Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

\~\~ Позивач 20.04.2018 року звернувся до суду з позовом про визнання дій неправомірними і зобовязання вчинити певні дії. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що у 2012 році за його заявою у відділенні ПАТ КБ «Приватбанк» відкрито картковий рахунок та видана платіжна картка №4149-6059-0101-8721. За вказаною карткою позивачу встановлено кредитний ліміт. 28.10.2014 року на мобільний телефон позивача надійшло СМС повідомлення з номеру 3700 із якого йому стало відомо, що з карткового рахунку без його розпорядження було списано спочатку 15000,00 грн., а потім 6000,00 грн., а також комісія банку у розмірі 600,00 грн. і 240,00 грн. Після вказаної події позивач одразу звернувся на «гарячу лінію» КБ «Приватбанка» де оператор підтвердив факт несанкціонованого списання коштів і заблокував картковий рахунок. Звернення позивача зареєстровано за №5320 і йому повідомили про проведення перевірки. 29.12.2014 року позивачу зателефонували з банку і повідомили, що знайшли злочинця і вдалося повернути частину грошей у розмірі 2000,00 грн. Відомості щодо вчинення злочину внесено до ЄРДР за №120150770000327 28.01.2015 року. Окрім карткового рахунку 29.04.2013 року позивачем у КБ «Приватбанк» за №SAMDN01000734923409\~було відкрито\~рахунок депозитного\~вкладу в\~розмірі 10000,00\~грн.\~з процентною\~ставкою 17%\~річних.\~03.11.2015\~року позивачу\~надійшло чергове\~СМС -\~повідомлення від\~«Приватбанку» з\~номеру 10060\~про те,\~що з\~депозитного рахунку\~позивача списано\~14745,73\~грн.\~в рахунок\~погашення простроченого\~боргу за\~кредитом.\~Вважає дії\~відповідача неправомірними,\~несанкціоноване списання\~коштів відбулось\~без його\~згоди.\~ Просить суд визнати дії відповідача щодо списання коштів у сумі 14745,73 грн. протиправними; заборонити ПАТ КБ «Приватбанку» здійснювати безпідставне зняття без згоди позивача грошових коштів з його депозитного рахунку; зобовязати ПАТ КБ «Приватбанк» повернути [PERSON] безпідставно стягненні кошти у розмірі 14745,73 грн. зарахувавши їх на депозитний рахунок згідно з договором №SAMDN01000734923409; зобовязати ПАТ КБ «Приватбанк» повернути [PERSON] 21840,00 грн. зарахувавши їх на картковий рахунок, з якого вони були не санкціоновано списані 28.10.2014 року. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити та розглянути справу без його участі та участі позивача. Представник відповідача \~в судове\~засідання не\~зявився,\~про день\~та час\~розгляду справи\~повідомлений належним\~чином,\~надав відзив\~у якому\~ просив відмовити\~в задоволенні\~позову.\~ Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 25.04.2018 року відкрито провадження у справі, розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 20.08.2018 року витребувано у ПАТ КБ «Приватбанк» відомості про проведення перевірки за фактом несанкціонованого зняття коштів з карткового рахунку [PERSON] 28.10.2014 року в сумі 21840,00 грн. та результати перевірки, якщо вона проводилась. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 10.10.2018 року визнано явку представника ПАТ КБ «Приватбанк» обовязковою. \~ 06.12.2018\~року від\~представника відповідача\~[PERSON]\~надійшла\~заява про\~розгляд\~справи\~без його\~участі. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 28.12.2018 року позовну заяву [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк» в частині позовних вимог щодо зобовязання ПАТ КБ «Приватбанк» нарахувати та виплатити [PERSON] процентів та пені по депозитному вкладу №SAMDN01000734923409 і зобовязання провести перерахунок стану заборгованості по кредиту за картковим рахунком по платіжній картці №4149-6059-0101-8721 залишено без розгляду. Суд, вивчивши матеріали справи та надані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивачем у відділенні ПАТ КБ «Приватбанк» відкрито картковий рахунок та видана платіжна картка №4149-6059-0101-8721, а також депозитний рахунок за договором №SAMDN01000734923409. Даний факт учасники справи не оспорюють, а тому відповідно до ст.82 ЦПК України доказуванню не підлягають. Грошовими коштами, які перебували на вказаних банківських рахунках позивач користувався, про що свідчить виписка про рух коштів з банківських рахунків. 28 жовтня 2014 року з картки позивача №4149-6059-0101-8721 було списано 15000,00 грн., а потім 6000,00 грн.. Також списана комісія банку у розмірі 600,00 грн. і 240,00 грн.. Про те, що зазначені трансакції дійсно мали місце свідчить виписка з банківського рахунку № №4149-6059-0101-8721 про рух коштів, а також інформація надана в судове засідання представником відповідача. В судовому засіданні не було доведено належними, допустимими та достатніми доказами, що позивач вчиняв будь-які розрядження про списання грошових коштів із своїх рахунків, також як і нічим не підтверджено, що він вчиняв будь-які дії, що могли б призвести до списання грошових коштів, зокрема не доведено що він складав платіжні доручення та скеровував їх до ПАТ «КБ «Приватбанк», ані письмово, ані у електронному з використанням електронної системи «Приват24», або у будь-який інший спосіб. Натомість, позивач звернувся за телефоном гарячої лінії «Приватбанку» з вимогою заблокувати картку відкриту на його імя, та повідомив про вказаний факт. Учасники справи даний факт не оспорюють, а тому дані обставини відповідно до ст.82 ЦПК України доказуванню не підлягають. Позивач неодноразово звертався із письмовими повідомленням до ПАТ «КБ «Приватбанк» у якому зауважував на незаконному списанні з його рахунку грошових коштів, яке було отримано відповідачем, просив відповідача повернути списані з поточного рахунку грошові кошти, призначити та забезпечити проведення службового розслідування. Листами № 20.1.0.0./7-20150205/1988 від 16.02.2015р., №20.1.0.0.0/20150827/1078 від 15.09.2015 року, №20.1.0.0.0/7-20161019/3640 від 26.10.2016 року, №20.1.0.0.0/7-20171130/5725 від 17.01.2018 року, №20.1.0.0.0/7-20171219/3885 від 20.12.2017 року, №20.1.0.0.0/7-20141223/71 від 23.12.2014 року відповідач сповістив про неможливість провести перевірку несанкціонованого зняття коштів та про неможливість повернути зняті кошти. