Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий погляд країни», [PERSON], треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Елайд Стандарт Лімітед», Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтернет Інвест», про захист честі, гідності та ділової репутації шляхом спростування відомостей, що не відповідають дійсності, й відшкодування моральної шкоди. Мотивуючи свої вимоги тим, що на веб-сайтах [INFO] було розміщено статті під назвами [INFO] «[INFO], «[INFO]» з використання фотознімку позивача, які за своїм змістом містять негативну та недостовірну інформацію про позивача, яка порочить його честь, гідность та ділову репутацію, й не відповідає дійсності, у зв»язку з чим просив визнати такими, що не відповідають дійсності та порушують честь, гідність та ділову репутацію позивача - [PERSON] відомості, викладені у статтях [INFO] [INFO] «[INFO], «[INFO]» з використання фотознімку позивача, оскільки вони не мають відношення до [PERSON], [INFO], чиє зображення знаходиться на фотознімку, який є частиною статті; зобов»язати ТОВ «Новий погляд країни» розмістити на веб-сайті [INFO] спростування з фотозображенням позивача наступного змісту: в червні 2104 року на сайті [INFO] була розміщена стаття під назвою «[INFO]», яка не стосується [PERSON], фотозображення якого було використано до даної статті та міститься біля даного спростування; зобов»язати [PERSON] видалити розміщену на веб-сайті [INFO] статтю під назвою «[INFO] разом з фотозображенням [PERSON]. Замість видаленої статті розмістити спростування з тим самим фотозображенням наступного змісту: в [INFO] на сайті [INFO] була розміщена стаття під назвою «[INFO], яка не стосується [PERSON], фотозображення якого було використано до даної статті та міститься біля даного спростування; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий погляд країни» на його користь компенсацію моральної шкоди в розмірі 72 000 гривень та витрати на проведення експертного дослідження в сумі 5 920 грн. 00 коп. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], діюча на підставі договору-доручення № 16/17 про надання правової допомоги від 05 липня 2017 року, позовні вимоги підтримала з тих же підстав та просила їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання повторно не з"явились, про час та місце розгляду справи повідомлені згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення (а.с.88, 90). За таких підстав судом відповідно до положень статті 224 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача. Треті особи в судове засідання не з"явились, про час та місце розгляду справи повідомлені згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення (а.с.88, 91). За таких підстав суд визнав за можливе розглядати справу за їх відсутності, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, та за погодженням позивача. Вислухавши пояснення представника позивача, його доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають відмові у їх задоволенні із наступних підстав. Зміст цивільно-правового захисту честі, гідності та ділової репутації становлять правовідносини, за яких морально потерпіла сторона наділяється правом вимагати через суд спростування відомостей, які порочать її честь, гідність та ділову репутацію, а друга сторона, яка такі відомості поширила, зобов'язана дати спростування, якщо не доведе, що відомості відповідають дійсності. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно зі ст. 47 Закону України "Про інформацію" відповідальність за порушення законодавства про інформацію несуть особи, винні, зокрема, у поширені недостовірної інформації, яка ганьбить честь і гідність особи. У зв'язку з тим, що згідно з вимогами ст. 20 закону згадане видання є засобом масової інформації, особи, причетні до поширення відомостей, які не відповідають дійсності і ганьблять честь і гідність особи, повинні нести відповідальність на підставі положень статей 47 -49 закону. Обов'язок позивача у цивільній справі - довести лише сам факт поширення відповідачем відомостей, що його порочать особою, до якої пред'явлено позов. Крім того, позивач має право подати докази невідповідності дійсності таких відомостей. Відповідачами у справі про захист честі і гідності є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. Залежно від того як було поширено недостовірну інформацію і який спосіб захисту обирає позивач, належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Відомості про власника веб-сайта можуть бути витребувані в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси мережі Інтернет. У разі поширення недостовірної інформації посадовою чи службовою особою для визначення належного відповідача суду необхідно з'ясувати, від імені кого ця особа виступала. Якщо посадова чи службова особа виступала не від імені юридичної особи та не при виконанні посадових (службових) обов'язків, то належним відповідачем є саме вона. Як зазначено у пункті 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності і честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Тобто, виходячи із меж неосяжності та свободи можливостей доступу (повного чи обмеженого) будь-якою особою та використання нею інтернет ресурсів, зокрема для викладення та поширення інформації визначено коло осіб, які повинні вважатися належними відповідачами за поширення такої інформації, а саме автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту. Визначивши осіб відповідачів в особі ТОВ «Новий погляд країни», [PERSON] позивач не надав належних та допустимих доказів про те, що останні є належними відповідачами: ТОВ «Новий погляд країни» - власником веб-сайтів [INFO], на яких було розміщено зазначений інформаційний матеріал, а [PERSON] - автором/особою, яка розмістила оспорбваний інформаційний матеріал. Як зазначено, відомості про власника веб-сайта можуть бути витребувані в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси мережі Інтернет, проте позивач до суду із заявою про забезпечення доказів в порядку ст.ст. 133, 134 ЦПК України не звертався. Окрім того, позивачем не підтверджено зв»язок викладеної та оспорюваної інформації з особою позивача, оскільки в судовому засіданні був присутній його представник, уповноважений за договором про надання правової допомоги, відтак суд був позбавлений можливості встановити особу позивача, відповідність його візуальної зовнішнішності з фотознімком, розміщеним до інформаційних статей/публікацій, які є предметом спростування. Так, принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов»язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки позивачем не надані належні докази по справі, суд розцінює доказування позивача, як такі, що ґрунтуються на припущеннях. Загальними засадами диспозитивності цивільного судочинства, встановленими статтею 11 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Проте всі докази позивачем не обґрунтовані та не доведені, відтак розцінюються як такі, що не містять достатньої та належної інформації про предмет доказування. Обставини справи, відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Враховуючи наведене, суд вважає, що вимогипозивача не доведені, обставини, викладені в позовній заяві не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, оскільки вони взагалі відсутні, відтак законні підстави для задоволення позову судом не встановлені. На підставі вищевикладеного, Закону України "Про інформацію", з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності і честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи",

Outcome: dismissed