Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

У вересні 2019 року заявник - [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання її, [PERSON] (уродженої [PERSON] , у першому шлюбі [PERSON], у другому шлюбі [PERSON]) [PERSON] , [INFO] , разом із спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини. В обґрунтування своїх вимог заявниця зазначила, що [PERSON] , яка померла [INFO] , була рідною тіткою її матері - [PERSON] . Заявниця з 31.07.2015 р. по 22.03.2017 р. мешкала разом із [PERSON] (бабусею) за адресою: [ADDRESS] , оскільки остання потребувала, за станом свого здоров`я та похилим віком, догляду. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частки двокімнатної квартири загальною площею - 50,70 кв. м, житловою площею - 29,10 кв. м, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яку вона прийняла після смерті свого сина [PERSON] , який помер [INFO] , однак не встигла юридично оформити свої спадкові права в зв`язку зі смертю. [PERSON] (уроджена [PERSON] , у першому шлюбі [PERSON], у другому шлюбі [PERSON]) [PERSON] , згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України, являється спадкоємцем за заповітом, який залишила [PERSON] 10.03.2017 року, посвідчений державним нотаріусом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Желєзняковою О.В., р. №2-177, згідно якого остання заповіла належну їй 1/2 частку двокімнатної квартири загальною площею - 50,70 кв. м, житловою площею - 29,10 кв. м, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , заявниці [PERSON] . 23.03.2018р. заявниця звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Якушевої Олени Іванівни із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . На теперішній час постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії №471/02-14/23-2018 від 23.06.2018р. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Якушевою О.І. заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме на 1/2 частку двокімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , з тих підстав, що нею пропущений шестимісячний термін для прийняття спадщини, встановлений ч. 1 ст. 1269, ст. 1270 ГК України, і нею не представлені докази її постійного проживання разом із спадкодавцем на час її смерті. В зв`язку із вищенаведеним, [PERSON] вимушена звернутися до суду для встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заявниця в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги, викладені у заяві, підтримала, просила суд задовольнити їх. Її представник [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - Миколаївська міська рада та приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Якушева О.І. надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши письмові докази по справі, знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту ст. 315 ЦПК України, судом можуть бути встановлені юридичні факти, зокрема, факт постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на час смерті останнього, факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 р. N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року, тощо. Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частинами 1, 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Згідно ч. ч. 3 ,5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. У відповідності до ч. 4 ст. 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1220 та ч. 1 ст. 1221 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи, а місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тобто, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів. Зібрані у справі докази, зокрема, наявне в матеріалах справи свідоцтво про поховання, квитанція про оплату ритуальних послуг, копія довідки Парафіяльної Ради Свято-Георгіївської церкви, копія накладної від 23.03.2017р. та акту від 15.08.2019 року, їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки дозволяє їй реалізувати своє право на прийняття спадщини за заповітом, що відкрилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] .

Outcome: approved