [PERSON] , а потім ще раз солідарно з [PERSON] [PERSON] заперечує про наявність заборгованості, тому позивач повинен довести належними та допустимими доказами наявність заборгованості. У відповіді на відзив представник позивача - Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ „Ощадбанк" - адвокат Гребенар О.В. заперечує щодо доводів, які вказані в відзиві, а саме з матеріалів справи вбачається, що позивачем надано достатньо доказів на підтвердження позовних вимог щодо предмету спору, строк позовної давності не пропущено, оскільки він складає 30 років, як до вимог про стягнення заборгованості так і до поруки. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - адвокат Мова В.І. пояснив, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивачем пропущений строк звернення до суду про стягнення з відповідачів боргу за кредитом. Крім того, позивач необґрунтовано хоче стягнути подвійну суму боргу, а саме спочатку солідарно з [PERSON] , [PERSON] , а потім ще раз солідарно з [PERSON] . Окрім, того строк поруки припинений, позивач не надав оригінали доказів по справі, вважає копії доказів які були надані позивачем є неналежними та недопустимими доказами по даній справі. Суд, вислухавши пояснення представника позивача - адвоката Гребенара О.В., представника відповідача [PERSON] - адвоката Мову В.І., дослідивши та перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, надані сторонами в обґрунтування позову та його заперечень з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив, дійшов наступних висновків. Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 № 568 "Питання акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", яка набрала законної сили 10.07.2019 року, змінено тип публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" з публічного на приватне та перейменовано його в акціонерне товариство "Державний ощадний банк України". Судом встановлено, що між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений Договір про іпотечний кредит № 1016 від 24.12.2013 року (Т.1 а.с. 16-20). Відповідно до п. п. 2.1 - 2.3 Кредитного договору Банк зобов`язався надати Позичальнику на умовах цього Договору, а Позичальник має право отримати та зобов`язався належним чином використати і повернути в передбачені Договором строки кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у порядку та на умовах, визначених цим Договором. Кредит був наданий в розмірі 190 000,00 (сто дев`яносто тисяч грн. 00 коп.) гривень на 120 (сто двадцять) місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 22.12.2023 р. для придбання Об`єкта нерухомості. В якості забезпечення виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором були укладені наступні документи забезпечення: між банком та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] був укладений Договір поруки № 1 від 24.12.2013 року, відповідно до п. 2.1 якого Поручитель зобов`язується перед Кредитором безумовно, безвідклично та безоплатно відповідати солідарно з Боржником за виконання в повному обсязі за зобов`язання, у тому числі того, що виникне у майбутньому відповідно до умов Кредитного договору та додаткових договорів до нього (а.с. 25-29); між банком та [PERSON] , [PERSON] був укладений Договір поруки № 2 від 24.12.2013 року, відповідно до п. 2.1 якого Поручитель зобов`язується перед Кредитором безумовно, безвідклично та безоплатно відповідати солідарно з Боржником за виконання в повному обсязі за зобов`язання, у тому числі того, що виникне у майбутньому відповідно до умов Кредитного договору та додаткових договорів до нього (Т.1 а.с. 30-32). У зв`язку з тим, що позичальник не виконав зобов`язання щодо погашення кредиту та своєчасної сплати процентів за його користування, банком на адресу відповідачів направлено вимоги про повернення кредиту та усунення порушень за кредитним договором та повідомлено про наявну заборгованість за кредитом, необхідність виконання порушеного зобов`язання та попереджено про вжиття банком заходів до захисту порушених прав у порядку, передбаченому чинним законодавством України, у разі не сплати всієї суми у визначений банком строк ( Т.1 а.