Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" звернувся до Білокуракинського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 29_199 від 24.04.2013 року. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24.04.2013 року між Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір №29_199, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 12500,00 грн. зі сплатою 27% річних за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, визначені договором. Кредит надавався готівкою одноразово строком на 36 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 22.04.2016 року на споживчі цілі. Відповідно до п.п. 1.5 - 1.6.3, 3.3.4 Кредитного договору позичальник зобов'язався щомісяця, не пізніше останнього робочого дня місяця, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 347,22 грн., сплачувати нараховані банком проценти на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань. При розрахунку процентів за користування кредитом враховується перший і не враховується останній день користування кредитом. Згідно п.п. 3.3.1, 3.3.7 кредитного договору позичальник зобов'язався належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобов'язаннях, що випливають з цього договору. З метою забезпечення виконання зобов'язань відповідача [PERSON], 24.04.2014 року між позивачем та відповідачем [PERSON]. був укладений договір поруки №1. З метою забезпечення виконання зобов'язань відповідача [PERSON], 24.04.2014 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки №2. За вказаними договорами поруки поручителі зобов'язалися у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу). Однак, відповідач [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 17.10.2017 року за зазначеним договором утворилася заборгованість у розмірі 17579,38 грн., яка складається з: 7564,83 грн. борг за кредитом; 3868,98 грн.- відсотки за користування кредитом за період з 01.08.2014р. по 16.10.2017р.; 3552,30грн. - інфляційні витрати за прострочення сплати кредиту з серпня 2014 р. по вересень 2017 р.; 1797,20грн. - інфляційні витрати за прострочення сплати відсотків з серпня 2014 р. по вересень 2017 р.; 528,33 грн. - три проценти річних за прострочення сплати кредиту за період з 01.08.2014р. по 16.10.2017р.; 267,74 грн. - три проценти річних за прострочення сплати кредиту за період з 01.08.2014р. по 16.10.2017р.. У зв'язку з чим позивач просить стягнути з кожного відповідача окремо заборгованість за кредитним договором в розмірі 17579,38 грн., а також в солідарному порядку понесені судові витрати: судовий збір в сумі 1600 грн.. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк", третя особа [PERSON] про визнання поруки припиненою. \~ \~ \~ \~В обґрунтування своїх вимог відповідач-позивач зазначила, що 24.04.2013 між нею, [PERSON] та ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" було укладено договір поруки №2, згідно умов якого вона взяла на себе зобов'язання відповідати перед кредитором по зобов'язанням [PERSON] за кредитним договором № 29_199 від 24.04.2013 року. Строк виконання\~зобов'язання,\~ відповідно\~до кредитного\~договору №\~29\~199\~від 24\~квітня 2013\~року спливає\~22.04.2016р\~(п.\~1.2.\~п.1.5\~Кредитного договору\~№29\~199).\~В даному випадку порука припиняється із спливом шестимісячного терміну від настання строку для пред'явлення вимоги позивачем -відповідачем, тобто фактично порука є припиненою у відповідності до вищевикладеного та, зокрема, до ч.4 ст. 559 ЦК України з 23.10.2016р.. Оскільки позивач - відповідач звернувся 26.10.2017р. до Білокуракинського районного суду Луганської області із позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором №29 199 від 24.04.2013, де залучив її в якості відповідача, вона вважає, що факт припинення поруки позивачем-відповідачем не визнається та має бути встановлений судом. Просить суд визнати припиненою\~поруку за\~договором поруки\~№2\~від 24.04.2013\~року,\~що був\~укладений між\~[PERSON],\~Публічним акціонерним\~товариством «Державний\~ощадний банк\~України» ТВБВ\~№10012/0199\~філії -\~Луганського обласного\~управління АТ\~«Ощадбанк» та\~[PERSON]. \~ \~ \~ \~Представник позивача-відповідача в судове засідання не з'явився, попередньо надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, підтримав вимоги свого позову, та просив їх задовольнити, у відзиві на зустрічний позов зазначив, що зустрічний позов не визнає та просив залишити його без розгляду з огляду на те, що п.4.2., 5.4. Договору поруки передбачено, що банк має право пред'явити вимогу до поручителя протягом трьох років з моменту настання сплати чергового платежу, тобто, з 01.08.2014 по 22.04.2019 рік. Щодо відзиву [PERSON], вважав, що суд не може брати його до уваги з огляду на те, що він поданий поза межами, встановленими ст.ст. 178, 191 ЦПК України без зазначення причин пропуску даного строку. В судове засідання відповідач - третя особа [PERSON] не з'явилась, надала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що позовні вимоги не визнає, оскільки сплив строк позовної давності та просила у задоволенні вимог позивача-відповідача відмовити в повному обсязі. В судове засідання представник відповідача - третьої особи [PERSON] - [PERSON] не з'явився, попередньо надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив відмовити у задоволенні первісного позову в повному обсязі з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. В судове засідання відповідач - позивач [PERSON] не з'явилась, попередньо до суду надійшла заява від представника відповідача- позивача про розгляд справи без участі [PERSON], просила зустрічний позов задовольнити та відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з неї як із солідарного боржника суми заборгованості. В судове засідання представник відповідача - позивача [PERSON] - [PERSON] не з'явилась, попередньо надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила зустрічний позов свого довірителя задовольнити та відмовити у задоволенні позовних вимог за первісним позовом про стягнення заборгованості з [PERSON]. \~ \~ \~ \~Відповідачі [PERSON] в судове засідання 03.05.2018 року та 04.06.2018року не з'явилися, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином на підставі п.19 Перехідних Положень ЦПК України та Законів України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причин неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило. \~ \~ \~ \~Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази кожен окремо та в їх сукупності, вважає, що первісний позов підлягає задоволенню частково, а зустрічний позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.04.2013 року між Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір №29_199, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 12500,00 грн. зі сплатою 27% річних за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, визначені договором. Кредит надавався готівкою одноразово строком на 36 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 22.04.2016 року на споживчі цілі. Відповідно до п.п. 1.5 - 1.6.3, 3.3.4 Кредитного договору позичальник зобов'язався щомісяця, не пізніше останнього робочого дня місяця, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 347,22 грн., сплачувати нараховані банком проценти на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань. При розрахунку процентів за користування кредитом враховується перший і не враховується останній день користування кредитом (а.с. 8-12). З метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за договором №29_199 від 24.04.2013 року між [PERSON], Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" та [PERSON] був укладений договір поруки №1 від 24.04.2013 року, згідно умов якого поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором №29_199 від 24.04.2013 року, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому (а.с.13). З метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за договором №29_199 від 24.04.2013 року між [PERSON], Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" та [PERSON] був укладений договір поруки№2 від 24.04.2013 року, згідно умов якого поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором №29_199 від 24.04.2013 року, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому (а.с.14). Однак, відповідач [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 17.10.2017 року за зазначеним договором утворилася заборгованість у розмірі 17579,38 грн., яка складається з: 7564,83 грн. борг за кредитом; 3868,98 грн.- відсотки за користування кредитом за період з 01.08.2014р. по 16.10.2017р.; 3552,30 грн. - інфляційні втрати банку за прострочення сплати кредиту з серпня 2014 р. по вересень 2017 р.; 1797,20 грн. - інфляційні втрати банку за прострочення сплати відсотків з серпня 2014 р. по вересень 2017 р.; 528,33 грн. - три проценти річних за прострочення сплати кредиту за період з 01.08.2014р. по 16.10.2017р.; 267,74 грн. - три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом за період з 01.08.2014р. по 16.10.2017р. (а.с. 5-7). Згідно ст. 1054 ЦК України „за кредитним договором банк ... зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 629 ЦК України Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 527 ЦК України Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.554 ЦК України У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Сторони в договорі поруки №1 від 24.04.2013 р. погодили, зокрема, в п.4.1 та 4.2, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання за кредитним договором, та якщо кредитор протягом строків давності визначених п.5.4 не пред'явить вимог до поручителю. Сторони в договорі поруки №2 від 24.04.2013 р. погодили, зокрема, в п.4.1 та 4.2, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання за кредитним договором, та якщо кредитор протягом строків давності визначених п.5.4 не пред'явить вимог до поручителю. Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. В даному випадку строки виконання зобов'язання за кредитним договором №29_199 від 24.04.2013 р. встановлено в додатку №1 до договору - Графіку платежів. Так, вказаним Графіком передбачено щомісячне погашення кредиту та відсотків за його користування не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за звітним зі сплатою основної суми та процентів відповідно графіку. Тобто, сторони встановили не лише строк дії договору, а й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних ануїтетних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число робочого дня кожного звітного місяця. Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до позичальника про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 цього Кодексу) повинні застосовуватись і до поручителя. З аналізу зазначених вище норм вбачається, що в разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначене періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Вказівка в умовах договорів поруки №1 від 24.04.2013 р. та №2 від 24.04.2013 р. про їх дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором встановлено строк припинення поруки в розумінні ст.251, ч. 4 ст.559 ЦК України, тому у цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Це узгоджується і з п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», де вказано, що сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Крім того дане підтверджується і правовим висновком Верховного Суду України, викладеним в постанові від 21.05.2012 у справі № 6-68цс11, де вказано, що умови договору поруки про припинення поруки після повного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором не може вважатися встановленим сторонами договору поруки строком припинення поруки. За таких обставин, порука на підставі ч. 4 статі 559 ЦК України припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. З розрахунку заборгованості за кредитним договором №29_199 від 24.04.2013 р. вбачається, що в останнє позичальником [PERSON] сплату за основним боргом було здійснено 16.06.2014 року в сумі 352,85 грн., а за процентами в сумі 184,95 грн., при цьому заборгованість за кредитом та процентами не погашено повністю. Отже, судом встановлено, що кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимоги до поручителя, оскільки до суду з позовом про стягнення заборгованості в солідарному порядку з боржника та поручителів позивач звернувся лише 30.10.2017 року, про що свідчить штемпель на поштовому конверті, в якому надійшла до суду зазначена позовна заява (а.с.35). До суду позовна заява надійшла 02.11.2017 року (а.с.1). Таким чином, позовні вимоги щодо солідарного стягнення заборгованості з відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] задоволенню не підлягають, оскільки поруки [PERSON] та [PERSON] за зазначеним кредитним договором є припиненою, а тому заборгованість підлягає стягненню лише з [PERSON] частково, виходячи з наступного. Згідно ст. 256 ЦК України Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до вимог ст. 257, 259 ЦК України Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Як передбачено 7.8 Кредитного договору № 29_199\~від 24.04.2013 року сторони домовились про збільшення строків позовної давності відповідно до ч.1 ст. 259 ЦК України до 3 (трьох) років для всіх грошових зобов'язань Позичальника (в тому числі, але не виключно, щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені тощо), що передбачені умовами цього Договору. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Отже, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником частинами кожного місяця, не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за звітним, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов'язання. Застосовуючи строк позовної давності до правовідносин сторін, суд зобов'язаний в своєму рішенні навести конкретні дати початку та закінчення перебігу строку позовної давності кожного щомісячного простроченого зобов'язання. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~З наданого позивачем розрахунку вбачається, що до 01 липня 2014 року відповідач не мав прострочення погашення кредиту та до 01 червня 2014 року відповідач не мав прострочення по процентам.\~\~Таким чином, перебіг строку позовної давності розпочався за вимогою про стягнення заборгованості за кредитом з 01 серпня 2014 року та за вимогою про стягнення процентів з 01 липня 2014 року. Відповідно трирічний строк позовної давності сплинув по кредиту 01.08.2017 року, по процентах 01.07.2017 року.\~З позовом банк звернувся до суду 30 жовтня 2017 року, що підтверджується штампом на поштовому конверті. Отже, з вимогою про стягнення заборгованості за кредитом та процентами за липень, серпень, вересень, жовтень 2014 року позивач звернувся до суду після спливу строку позовної давності (в сумарному виразі пропущений строк позовної давності на стягнення основної суми боргу у розмірі 967,57 грн. та процентів у розмірі 860,08 грн.). У зв'язку з цим позовні вимоги про стягнення заборгованості по кредиту підлягають задоволенню у розмірі 6597,26 грн. (7564,83грн. - 967,57 грн.), стягнення заборгованості по процентам у розмірі 3008,90 грн. (3868,98 грн. - 860,08 грн. ), інфляційні витрати за прострочення сплати кредиту з листопада 2014 р. по вересень 2017 р. у розмірі 2635,63 грн (3552,30 грн. - 267,26 грн. - 334,31 грн. - 315,10 грн.), інфляційні витрати за прострочення сплати відсотків з листопада 2014 р. по вересень 2017 р. у розмірі 1304,66 грн. (1797,20 грн. - 168,10 грн. - 167,02 грн. - 157,42 грн.), три проценти річних за прострочення сплати кредиту за період з 01.11.2014р. по 16.10.2017р. у розмірі 437,68 грн. (528,33 грн. - 26,33 грн. - 32,59 грн. - 31,73 грн.), три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом за період з 01.11.2014р. по 16.10.2017р. в розмірі 204,17 грн. (267, 74 грн. - 16,56 грн.- 16,27 грн - 15,85 грн. - 14,89 грн.) а всього 14188,30 грн.. \~ \~ \~ \~Оскільки позивачем пропущено строк позовної давності тільки щодо частини позовних вимог, заявлених до відповідача [PERSON], то і позовні вимоги підлягають частковому задоволенню і це не є підставою для повної відмови у позові. \~ \~ \~ \~Суд також не приймає зауваження позивача-відповідача щодо незастосування заяви відповідача [PERSON] відносно застосування строків позовної давності, так як відповідачем відзив на позовну заяву подано з пропуском встановленого ЦПК строку, оскільки сторона може заявити про застосування позовної давності до ухвалення рішення судом. Належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок заборгованості за кредитним договором), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв'язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов'язок суду. У рішенні Європейського суду з прав людини у справах «Проніна проти України», «Серявін та інші проти України» Суд нагадує, що п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя. Таким чином, з усталеної практики Європейського суду з прав та людини випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення первісного позову та повного задоволення зустрічного позову. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача - третьої особи [PERSON] на користь позивача - відповідача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1291,34 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: partial