Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної та морвльної шкоди, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вироком Жовківського районного суду Львівської області від 08.08.2018 року [PERSON] визнано винним в тому, що він 06 серпня 2016 року близько 16 години 20 хвилин, знаходячись на території ТОВ «Делівері», що за адресою: Львівська область Жовківський район с. Малехів, вул. Т. Дороша, 20 а, підійшов до припаркованого на стоянці, що на території цього підприємства, мотоцикла марки «ИЖ-6114К (Юпітер 5)», 1987 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER], який перебуває у правомірному володінні та користуванні [PERSON], маючи умисел на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом, всупереч волі [PERSON], усвідомлюючи, що не має ані дійсного ані уявного права на обумовлений вище транспортний засіб чи користування ним, умисно, з метою незаконного заволодіння даним транспортним засобом, взяв ключ від замку запалювання, який знаходився під сидінням коляски мотоцикла і розпочавши рух на ньому залишив місце знаходження (стоянки), розпорядившись таким на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 3 692, 10 грн. Зазначає, шо [PERSON] визнано винним за ч. 1 ст. 289 КК України та засуджено до покарання у виді штрафу в сумі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що становить 17 000 грн. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 12 грудня 2017 року вирок Жовківського районного суду залишено без змін. Вказує, що судом першої інстанції встановлено всі обставини скоєння відповідачем кримінального правопорушення. Крім цього [PERSON] визнав свою провину у скоєному правопорушенні та щиро розкаявся, а тому причинно-наслідковий зв'язок щодо факту заподіяння йому матеріальної та моральної шкоди вважає встановленим. Зазначає, що ремонт технічних пошкоджень, спричинених [PERSON] мотоциклу позивача, потребує великих матеріальних затрат і таких вільних коштів у нього немає. По цій причині він не може його експлуатувати і фактично він являє собою кучу металевого брухту. Стверджує, що на протяті двох років він позбавлений можливості користуватися мотоциклом в своїй роботі, тобто вранці приїхати на роботу і після роботи їхати додому, використовувати його при потребі. На його утриманні перебувають двоє малолітніх дітей і дружина, з якими він їздив на відпочинок на вказаному мотоциклі, а тепер вони і цього позбавлені. Зазначає, що все це в сукупності завдає йому фізичних і моральних страждань. Зважаючи на викладене, враховуючи те, що між злочинними діями [PERSON] та завданою позивачеві моральною шкодою є причинний зв'язок, враховуючи характер та обсяг завданих йому моральних та фізичних страждань є всі підстави для стягнення з нього на користь позивача моральної шкоди. У зв"язку із чим позивач звернувся до суду та просить стягнути з [PERSON] на його користь 3 692 грн. 10 коп. матеріальної шкоди та 10 000 грн. моральної шкоди. Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, хоча про дату, час та місце проведення такого були повідомлені належним чином, однак представник позивача подав на адресу суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутності. Позовні вимоги викладені у позовній заяві підтримав повністю. Просить позов задоволити. Інших клопотань не має. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, хоча про дату, час та місце проведення таких був повідомлений належним чином за зареєстрованою адресою місця проживання. За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області, [PERSON], [INFO], проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. За цією адресою відповідачеві двічі надсилалися судові повістки про виклик до суду. Однак, відповідно до довідок Укрпошти, причиною повернення зазначено "інші причини, що не дали змоги виконати обов"язки щодо пересилання поштового відправлення" та "за закінченням терміну зберігання". Від відповідача не надходило на адресу суду жодних клопотань, заяв про місце його перебування, місцезнаходження, відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. У відповідності до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Від так, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. На підставі ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився в судове засідання повторно без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд приходить до висновку про постановлення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється . Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Ч. 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Щодо стягнення матеріальної шкоди. Судом встановлено, що вироком Жовківського районного суду Львівської області від 08.08.2017 року [PERSON] визнано винним за ст. 289 ч. 1 КК України та засуджено до покарання у виді штрафу в сумі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. Ухвалою колегії суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області від 12.12.2017 року апеляційну скаргу потерпілого [PERSON] залишено без задоволення, а вирок Жовківського районного суду Львівської області від 08.08.2017 року щодо [PERSON] - без змін. Вирок Жовківського районного суду Львівської області від 08.08.2017 року набрав законної сили 12.12.2017 року. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено згідно вироку суду, що [PERSON] 06 серпня 2016 року близько 16 години 20 хвилин, знаходячись на території ТОВ «Делівері», що за адресою: Львівська область Жовківський район с. Малехів, вул. Т.Дороша, 20а, підійшов до припаркованого на стоянці, що на території цього підприємства, мотоцикла марки «ИЖ-6114К (Юпітер 5)», 1987 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER], який перебуває у правомірному володінні та користуванні [PERSON], маючи умисел на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом, всупереч волі [PERSON], усвідомлюючи що не має ані дійсного ані уявного права на обумовлений вище транспортний засіб чи користування ним, умисно, з метою незаконного заволодіння даним транспортним засобом, взяв ключ від замку запалювання, який знаходився під сидінням коляски мотоцикла і розпочавши рух на ньому залишив місце знаходження (стоянки), розпорядившись таким на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 3 692, 10 грн. (три тисячі шістсот дев'яносто дві гривні 10 копійок). Крім цього, згідно вироку суду, з висновку судово-товарознавчої експертизи №9/423 від 30.09.2016 року вбачається, що ринкова вартість представленого на дослідження мотоцикла марки «ИЖ-6114К (Юпітер 5)», 1987 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], номер рами [NUMBER], жовтого кольору, з бензиновим двигуном з робочим об"ємом 348 см. куб. до моменту незаконного заволодіння, розрахована станом на 06.08.2016 р. становила 3692,10 грн. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 р. № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи. Із положень частини 1 та 2 ст. 1166 ЦК України слідує, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, [PERSON] спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 3 692, 10 грн. У зв"язку із спричиненням [PERSON] матеріальної шкоди на загальну суму 3692,10 грн., він має право на її відшкодування особою, яка її заподіяла [PERSON] Як наслідок позовна вимога [PERSON] в частині відшкодування матеріальної шкоди є в повному обсязі обгрунтованою і тому підлягає задоволенню. Щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 10 000 грн., суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Суд враховує, що вина [PERSON] доведена вироком Жовківського районного суду Львівської області від 08.08.2017 року, який залишено без змін ухвалою колегії суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області від 12.12.2017 року . В пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зазначено, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог, залежно від характеру заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Внаслідок протиправної поведінки відповідач заподіяв позивачеві моральну шкоду, яку він оцінив в 10000 гривень. Вона полягає у душевних стражданнях, переживаннях та стресових моментах, яких він зазнав у зв"язку із втратою свого майна, а саме транспортного засобу. Оцінюючи в сукупності встановлені обставини справи, суд вважає, що у зв"язку із незаконним заволодінням у позивача транспортного засобу мотоцикла марки «ИЖ-6114К (Юпітер 5)», він зазнав моральної шкоди, оскільки внаслідок неправомірності поведінки відповідача, яка встановлена вироком суду, відбулися вимушені зміни у житті позивача через неможливість користування власним транспортним засобом. Відшкодування йому суми 10 000 гривень є достатньою компенсацією цієї шкоди. При визначенні цієї суми суд виходить з принципу розумності та справедливості. Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Крім того згідно з пунктом 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до пунктів 2 та 6 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а також смертю фізичної особи, та про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Таким чином, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за звернення в суд із позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, яка заподіяна вчиненням кримінального правопорушення, його позовні вимоги задоволено, суд приходить до висноку, що з відповідача в дохід держави належить стягнути судові витрати обраховані пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. А тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є підстави для задоволення позовних вимог [PERSON]

Outcome: approved