Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

У січні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ "ІМЕКСБАНК" про стягнення заборгованості за договорами банківського вкладу. Свій позов мотивує тим, що 05.12.2014р. між ним та ПАТ "ІМЕКСБАНК" було укладено договір №1050014220 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 05.12.2014р., відповідно до умов якого позивачем було розміщено банківський вклад у розмірі 35000,00 грн. під 25% річних. 08.12.2014р. позивач звернувся до банку із заявою про розірвання договору вкладу і дострокове повернення суми вкладу, проте банк вимогу позивача залишив без задоволення, у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача суму вкладу у розмірі 34441,43 грн. Позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив їх задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Представник відповідача у судове засідання повторно не з'явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення відповідно дост. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (ч.1ст.1058 ЦК України). В силу ст.2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Зі змісту ч.1 ст.1060 ЦК України вбачається, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до ч. 2 ст. 1060 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що 05.12.2014р. між ПАТ "ІМЕКСБАНК" і [PERSON] було укладено договір №1050014220 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014р. (вклад "постійний клієнт" 13 місяців), відповідно до умов якого позивачем було розміщено банківський вклад у розмірі 35000,00 грн. під 25% річних строком на 396 днів, дата повернення вкладу - 05.01.2016р., відкрито вкладний рахунок [NUMBER], для зарахування процентів відкрито поточний рахунок [NUMBER] Внесення вкладу у сумі 35000,00 грн. підтверджується випискою з вкладного рахунку від 05.12.2014р. (а.с.6). Позивач звернувся до банку із заявою від 08.12.2014р. про дострокове припинення дії договору вкладу №1050014220, посилаючись в обґрунтування заяви на встановлення банком ліміту по виплаті коштів за договорами вкладу. Видати суму вкладу просив 09.01.2014р. через касу банку. Заява зареєстрована відповідачем 08.12.2014р., вхідний №977з (а.с.8). Вимога вкладника залишилася без належного виконання, відповідач в поверненнісуми вкладу відмовив в зв'язку з відсутністюготівки в касі банку та встановленням банком лімітом на виплатукоштів. Згідно виписки з особового рахунку позивача, з урахуванням всіх операцій по рахунку, станом на 12.01.2015р. на поточному рахунку знаходиться сума вкладу у розмірі 34441,43 грн. За змістом ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладникові готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахувати на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж Банку, в якому вкладник може зняти кошти чи проводити розрахунки з допомогою. Платіжної банківської карти). У випадку перерахування коштів на поточний рахунок вкладника в цьому ж Банку, однак ненадання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Відповідно до ч.1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно ч.3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Відповідно до ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. За вказаних обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON]про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу у загальній сумі 34441,43 грн.підлягають задоволенню, оскільки на момент розгляду справи відповідач своїх зобов'язань за вказаним договором не виконав. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 344,41 грн.

Outcome: approved