с.42-49). Однак, відповідачі не виконали умови договору у встановлений строк. Станом на 06.12.2018, в результаті невжиття відповідачами заходів щодо погашення боргу перед позивачем, наявна заборгованість за Договором про іпотечний кредит № 1016 від 24.12.2013 року, яка складає 400476,12 грн., у тому числі: борг за Кредитом в розмірі 183476,49 грн.; відсотки за користування Кредитом з 02.09.2014 по 30.11.2018 в розмірі 145958,25 грн.; інфляційні втрати Банку з вересня 2014 року по листопад 2018 року за прострочення сплати Кредиту в розмірі 13446,25 грн.; інфляційні втрати Банку з вересня 2014 року по листопад 2018 року за прострочення сплати відсотків за користування Кредитом в розмірі 45 641,76 гри.; три проценти річних за прострочення сплати Кредиту з 01.09.2014 по 06.12.2018 в розмірі 2 855,55 грн.; три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування Кредитом з 02.09.2014 по 06.12.2018 в розмірі 9 097,82 грн.(Т.1 а.с.64) Заочним рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 19 березня 2019 року позовні вимоги ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" задоволені, стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість за Договором про іпотечний кредит № 1016 від 24.12.2013 року в загальному розмірі 400476,12 (чотириста тисяч чотириста сімдесят шість грн. 12 коп.) гривень, та судовий збір у сумі 1501 грн. 79 коп.з кожного ( Т.1 а.с. 93-95). Згідно п.10.1 Договору про іпотечний кредит № 1016 від 24.12.2013 рокудо всіх правовідносин, пов`язаних з укладанням та виконанням цього Договору застосовується строк позовної давності тривалістю 30 років. Враховуючи заяву позивача про збільшення позовних вимог станом на 07.11.2019, заборгованість за договором про іпотечний кредит склала - 416 288,92 грн., у тому числі заборгованість за кредитом 183 476,49 грн., проценти за користування кредитом за період з 09.01.2015 по 17.04.2019- 141 314,98 грн., інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом та процентів за користування кредитом з вересня 2014 по жовтень 2019 в розмірі 73 770, 97 грн.; три проценти річних за прострочення боргу за кредитом та процентів за користування кредитом за період з 01.09.2014 по 07.11.2019 в розмірі 17 726, 48 грн. На підтвердження правомірності позовних вимог Банком надаються відповідні виписки по рахункам позичальника, за якими обліковується заборгованість за Кредитним договором за період з моменту видачі кредиту по дату розрахунку заборгованості. Крім того, банк просив стягнути з відповідачів понесені ним судові витрати по справі у розмірі 6244, 33 грн. в рівних частках з кожного (Т.1 а.с. 185-187). Наявність заборгованості та її розмір підтверджено первинними документами бухгалтерського обліку Банку, які роздруковані з електронного носія, інформацією з реєстрів бухгалтерського обліку, що є належним доказом, згідно Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ № 254 від 18.06.2003 (діяло на час виникнення правовідносин між сторонами). Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено частиною другою статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України, згідно з якою зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За приписами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252 - 255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусовому порядку через суд. Відповідно до умов кредитного договору сторони встановили як строк дії договору 30 (тридцять) років (пункт 10.1.1), так і строки виконання зобов`язань з погашенням щомісячних платежів, останній з яких і підлягав виконанню у строк не пізніше 22.12.2023 року (пункт 2.2, п.3.3.3). Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати визначено щомісячними ануїтетними платежами. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 цього Кодексу). Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України). За умовами договору про іпотечний кредит позичальник зобов`язався погашати кредит, сплачувати нараховані проценти Банком на залишок заборгованості за кредитом щомісячно до останнього числа звітного місяця. Останню оплату за тілом кредиту було здійснено 16.07.2014 року, що підтверджується випискою по особовому рахунку ( а.с. 55). Згідно до частини другої статті 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя статті 264 ЦК). Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. Пред`явивши позов до відповідачів 20.12.2018 (згідно штемпеля на конверті), тобто в межах строку позовної давності, АТ «Державний ощадний банк України" перервав позовну давність і вона почалася заново. Отже, кредитор змінив строк виконання основного зобов`язання з 22.12.2023 на 20.12.2018. Тобто банк скористався своїм правом, передбаченим частиною другою статті 1050 ЦК України, і змінив строк виконання зобов`язань за кредитним договором. Тому суд не приймає до уваги доводи представника відповідача [PERSON] щодо пропуску строку позовної давності та доводів щодо припинення поруки. