Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

ПАТ "ДТЕК "Дніпрообленерго" 04 листопада 2014 року звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення збитків та судових витрат. Позивач в своєму позові посилалися на те, що з відповідачем укладено договір на постачання електроенергії, під час планової перевірки стану електричних приладів обліку та електроустаткування 24 березня 2012 року за адресою [ADDRESS], абонентом по якій є відповідач [PERSON], було виявлено, що електроенергія належним чином не обліковується електричним лічильником (було самовільне підключення до електромереж після відключення позивачем без укладання договору), відбувається без облікове споживання електричної енергії, внаслідок чого електропостачальнику завдано матеріальної шкоди, збитків, про що був складений акт, надсилалися попередження, є заборгованість по сплаті спожитої електроенергії. Відповідальність за скоєння цієї шкоди і заборгованість згідно з правилами користування електричною енергією повинен нести відповідач [PERSON]. Вартість збитків позивача з урахуванням часу без облікового користування електроенергією відповідачами, міцністю та коефіцієнтом використання цієї міцності, сезонності та показників лічильника з урахуванням уточнень і перерахунків складає 5558 грн. 86 коп. Позивач просив суд стягнути з відповідача вказану суму збитків, а також витрати на оплату судового збору, задовольнивши позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином з дотриманням вимог ст. 76 ЦПК України, про причини не явки суду не повідомив. Суд вважає можливим слухати справу за відсутності вказаного відповідача згідно ст. 169 ЦПК України. З'ясувавши думку учасників спору, сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та добуті докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та підлягаючими задоволенню за наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. В судовому засіданні встановлено, що ПАТ "ДТЕК "Дніпрообленерго" в особі "Дніпропетровських міських електричних мереж" надає послуги електропостачання за адресою [ADDRESS], де абонентом є відповідач [PERSON], що користується послугами електропостачання і частково виконує умови договору про надання цих послуг щодо їх оплати (до завдання збитків в вигляді боргу). Під час планової перевірки представниками Дніпропетровських міських електричних мереж 24 березня 2012 року згідно їх повноважень, наданих їм п. 21 та п. 37 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 з наступними змінами та доповненнями, стану електричних приладів обліку та електроустаткування за адресою [ADDRESS] було виявлено, що електроенергія належним чином не обліковується електричним лічильником (було виявлене без облікове споживання електроенергії поза приладом обліку, а саме - шляхом самовільно підключення відповідачем до електромереж міста після відключення цього позивачем прихованою електропроводкою повз прилад обліку без укладання договору, електроенергія споживається, але приладом обліку не враховується), внаслідок чого електропостачальнику завдано збитків, про що був складений акт. Цей акт було складено згідно абз. 1, 2 п. 53 вказаних Правил. Є заборгованість по сплаті спожитої електроенергії. Відповідальність за скоєння цієї шкоди і заборгованість згідно з правилами користування електричною енергією повинен нести відповідач [PERSON], який в добровільному порядку відмовляється це робити, виник спір і позивач вимушений був звертатися з позовом до суду. Суд вважає позовну заяву підлягаючою задоволенню з наступних підстав. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: " 1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…". Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 4 ст. 26 Закону України "Про електроенергетику" споживач електроенергії несе відповідальність за порушення правил користування електричною енергією згідно діючого законодавства України. З акту та пояснень причетних осіб встановлено, що електроенергія відповідачем використовується безобліково шляхом самовільного підключення до електропостачання (було виявлене без облікове споживання електроенергії поза приладом обліку, а саме - шляхом самовільно підключення відповідачем до електромереж міста після відключення цього позивачем прихованою електропроводкою повз прилад обліку, електроенергія споживається, але приладом обліку не враховується), відбулося безоблікове споживання електричної енергії шляхом не використання лічильника, вимоги держстандарту порушені, заявка на заміну чи установку лічильника чи належного підключення не надходила. Ким і коли конкретно було зроблено вказані порушення відразу не встановлено, відповідальність за це несе відповідач. Оплату за спожиту електроенергію відповідач не проводить. Суд приймає до уваги також і ті обставини, що електричний лічильник в помешканні відповідача знаходиться тривалий час і був там, договір на постачання електроенергії до житла відповідачу був фактично укладений, особовий рахунок відкрито і плата за користування електричною енергією відповідачем раніше була. Не може суд прийняти до уваги можливі заперечення відповідача проти позову, оскільки вони спростовуються вищенаведеним, не базуються на фактичних даних та об'єктивно нічим не підтверджені. Сама по собі відсутність договору на електропостачання безпосередньо з відповідачем, відсутність зареєстрованої власності на житло мешкання чи інше не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки відповідач прописаний та зареєстрований у вказаному житлі, вважає його своїм і претендує на нього, користується послугами електропостачання і частково виконує умови договору про надання цих послуг щодо їх оплати (до завдання шкоди). За таких обставин суд вважає, що позивач довів вину відповідача в скоєнні шкоди, згідно розрахунку кількості неврахованої електроенергії і наступною не сплатою витрат (заборгованості) за користування електроенергією з урахуванням часу користування не лічильником електроенергією відповідачем, міцністю та коефіцієнтом використання цієї міцності, сезонності та показників лічильника складає 5558 грн. 86 коп. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Таким чином неправомірними діями відповідача, пов'язаними з незаконним і неправильним використанням електроенергії позивачу було завдано майнової шкоди та прямих збитків, які знаходяться в безпосередньому причинно-слідчому зв'язку зі вказаними діями відповідача і підлягають повному відшкодуванню за рахунок винної особи. Згiдно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на якi вона посилається як на пiдставу своїх вимог i заперечень. Частиною 3 вказаної статтi передбачено, що доказуванню пiдлягають обставини, якi мають значення для ухвалення рiшення у справi i щодо яких у сторін та iнших осiб, якi беруть участь у справi, виникає спiр. Тобто, відповідач [PERSON] повинен довести, що його дiями не було порушено його права або права позивача. Однак, жодних доказiв відповідачем до суду не надано. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов'язки сторін. Всі ці складові могли бути з'ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ст. 10 ЦПК, всебічне і повне з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки ст. 60 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.ст. 27, 46 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 27 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що відповідач в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 137 ЦПК, міг би скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів. Але в даному разі цього зроблено не було. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об'єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач заперечує будь-які домовленості і зобов'язання стосовно відповідача по незаконним (з точки зору відповідача) діям відносно нього по обліку електроенергії, предмета спору, а відповідач цього не довів, твердження відповідача про наявність будь-яких інших зобов'язань стосовно позовних вимог є припущенням. При таких обставинах суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ "ДТЕК "Дніпрообленерго" збитки (заборгованість) в сумі 5558 грн. 86 коп. і судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., а всього 5802 грн. 46 коп. Таким чином обставини позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання і підлягають задоволенню повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved