Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

Представник позивача [PERSON] акціонерного товариства [PERSON] банк Приват Банк звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, вказав, що із відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір без номера від 17.07.2006 року відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 7763,86 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У звязку з порушенням умов договору, відповідач станом на 30.09.2015 року має заборгованість в сумі 23635,76 гривень, що складається з 7763,86 гривень заборгованості за кредитом та 15871,90 гривень заборгованості по процентам за користування кредитом. Від усієї суми заборгованості позивач віднімає суму у розмірі 13485,09 гривень, яка була задоволена рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 23.06.2011 року по справі №2-319/2011 р., згідно якого позовні вимоги банку були задоволені та стягнуто з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 13489,09 гривень, що складається з 7763,86 гривень - заборгованості за кредитом; 4602,89 гривень заборгованості по процентам за користування кредиту; 500 гривень штраф (фіксована частина); 618,34 гривень штраф (процентна складова). Виходячи з викладеного, просить стягнути з відповідача суму в розмірі 11158,20 гривень, що складається з 10150,67 гривень заборгованість по процентам, 500 гривень штраф (фіксована частина); 507,53 гривень штраф (процентна складова), та судовий збір. Відповідач в судове засідання призначене на 29.02.2016 року не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, в попередніх судових засіданнях позовні вимоги не визнав, вказавши, що вони є необґрунтованими, також надав клопотання в якому просить відмовити в задоволені позову у звязку з пропуском позивачем позовної давності. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та доведених обставин, приходить до переконання, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено кредитний договір без номера від 17.07.2006 року відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 7763,86 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Для повного, всебічного та обєктивного розгляду справи, судом було витребувано з архіву справу №2-319/2011 р., довідку з місця роботи відповідача, щодо погашення кредиту, копію виконавчого провадження за №31750536 та встановлено наступне. Відповідач [PERSON] не виконував умови договору по погашенню заборгованості по кредитному договору без номера від 17.07.2006 року, в звязку з чим Публічне акціонерне товариство [PERSON] банк Приват Банк в 2011 році звернулося до суду про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором. Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 23.06.2011 року по справі №2-319/2011 р., позовні вимоги банку були задоволені та стягнуто з відповідача заборгованість за кредитним договором, станом на 28.02.2011 року, в розмірі 13489,09 гривень, що складається з 7763,86 гривень - заборгованості за кредитом; 4602,89 гривень заборгованості по процентам за користування кредиту; 500 гривень штраф (фіксована частина); 618,34 гривень штраф (процентна складова). 14.09.2011 року були видані виконавчі листи по справі №2-319/2011 р. про стягнення з [PERSON] 13489,09 гривень заборгованості за кредитним договором, судові витрати в розмірі 134,85 гривень та ІТЗ в сумі 120 гривень. Вищевказані виконавчі листи були направленні до Заводського ВДВС Миколаївського міського управління юстиції, де було відкрито виконавче провадження за №31750536. Стягнення заборгованості проводилося із заробітної плати [PERSON], яку він отримував у ПАТ «Миколаївобленерго». Постановою державного виконавця від 28.08.2014 року, виконавче провадження за №31750536 було закінчено у звязку з повним виконанням згідно виконавчого документу. Згідно з розрахунку заборгованості, який надав позивач в даній справі, заборгованість розрахована з моменту отримання кредиту (в 2006 році) по 30.09.2015 рік, яка склала 23635,76 гривень, потім вираховується сума, що була задоволена рішенням суду від 23.06.2011 року, та стверджується що сума боргу яку винен [PERSON] складає 10150,67 гривень заборгованості по відсоткам, також 500 гривень штраф (фіксована частина); 507,53 гривень штраф (процентна складова), що разом складає 11158,20 гривень. Судом було зобовязано представника позивача надати розгорнути математичний розрахунок заборгованості, який включав би в себе розрахунок з урахуванням стягнених сум по виконавчому провадженню, та який би показував, які суми пішли на погашення тіла кредиту, а які на погашення процентів та штрафів, а також як нараховувалися проценти на тіло кредиту по мірі зменшення тіла кредиту шляхом погашення його через ДВС. 29.02.2016 року до суду від представника позивача надійшли пояснення до позовної заяви та розрахунок заборгованості, який майже ні чим не відрізняється від попереднього розрахунку, який був наданий до позовної заяви. При вирішенні спору по даній справі, суд, відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, керується принципами диспозитивності та змагальності, розглядає справу тільки в межах заявлених вимог та встановлених в судовому засіданні фактичних обставин(доказів) і, виходить з того, що відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається. Позивачем не доведено, що розмір заборгованості по процентам становить 10150,67 гривень. Так, згідно ч.2 ст. 1054 ЦК України та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідком порушення боржником зобовязань щодо повернення чергової частки суми кредиту є право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту, що і відбулося під час задоволення позову ПАТ КБ "ПриватБанк", який він подав до суду в 2011 році. В свою чергу, в розрахунку заборгованості, який позивач надає суду у даній справі, вказано, що сума боргу починаючи з 28.03.2011 року, складає 3612,52 гривень залишок простроченої заборгованості, яка по мірі з кожним місяцем збільшується до 31.01.2014 року; та 4151,34 залишок поточної заборгованості за наданим кредитом, яка по мірі з кожним місяцем зменшується до 31.01.2014 року. І розраховуються проценти, як з простроченої заборгованості та і з поточної заборгованості, проценти для кожної заборгованості є різні - 72 та 36 відповідно, хоча як вже було встановлено, що станом на 28.02.2011 року позивач скористався правом достроково стягнути всю суму кредиту, яка склала 7763,86 гривень. Також позивачем не доведені вимоги, щодо стягнення процентів починаючи з 10 червня 2014 року по 30 вересня 2015 року. Згідно листа ПАТ «Миколаївобленерго» з [PERSON] було утримано та перераховано на рахунок Заводського ВДВС борг, починаючи з квітня 2012 року та закінчуючи в травні 2014 року. Відповідно до матеріалів виконавчого провадження №31750536, а саме з розрахунку, останнє зарахування суми заборгованості в розмірі 88,49 гривень, стягувачу ПАТ КБ "ПриватБанк", відбулося 10 червня 2014 року, та як було зазначено, виконавче провадження 28.08.2014 року було закінчено у звязку з повним виконанням. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, не можуть нараховуватися проценти за користуванням тілом (коштами) кредиту починаючи з червня 2014 року, так як вказане тіло кредиту станом на 10.06.2014 року повністю погашене. Відсутність в матеріалах справи і в додатку до позову розрахунку заборгованості по процентам за користування кредиту з урахуванням погашення тіла кредиту через Заводський ВДВС, позбавляє суд можливості визначити реальний розмір заборгованості відповідача по відсоткам по цьому кредиту, та за таких обставин, суд приходить до висновку про недоведеність заявлених позовних вимог, що є підставою для відмови в задоволені позову. ПАТ КБ "ПриватБанк" посилаючись на п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг просить стягнути 500 гривень штрафу (фіксована частина) та 507,53 гривень штрафу (процентна складова). Оскільки вимоги позову про стягнення штрафів є похідними від вимог стягнення процентів, у їх задоволенні також слід відмовити. Відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України, у випадку, коли суд відмовляє позивачу у задоволенні позову, понесені ним судові витрати відшкодуванню не підлягають. На підставі викладено,

Outcome: dismissed