Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

[PERSON] 19 червня 2018 року направила до суду поштою позов до [PERSON] житлового господарства Дніпровської міської ради про визнання права на приватизацію та зобовязання вчинити певні дії, який надійшов до суду 26 червня 2018 року. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 липня 2018 року позовну заяву судом було прийнято до розгляду та відкрито загальне провадження у цивільній справі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2018 року підготовче засідання було закрито, а справу призначено до судового розгляду. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2018 року було вирішено питання про заочний розгляд справи. Позивач у своєму позові посилається на те, що на підставі ордера № 42 від 31 жовтня 2011 року, який було видано Ленінською районною у м. Дніпропетровську радою, їй надано право користування квартирою № 24 у будинку № 30б по вул. Чеботарьова у м. Дніпрі, у якій мешкають та зареєстровані позивач та її родина: чоловік [PERSON] та малолітній син [PERSON], [INFO]. З метою реалізації права на приватизацію, позивачем подано до [PERSON] УЖГ Дніпровської міськради заяву про приватизацію з необхідним пакетом документів. 31 травня 2018 року позивач отримала лист відповідача, яким їй було повернуто заяву з пакетом документів. Зазначає, що такими діями відповідача порушено її право на приватизацію. Просила визнати за нею право на приватизацію квартири [ADDRESS], зобовязати [PERSON] УЖГ Дніпровської міськради прийняти її заяву, з долученими до неї документами, та розглянути питання щодо приватизації зазначеної квартири, судовий збір стягнути з відповідача на її користь. Позивач у своїй заяві до суду позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі, справу розглянути за її відсутності, ухваливши заочне рішення. Відповідачеві [PERSON] УЖГ Дніпровської міськради у встановленому законом порядку було направлено копію ухвали про прийняття цивільної справи до провадження суду з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів. У встановлений строк відповідачем відзив на позовну заяву подано не було, зустрічний позов не заявлено, будь-які інші документи до суду не направлено. Про час, день та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, про що свідчить особистий підпис його представника у розписці (а.с. 57). Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з'явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що на підставі ордера № 42 від 31 жовтня 2011 року, виданого Ленінською районної у м. Дніпропетровську радою, позивачеві з родиною з 2 осіб надано право на зайняття квартири [ADDRESS] (на теперішній час м. Дніпро) (а.с. 15). Відповідно до довідки № 6334 від 23 квітня 2018 року у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] уповноважений власник, [PERSON] чоловік, [PERSON] син (а.с. 12). 23 квітня 2018 року [PERSON] звернулася до відповідача, органу приватизації, із заявою про оформлення передачі квартири в приватну спільну часткову власність (а.с. 10). [PERSON] УЖГ Дніпровської міськради від 14 травня 2018 року № 3/9-2382 повідомлено позивача про неможливість розгляду її заяви через ненадання заявником необхідних документів у повному обсязі та незазначення імя та по батькові уповноваженого власника (а.с. 9). Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду». Що стосується позовних вимог про визнання за позивачем права на приватизацію квартири [ADDRESS], то вони задоволенню не підлягають за наступних підстав. На підставі ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Виходячи з положень зазначеної норми, підставою для звернення позивача з позовом до суду є порушені, невизнані або оспорювані його права, свободи чи законні інтереси будь-якою іншою особою. З обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, випливає, що відповідачем [PERSON] було відмовлено у наданні адміністративної послуги у звязку з ненаданням у повному обсязі необхідних документів. Порядок приватизації майна встановлений Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженим наказом Міністерства\~з питань\~житлово-комунального господарства України № 396 від 16 грудня 2009 року , процедура приватизації має бути здійснена у чіткій відповідності вимогам законодавства, тому суд зазначає, що остання має право звернутись до [PERSON] житлового господарства Дніпровської міськради з наданням необхідних документів для реалізації зазначеного права, а відповідач зобовязаний їх розглянути Таким чином, право позивача на приватизацію спірної квартири жодним чином не оспорюється, не порушується і не є невизнаним. За таких обставин, у задоволенні позовних вимог в цій частині позивачеві слід відмовити. Щодо позовних вимог про зобовязання відповідача прийняти заяву та розглянути питання про приватизацію квартири [ADDRESS], суд вважає їх такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Відповідно до п. 2 ст.\~8\~Закону України\~«Про приватизацію\~державного житлового\~фонду» передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Частиною 3 ст. 8 Закону України\~«Про приватизацію\~державного житлового\~фонду» передбачено, що передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Відповідно до Закону України\~"Про\~приватизацію державного\~житлового фонду" та з метою приведення у відповідність до законодавства нормативно-правових актів, наказом Міністра з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16 грудня 2009 року затверджено "Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян", яке встановлює процедуру передачі квартир у приватну власність громадян та зразки документів, які оформлюються згідно цієї процедури. Зокрема, наймач та члени його сім'ї повинні звернутися до органу приватизації з відповідною заявою, орган приватизації зобов'язаний в місячний термін з дня одержання заяви прийняти рішення про передачу житла у власність, після чого, оформити відповідне свідоцтво. Зазначена процедура передбачена ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", відповідно до якої, приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача квартир (будинків) у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5\~цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Як вбачається з листа [PERSON] житлового господарства Дніпровської міської ради № 3/9-2382 від 14 травня 2018 року [PERSON] відмовлено у наданні адміністративної послуги у звязку з неможливістю її розглянути через не зазначення в заяві на приватизацію імені та по батькові уповноваженого власника і відсутність відомостей про реєстрацію та невикористання права на приватизацію за період з 01 червня 2002 року по 14 червня 2008 року (а.с. 9). Суд не може погодитися з такими висновками відповідача, оскільки зі змісту заяви на приватизацію від 23 квітня 2018 року, яка була зареєстрована за реєстраційним номером № 301033-027033-108-01-2018 від 24 квітня 2018 року, вбачається, що позивачем зазначено уповноваженим власником [PERSON] з зазначенням її повного імені та по батькові (а.с. 10). Згідно з довідкою № 137993 від 09 січня 2018 року та акту про фактичне місце проживання від 09 січня 2018 року позивач без реєстрації фактично проживала за адресою: [INFO] (а.с. 18, 19). Протягом вказаного періоду часу [PERSON] зареєстрованого місця проживання, згідно з наданими суду документами, не мала. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідачем не в повному обсязі вивчено надані позивачем документи, а тому [PERSON] житлового господарства Дніпровської міськради підлягає зобовязанню розглянути питання щодо прийняття до розгляду заяви [PERSON] про приватизацію квартири № 24 у будинку № 30б на вул. Чеботарьова у м. Дніпрі відповідно до вимог, передбачених Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». У задоволенні інших вимог в цій частині позову позивачеві слід відмовити. На підставі ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 36 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. Позивачем при зверненні було сплачено судовий збір у розмірі 1\~409 гривень 60 коп. (а.с. 1), тому з урахуванням задоволення позову частково, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 704 гривень 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial