Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати за ним право власності на трикімнатну квартиру № 4 з прибудовою по вул. Усп. Троїцькій, 55 в м. Конотопі, загальною площею 59,8 кв.м., житловою площею 34,8 кв.м, яка складається з: 1-ї кімнати, площею 11,6 кв.м, 2-ї кімнати, площею12,9 кв.м, 3-ї кімнати, площею 10,3 кв.м, кухні, площею 6,4 кв.м, вбиральні (сполученої), площею 3,9 кв.м, передпокою, площею 8,7 кв.м, гардеробних, площами 1,6 кв.м та 1,6 кв.м, балкону, площею 2,8 кв.м. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі договору дарування від 22.12.2005 року йому належить трикімнатна квартира № 4 , яка розташована по вул. Усп. Троїцькій, 55 в м. Конотопі, житловою площею 42,1 кв.м. В 2007 році, маючи потребу в поліпшенні житлових умов, він прибудував до квартири балкон. Після проведення прибудови загальна площа квартири складає 59,8 кв.м. 26.01.2017 КП Конотопське МБТІ виготовлено технічний паспорт. Він звернувся до управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області з заявою про прийняття в експлуатацію самочинно збудованої прибудови. 07.02.2017 року йому було відмовлено у вирішенні цього питання та запропоновано звернутись до суду. У звязку з вищевикладеним він звернувся до суду із вказаним позовом. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач: виконавчий комітет Конотопської міської ради в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу без участі представника, при ухваленні рішення просить врахувати письмові заперечення та відмовити у задоволенні позову (а.с. 17-18). Третя особа: управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просить справу розглядати без участі її представника (а.с. 22). Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. А відповідно до ч. 5 ст. 376 цього Кодексу на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. З копії договору дарування квартири від 22.12.2015 року вбачається, що [PERSON] прийняв у власність, як дарунок, квартиру № 4 по вул. Усп. Троїцькій, 55 в м. Конотопі Сумської області ( а.с.5). Згідно довідки-характеристики № 67 від 31.01.2017 року, виданої комунальним підприємством Конотопське міжміське бюро технічної інвентаризації, [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого Конотопською держнотконторою 22.12.2005 року за р. № 1-2420, є власником квартири № 4 по вул. Усп. Троїцькій, 55 в м. Конотоп Сумської області, загальною площею 59,8 кв.м, житловою площею 34,8 кв.м.; самочинно побудовано балкон (а.с.6). З копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав від 25.01.2017 року вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира № 4 по вул. Усп. Троїцькій, 55 в м. Конотопі, загальною площею 57,8 кв.м., житлова площа 42,1 кв.м. (а.с.9). В технічному паспорті на квартиру № 4 в житловому будинку № 55 по вул. Усп. Троїцькій в м. Конотопі, виданому 26.01.2017 року КП Конотопське МБТІ, міститься відмітка, що балкон до зазначеної квартири є самочинним ( а.с.7,8). З листа Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області № 40-1018/459-17 від 07.02.2017 року вбачається, що відповідно до пункту 9 розділу V Прикінцеві положення Закону України Про регулювання містобудівної діяльності орган державного архітектурно-будівельного контролю до 31 грудня 2015 року безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені об'єкти будівництва, збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження приймає в експлуатацію: індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року; збудовані до 12 березня 2011 року: громадські будинки І і ІІ категорій складності; будівлі і споруди сільськогосподарського призначення І і ІІ категорій складності. Відповідно до Інструкції про порядок ведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року № 127 не належать до самочинного будівництва для одноквартирних (садибних), дачних та садових будинків індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 5 серпня 1992 року (а.с. 10). З довідки КП Проектно-виробниче архітектурно-планувальне бюро № 62 від 19.04.2017 року вбачається, що балкон до квартири № 4 по вул. Усп. Троїцькій, 55 в м. Конотопі, зведений з дотриманням архітектурних, санітарних та протипожежних норм. Відповідно до ДБН В.3.2-2-2009, п.8.14, будівництво балкону заборонено, але рік будівництва балкону 2007, на той час такої заборони не було (а.с.11). В судовому засіданні встановлено, що в 2007 році [PERSON] побудував балкон площею 2,8 кв.м. до квартири № 4 по вул. Усп. Троїцькій, 55 в м. Конотоп Сумської області. Вищевказані роботи були проведені позивачем без дозвільних документів, що надають право виконувати будівельні роботи, та без належно затвердженого проекту. З метою прийняття вищевказаної прибудови в експлуатацію позивач звертався до управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області, однак йому було відмовлено. Відповідно до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом. Так, відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 4 постанови від 30.03.2012 року № 6 "Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)" при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Під належним дозволом слід розуміти передбачений Законом України № 3038-УІ дозвільний документ (статті 35 - 37), що дає право виконувати підготовчі та будівельні роботи саме того об'єкту і на тій земельній ділянці, яка передана з цією метою певній особі. Під проектом слід розуміти залежно від категорії об'єкта будівництва відповідний склад документації, визначеної статтями 1, 7 та 8 Закону України № 687-ХІУ, отриманої відповідно до статей 29, 31 Закону № 3038-VI, а також будівельний паспорт та технічні умови, отримані відповідно до статей 27, 30 зазначеного Закону. Таким чином, ст. 376 ЦК України передбачено загальне правило про те, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч. 2 цієї статті), і встановлено випадки, коли право власності на самочинне будівництво може бути визнане за рішенням суду за особою, що здійснила самочинне будівництво, або за власником земельної ділянки. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво, лише у випадках, передбачених ст. 376 ЦК України, а саме: за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно (ч. 3 ст. 376 ЦК України); за особою - власником (користувачем) земельної ділянки, яка здійснила самочинне будівництво на цій ділянці, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 5 ст. 376 ЦК України). Крім того, за загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1ст. 15 ЦК України). Тому звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво може мати місце при наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. У пункті 3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)" від 30.03.2012 року № 6 роз'яснено, що право власності у порядку, передбаченому частиною третьою статті 376 ЦК України, може бути визнано лише на новозбудоване нерухоме майно або нерухоме майно, яке створено у зв'язку зі знесенням попередньої будівлі та відповідно до будівельних норм і правил є завершеним будівництвом. Крім того, п. 7 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)" від 30.03.2012 року № 6 передбачає, що не може бути застосовано правила статті 376 ЦК при вирішенні справ за позовами: про визнання права власності на самочинно переобладнані квартири в багатоквартирних будинках різних житлових фондів, оскільки такі правовідносини врегульовано іншими нормами законодавства, зокрема статтею 383 ЦК та відповідними нормами ЖК України щодо власників квартир; про визнання права власності на самочинно збудовані тимчасові споруди; про визнання права власності на самочинно збудовані приналежності до основної речі (ганок, веранда, мансарда тощо). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 383 ЦК України та ст. 152 ЖК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. За таких обставин в даному випадку не може йтися про визнання права власності на переплановану квартиру, оскільки вона вже є власністю позивача і перепланування не змінює його статусу як власника.

Outcome: dismissed