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) зробила висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду на те, що зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом, то після 20.12.2018 позивач не мав можливості здійснювати нарахування процентів. Частиною другою статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 18 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають з кредитних правовідносин», за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах №703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц. Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. За таких обставин позивач має право на стягнення з позичальника у межах строку позовної давності 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу- 2855, 55 грн., відсотків - 9097,82 грн. Інфляційні втрати за несвоєчасне погашення основного боргу і відсотків становлять 13446, 25 грн. + 45 641, 76 грн. = 59 088, 01 грн. Отже, заборгованість [PERSON] перед АТ «Ощадбанк» за Договором про іпотечний кредит № 1016 від 24.12.2013 року, складає 383 239, 12 гривень, у тому числі: борг за Кредитом в розмірі 183476,49 грн.; проценти за користування кредитом за період з 09.01.2015 по 30.11.2018 в розмірі 128 721, 25 грн.; інфляційні втрати Банку з вересня 2014 року по листопад 2018 року за прострочення сплати Кредиту та процентів за користування Кредитом в розмірі 59 088, 01 грн.; три проценти річних за прострочення сплати боргу та процентів за користування Кредитом за період з 01.09.2014 по 06.12.2018 в розмірі 11 953, 37 грн. Щодо посилань представника відповідача [PERSON] щодо відсутності оригіналів договору про іпотечний кредит, договорів поруки, а їх копії не можуть визнаватися належними та допустимими доказами у даній справі, суд зазначає наступне. Позивачем додано по позовної заяви копію Договору про іпотечний кредит № 1016 від 24.12.2013 року та копії договорів поруки від 24.12.2013. Копії договорів, додані до позовної заяви, роздруковані із сканованих копій, які зберігаються на електронних носіях інформації Банку та виготовлені шляхом сканування оригіналів документів за кредитною справою відповідно до внутрішніх документів Банку. Оригінали Договору про іпотечний кредит № 1016 від 24.12.2013 року та договорів порук від 24.12.2013. знаходяться в приміщенні філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» за попередньою юридичною адресою: м. Луганськ, вул. Шевченко, буд. 1. Зазначене приміщення Позивача розташоване на території, яка тимчасово не контролюється органами державної влади України, що є загальновідомим фактом і на якій на даний час проводиться операція об`єднаних сил. Невстановленими озброєними особами було здійснено незаконне зайняття даного приміщення Банку та незаконне заволодіння майном, коштами та документами Банку, про що в Єдиному реєстрі досудових розслідувань містяться дані щодо відкриття кримінального провадження № 12015130550000125 від 13.02.2015 року. Позивач надав до матеріалів цивільної справи копії звернення Банку щодо захоплення майна та повідомлення правоохоронних органів про відкриття кримінального провадження. Крім того, оригінали договорів повинні бути у відповідача [PERSON] . Окрім того, меморіальні ордери щодо перерахування кредитних коштів, банківські виписки про рух коштів за основним боргом по кредиту та процентами отримано з автоматизованої банківської системи «БАРС Millennium» (далі АБС «БАРС») Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України». Внесення відомостей щодо умов кредитування клієнтів та всіх здійснених фінансових операцій до АБС «БАРС» є вимогою Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ № 254 від 18.06.2003. Крім того, відповідно до абз. 2 п. 2.1. глави 2 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 30.12.1998 № 556, бухгалтерський облік ведеться безперервно з часу реєстрації банку до його ліквідації із застосуванням комп`ютерних засобів, за допомогою яких в автоматизованому режимі здійснюється збирання, передавання, систематизація та оброблення інформації. Вищевказані положення були чинними на момент видачі кредиту та його обслуговування. Аналогічні вимоги містяться в Положенні про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ № 75 від 04.07.2018. яке є чинним на момент розгляду справи. У відповідності до положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути документи первинного бухгалтерського