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 20.08.2018 року витребувано у ПАТ КБ «Приватбанк» відомості про проведення перевірки за фактом несанкціонованого зняття коштів з карткового рахунку [PERSON] 28.10.2014 року в сумі 21840,00 грн. та результати перевірки. На виконання ухвали суду представник відповідача надав суду пояснення в якому зазначив про неможливість надати відомості щодо проведення службової перевірки за фактом несанкціонованого зняття коштів з карткового рахунку через їх відсутність. Так, відповідно до ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно з ч. 3 ст. 1068 ЦК України, банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунку або законом. Частиною 1 ст.\~1071\~ЦК України встановлено, що банк може списати грошові кошти з рахунку клієнта на підставі його розпорядження. Частиною 2 згаданої статті встановлено, що грошові кошти можуть бути списані з рахунку клієнта без його розпорядження лише на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом. В судовому засіданні не доведено, що позивач вчиняв розрядження щодо списання/перерахунку коштів, та вчиняв будь-які інші дії, що могли б призвести до списання грошових коштів з його рахунків. Статтею 1073\~ЦК України встановлено, що у разі безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунку банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Частиною 3 ст.\~1092\~ЦК України передбачено, якщо порушення банком правил розрахункових операцій спричинило помилковий переказ банком грошових коштів, банк несе відповідальність відповідно до цього Кодексу та закону. У відповідності до ст. 39 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» суб'єкти переказу зобов'язані виконувати встановлені законодавством України та правилами платіжних систем вимоги щодо захисту інформації, яка обробляється за допомогою цих платіжних систем. Еквайр та емітент повинні проводити моніторинг з метою ідентифікації помилкових та неналежних переказів. У відповідності до п. 32.3.2 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» у разі переказу з рахунка платника без законних підстав, за ініціативою неналежного стягувана, з порушенням умов доручення платника на здійснення договірного списання або внаслідок інших помилок банку повернення платнику цієї суми здійснюється у встановленому законом судовому порядку. При цьому банк, що списав кошти з рахунка платника без законних підстав, має сплатити платнику пеню у розмірі процентної ставки, що встановлена цим банком по короткострокових кредитах, за кожний день починаючи від дня переказу до дня повернення суми переказу на рахунок платника, якщо інша відповідальність не передбачена договором. Відповідно до Закону України\~«Про платіжні\~системи та\~переказ коштів\~в Україні» неналежний отримувач - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі. Згідно з Законом України\~«Про платіжні\~системи та\~переказ коштів\~в Україні» неналежний переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежний платник - особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів. Згідно зі ст. 7 та п. 38.1 і 38.4 ст. 38 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", режим обслуговування клієнта банків полягає у зберіганні коштів, здійсненні розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів та створенні системи захисту інформації, яка повинна забезпечувати безперервний захист інформації щодо переказу коштів на усіх етапах її формування, обробки, передачі та зберігання. Аналіз наведених вище норм вказує, що крім функцій розрахунково-касового обслуговування клієнта, банк також виконує й функцію зберігання його грошових коштів, які перебували на поточному рахунку, і несе відповідальність за безпеку власної платіжної системи, а значить і грошових коштів. Відповідно до п. 18.3 статті 18 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", при прийманні електронних документів на переказ має бути дотримана відповідна процедура перевірки електронного цифрового підпису, що дає можливість пересвідчитися у цілісності та достовірності електронного документу. У разі недотримання зазначених вимог, банк або інша установа - член платіжної системи, несуть відповідальність за шкоду, заподіяну суб'єктам переказу. Згідно з п. 39.2.3 ст.\~39\~Закону України\~"Про\~платіжні системи\~та переказ\~коштів в\~Україні" відповідач не забезпечив дотримання вимог законодавства та не виконав зобов'язань перед позивачем, як володільцем банківського рахунку. Згідно зі ст.\~1213\~ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Також суд враховує правову позицію викладену у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15 і постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 61-1856 св 17, а саме: відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України № 223 від 30 квітня 2010 року банку\~разі здійснення\~недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції,\~якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції,\~що ним не виконувалися або які були виконані некоректно,\~негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у\~якому\~він був перед виконанням цієї операції. Користувач\~не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації,\~яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Ураховуючи відсутність\~обставин,\~які безспірно\~доводять,\~що\~позивач своїми\~діями чи\~бездіяльністю сприяв\~втраті,\~незаконному використанню\~пін-коду\~або іншої\~інформації,\~яка\~дає змогу\~ініціювати платіжні\~операції,\~не встановлено\~і з рахунків позивача списання коштів було вчинено відповідачем незаконно, позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно із ст. 141 ЦПК України, оскільки позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору та ним було заявлено чотири вимоги немайнового характеру, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір з відповідача в дохід держави у розмірі 2819,20 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: approved