Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернувся до Печерського районного суду м. Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Дніпропетровського відділення філії "Проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту" про стягнення заборгованості. У своєму позові [PERSON] просить стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Дніпропетровського відділення філії "Проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту" заборгованість за трудовою угодою № 62 від 05 травня 2016 року в розмірі 23072 грн. 50 коп., з яких: 18720 грн. 00 коп. основного боргу; 3590 грн. 50 коп. інфляційних втрат; 762 грн. 00 коп. 3 % річних, а також витрати зі сплати судового збору. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що згідно умов вищевказаних трудових угод укладених з Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Дніпропетровського відділення філії "Проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту", ним було виконано проектні роботи. Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Дніпропетровського відділення філії "Проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту" виконанні роботи прийняло, проте передбачену договорами оплату за їх виконання не здійснило. За наведених обставин [PERSON] вважає, що його право на отримання винагороди за працю порушено та просить задовольнити позов в заявлений ним спосіб. В судовому засіданні представник позивача позов з викладених у ньому підстав підтримав просив задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити у його задоволенні. Заслухавши пояснення учасників справи, з'ясувавши обставини на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази якими вони обґрунтовуються, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що 05 травня 2016 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Дніпропетровського відділення філії "Проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту" було укладено трудову угоду № 62 (а.с. 13-15). За умовами цієї угоди [PERSON] взяв на себе зобов'язання виконати індивідуально визначену роботу - проектні роботи по об'єкту "Поточний ремонт автодорожнього шляхопроводу км 26 ПК9 лінії Дубове-Красноармійськ." В свою чергу Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Дніпропетровського відділення філії "Проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту" було взяте на себе зобов'язання виплатити [PERSON] винагороду у розмірі 18720 грн. 00 коп. протягом 15 днів з дня після підписання акту прийому передачі. [PERSON] взяті на себе зобов'язання за вищевказаним договором виконав в повному обсязі, що підтверджується зведеним кошторисом виконаних робіт (а.с. 16) та актом прийому передачі виконаних робіт (а.с. 17), разом з цим передбачену договором винагороду, на момент розгляду справи у суді, не отримав. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Згідно ч.1 ст. 854 ЦК України - якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Факт передачі [PERSON] Публічному акціонерному товариству "Українська залізниця" в особі Дніпропетровського відділення філії "Проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту" виконаної роботи за вищевказаною трудовою угодою та прийняття її останнім підтверджується актом виконаних робіт (а.с. 17). Зі змісту ст. 526 ЦК України вбачається, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 530 ЦК України встановлено, що у разі, якщо у зобов'язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За наведених обставин суд приходить до висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON], в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Дніпропетровського відділення філії "Проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту" невиплаченої винагороди за трудовою угодою № 62 від 05 травня 2016 року в загальній сумі 18720 грн. 00 коп. Пунктом 6.1. трудової угоди № 62 від 05 травня 2016 року передбачено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за угодою сторони несуть відповідальність згідно із чинним законодавством. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Трудові угоди № 62 від 05 травня 2016 року за своїм змістом, та з урахуванням положень ст. 837 ЦК України є складним зобов'язанням, що складається з двох зобов'язань: правовідношення, в якому виконавець повинен виконати роботу, а замовник має право вимагати виконання цього обов'язку та правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити виконану роботу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати. Зі змісту ст. ст. 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів. З урахуванням положень ч. 3 ст. 510 ЦК України грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, в тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій, відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити грошові кошти на користь кредитора, зокрема, і трудова угода від 05 травня 2016 року, в яких установлена винагорода у розмірі ціни робіт. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно пп. 4.2 п. 4 трудової угоди № 62 від 05 травня 2016 року, термін оплати виконаної роботи/наданих послуг, визначено сторонами, напротязі 15 календарних днів після підписання Акту прийому-передачі виконаних/робіт наданих послуг (а.с. 17). Акт прийому-передачі виконаних робіт/наданих послуг за трудовою угодою № 62 від 05 травня 2016 року підписано сторонами 08 червня 2016 року, разом з цим на момент розгляду справи у суді Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Дніпропетровського відділення філії "Проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту" виплату винагороди за вказаним договором [PERSON] не здійснено. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В позовній заяві містяться розрахунки 3 % річних та індексу інфляції (а.с. 6-8) згідно яких, за трудовою угодою № 62 від 05 травня 2016 року загальна сума 3% річних складає 762 грн. 00 коп., загальна сума інфляційних втрат складає 3590 грн. 50 коп. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження факту оплати позивачу винагороди за виконані робити, відповідачем суду не надані. Не надано відповідачем суду і доказів, які б підтверджували факт визнання угод недійсними. За таких підстав, коли встановлено, що з вини відповідача зобов'язання перед позивачем не виконано, відповідач в односторонньому порядку відмовився виконувати взяті на себе зобов'язання щодо оплати виконаної роботи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в межах заявлених позовних вимог. Оскільки суд задовольняє позов, то з відповідача, згідно із ст. 88 ЦПК України, на користь позивача підлягає стягненню 640 грн. 00 коп., у відшкодування витрат з оплати судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: approved