Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами до [PERSON] та просив стягнути з останнього заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 1637 гривень 76 копійок, що утворилась за період з 01.01.2017 року по 01.04.2018 року, а також стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762 гривень 00 копійок. Представник позивача позовні вимоги мотивує тим, що 16 листопада 2018 року Приморським районним судом було видано наказ №522/6768/18 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг (водопостачання та водовідведення) котрим стягнуто з [PERSON] заборгованість у загальному розмірі 1813 гривень 96 копійок. Проте, 16.11.2018 року Приморським районним судом м. Одеси заяву [PERSON] було задоволено. Вищезазначений судовий наказ скасовано та роз`яснено про можливість розгляду заявлених вимог у порядку позовного провадження, що і стало причиною звернення із зазначеним позовом до суду. Як зазначив представник позивача, [PERSON] є споживачем філії «Інфоксводоканал» Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс», що підтверджується оформленим особовим рахунком за № [NUMBER] та договором про надання послуг водопостачання та водовідведення №49050/4 від 21.08.2010 року, укладеним між Водоканалом та [PERSON] . Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» від 21.07.2005 р. №630 Водоканал надавав послуги водопостачання та водовідведення відповідачу за адресою: [ADDRESS] , за які він у відповідності з п. п. 20, 30 Правил повинен був своєчасно розраховуватись шляхом внесення коштів на розрахунковий рахунок Водоканалу. Нарахування відповідачу за надані послуги здійснювалися відповідно до норм водопостачання. [PERSON] плату за надані послуги сплачував не в повному обсязі, внаслідок чого, утворилась заборгованість у розмірі 1637 гривень 76 копійок з 01.01.2017 року по 01.04.2018 року, що підтверджується обґрунтованим розрахунком суми боргу. Враховуючи зазначене в позовній заяві, представник позивача просив його позов задовольнити шляхом стягнення заборгованості за водопостачання та водовідведення. Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 21 січня 2019 року, було відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. 02 травня 2019 року відповідач надав відзив на позов в якому зазначає, що за зазначеною адресою у період з 01.01.2017 року по 01.04.2018 року відповідач не користувався послугами водопостачання, оскільки не проживав у квартирі. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити. Пояснила, що відповідно до п. 29.3 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 21.07.2005 р. №630 затверджених Постановою КМУ споживач має право на несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача і членів його сім`ї (у разі відключення виконавцем холодної та гарячої води і опломбування запірних вентилів у квартирі, будинку садибного типу. Однак, беручи до уваги, що квартира, в якій зареєстрований відповідач, є комунальною з загальними кухнею, ванною кімнатою та каналізацією, здійснити закриття запірної арматури на вводі водопостачання неможливо. Враховуючи те, що квартира є комунальною і, як стверджує відповідач, він проживає у м. Києві, філією "Інфоксводоканал" [PERSON] було запропоновано опломбувати кімнату для зупинення нарахування за послуги водопостачання та водовідведення. Оскільки філія "Інфоксводоканал" не уповноважена здійснювати опломбування кімнати, відповідач повинен був звернутися до обслуговуючої організації для здійснення такого опломбування, після опломбування надати відповідну документацію до абоненського відділу Приморського району філії "Інфоксводоканал". Відповідно до п. 1 ч. 1 п. 29 Правил споживач має право на зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність -довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання. Відповідача було повідомлено, що йому необхідно надати довідку Ф1 про склад сім`ї та реєстрацію з місця проживання у м. Києві, що стало би підставою для ненарахування оплати за послуги, однак, відповідач не надав належних доказів. Отже, відповідач не скористався своїм обов`язком та не виконав необхідні дії, у зв`язку із чим нарахування продовжувалися здійснюватися. Також, 21.09.2018 року відповідач відмовився від опломбування кімнати у зв`язку із проживанням квартирантів. Оскільки, відсутність власника не встановлює факту того, що послуги не надавались, підстав вважати, що у кімнаті ніхто не проживав не має. Відповідач позов не визнав та пояснив, що в квартирі не проживав, тому і не має сплачувати за водопостачання, а влітку 2018 року було встановлено лічильник. Також пояснив, що не згоден з нормативами для мешканців комунальних квартир. Дослідивши обставини справи та норми права, які регулюють спірні правовідносини, вислухавши доводи учасників справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних обставин. Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» від 21.07.2005р. №630 Водоканал надавав послуги водопостачання та водовідведення відповідачу за адресою: [ADDRESS] , за які він у відповідності з п. п. 20, 30 Правил повинен був своєчасно розраховуватись шляхом внесення коштів на розрахунковий рахунок Водоканалу. Право власності відповідача на вищезазначену квартиру підтверджується договором дарування від 24.07.2010 року. Зазначена квартира є комунальною, крім відповідача проживають ще дві сім`ї. Нарахування відповідачу за надані послуги здійснювалися відповідно до норм водопостачання, затверджених рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради № 30 від 25.02.2010 р. та тарифів, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 16.06.2016р. № 1114, від 11.07.2017р. №908, від 02.11.2017р. №1344, 26.06.2018р. №599, від 26.06.2018р. №597. [PERSON] плату за надані позивачем послуги сплачував не в повному обсязі, внаслідок чого, утворилась заборгованість у розмірі 1637 (одна тисяча шістсот тридцять сім) гривень 76 копійок за період з 01.01.2017 року по 01.04.2018 року, що підтверджується обґрунтованим розрахунком суми боргу. Суду не належні та допустимі докази, що за значеною адресою у період з 01.01.2017 року по 01.04.2018 року відповідач не користувався такими послугами у зв`язку з не проживанням, оскільки відповідний акт про непроживання не було складено. Отже, твердження відповідача не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, спростовуються матеріалами справи. При цьому, доводи відповідача про незгоду з нормативами для мешканців комунальних квартир, суд не приймає до уваги, оскільки відповідач не звертався до суду з позовом та не оспорював суму нарахування за водопостачання. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 526 Цивільного кодексу України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. ст. 67, 68, 162 Житлового кодексу України, ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017р. № 2189-VIII, п.п. 20, 30 Правил, на споживача комунальних послуг покладено обов`язок щомісячної їх оплати. Однак, в порушення наведених норм права, відповідач не сплачує у добровільному порядку заборгованість за надані послуги.ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, так як вони обґрунтовані та доведені. Також, відповідно до положення ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1762 гривень 00 копійок, оскільки позовні вимоги ТОВ «Інфоксводоканал» задоволенні в повному обсязі.

Outcome: approved