обліку та інформація з регістрів бухгалтерського обліку, оформлені у відповідності до вимог зазначеного Закону. За приписами ст. 9 наведеного Закону інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік є процесом виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень (ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»). З урахуванням приписів ст. 41 Закону України «Про Національний банк України», постанови Правління Національного банку України від 17.06.2004 № 280 «Про затвердження Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України» та Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, інформація бухгалтерського обліку в банківських установах накопичується та зберігається на відповідних рахунках, повний перелік яких встановлений Планом рахунків бухгалтерського обліку банків України. В меморіальних ордерах про перерахування коштів, зазначено призначення платежу за придбання квартири, платник [PERSON] (Т.1 а.с. 50-53) Крім того, банківські виписки по рахункам, отримано з автоматизованої банківської системи АБС «БАРС», яка є комплексною автоматизованою банківською системою, що забезпечує інтегроване управління ресурсами банку га його ефективну діяльність в цілому, дозволяє оптимізувати роботу всіх підрозділів банку. (Т.1 а.с. 189-203) Відповідно до п. 5.5. Положення № 254 та п. 61 Положення № 75 форма, особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер особового рахунку, дату здійснення останньої (попередньої) операції, дату здійснення поточної операції, код банку, у якому відкрито рахунок, код валюти, суму вхідного залишку за рахунком, код банку-кореспондента, номер рахунку кореспондента, номер документа, суму операції (відповідно за дебетом або кредитом), суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку, суму вихідного залишку. Таким чином, зазначені первинні документ бухгалтерського обліку Банку, які роздруковані з електронного носія, відповідають вимогам нормативно - правових актів, які діяли на момент їх формування, та не повинні містити будь-яких інших даних, крім тих, які встановлені як обов`язкові в силу закону. Аналогічна правова позиція щодо належності як доказів документів первинного бухгалтерського обліку та інформації з регістрів бухгалтерського обліку висловлена в постановах Верховного Суду від 24.01.2018 у справі № 913/758/16, від 06.02.2018 у справі № 185/9180/15-ц. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надано достатньо доказів на підтвердження позовних вимог щодо предмету спору. Що стосується вимог позивача до поручителя, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Статтею 554 ЦК України встановлено, що в разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Підписуючи договір поруки, поручителі безумовно, безвідклично та безоплатно зобов`язались перед кредитором відповідати солідарно з боржником за виконання в повному обсязі, у тому числі того, що виникне у майбутньому. Поручителі відповідають за повернення боржником грошової суми, включаючи проценти, нараховані на неї. Відповідальність поручителів є солідарною. За таких обставин, вимоги позивача до поручителів є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині задоволення вимог позивача до основного боржника. Щодо посилань представника відповідача [PERSON] , що позивач просить стягнути з нього подвійну заборгованість, суд зазначає, що це не відповідає дійсності, оскільки позивач просить стягнути з відповідачів загальну суму у солідарному порядку, що підтверджено представником позивача. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 383 239, 12 гривень, у тому числі: борг за Кредитом в розмірі 183476,49 грн.; проценти за користування кредитом за період з 09.01.2015 по 30.11.2018 в розмірі 128 721, 25 грн.; інфляційні втрати Банку з вересня 2014 року по листопад 2018 року за прострочення сплати Кредиту та процентів за користування Кредитом в розмірі 59 088, 01 грн.; три проценти річних за прострочення сплати боргу та процентів за користування Кредитом за період з 01.09.2014 по 06.12.2018 в розмірі 11 953, 37 грн. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи, Банком при поданні первісної позовної заяви сплачено 6007,14 грн. судового збору. При збільшенні розміру позовних вимог АТ «Державний ощадний банк України» доплачено судовий збір - 237, 19 грн. Таким чином, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору 5744, 78 грн., тобто пропорційно до розміру задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial