Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом в суд до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Вимоги позову мотивовані тим, що [INFO] помер [PERSON] - чоловік позивачки. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно: житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в [ADDRESS] . Заповіт [PERSON] на випадок своєї смерті не залишив. На момент відкриття спадщини з [PERSON] , згідно довідки Великоком`ятівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області №02-23/267 від 13.03.2020 р., постійно проживали позивач - [PERSON] , син - [PERSON] , [INFO] , та дочка - [PERSON] , [INFO] . На момент смерті [PERSON] за ним рахувався житловий будинок в [ADDRESS] . Згідно з довідкою №329 від 10 квітня 2020 року, виданою КП «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації» житловий будинок з надвірними спорудами в [ADDRESS] , із загальною площею житлового будинку - 206,0 кв.м., в тому числі житловою - 98,5 кв.м., будівництвом завершений та вартість станом на березень 2020 року становить 278425 (двісті сімдесят вісім тисяч чотириста двадцять п`ять) грн. Житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] , рахується за [PERSON] Згідно довідки Великоком`ятівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області №02-23/489 від 19.06.2020 року, житловий будинок будинок, який розташований за адресою [ADDRESS] , згідно по господарської книги № 4 , особовий рахунок № [NUMBER], рахується за померлим [PERSON] , був побудований останнім до 1991 року на відведеній земельній ділянці площею 0,158 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Інформацію про допущення порушень законодавства з боку [PERSON] при будівництві ним житлового будинку виконком Великоком`ятівської сільської ради не володіє. Земельні або інші спори щодо будинку по [ADDRESS] сільською радою не розглядались. Після смерті [PERSON] , на майно, що йому належало, відкрилася спадщина. Позивач звернулася з письмовою заявою про прийняття спадщини до Виноградівської державної нотаріальної контори. Інші спадкоємці до майна померлого, до нотаріуса за прийняттям спадщини не зверталися, та не заперечують проти визнання за позивачкою права власності на спадкове майно. Після звернення до Виноградівської державної нотаріальної контори, щодо оформлення спадкових прав, нотаріусом позивачу було надано письмову відмову №56/01-16 від 16.04.2020 року у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу щодо належності спадкового майна спадкодавцеві і їй було роз`яснено право на звернення до суду. На даний час, позивач не може визнати право на спадщину шляхом звернення до нотаріуса, із-за відсутності правовстановлюючих документів на будинок, тому змушена звернутися до суду. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , в судове засідання не з`явилися, подали до суду нотаріально посвідчені заяви заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають, не заперечують, щодо визнання за позивачем права власності на спадкове майно. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані ЦК України (2003 р.). В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 28.12.2007 року виданого виконкомом Великоком`ятської сільської ради. На момент відкриття спадщини з [PERSON] , згідно довідки Великоком`ятівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області №02-23/267 від 13.03.2020 р., постійно проживали: позивач - [PERSON] , син - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 29.06.1984 року), та дочка - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 17.01.1991 року). На момент смерті [PERSON] , згідно довідки Великоком`ятівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області за №02-23/266 від 12.03.2020 р., за ним рахувався житловий будинок в [ADDRESS] , підстава: погосподарська книга №4; особовий рахунок - [NUMBER]. Згідно з довідкою №329 від 10 квітня 2020 року, виданою КП «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації» житловий будинок з надвірними спорудами в [ADDRESS] , із загальною площею житлового будинку - 206,0 кв.м., в тому числі житловою - 98,5 кв.м., будівництвом завершений та вартість станом на березень 2020 року становить 278425 грн. Житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] , рахується за [PERSON] . Відповідно до Технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 30.03.2020 року - «Характеристика будівель і споруд... Літера - А., Найменування - Жилий Будинок, Рік побудови -1991». Згідно довідки Великоком`ятівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області №02-23/489 від 19.06.2020 року, житловий будинок будинок, який розташований за адресою [ADDRESS] , згідно по господарської книги № 4 , особовий рахунок №0277-1, рахується за померлим [PERSON] , був побудований останнім до 1991 року (згідно технічної документації) на відведеній земельній ділянці площею 0,158 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Інформацію про допущення порушень законодавства (зокрема дозвільного) з боку [PERSON] при будівництві ним житлового будинку виконком Великоком`ятівської сільської ради не володіє. Земельні або інші спори (скарги, заяви) щодо будинку по [ADDRESS] сільською радою не розглядались. Після смерті [PERSON] , на майно, що йому належало, відкрилася спадщина. Позивач звернулася з письмовою заявою про прийняття спадщини до Виноградівської державної нотаріальної контори. Інші спадкоємці до майна померлого, до нотаріуса за прийняттям спадщини не зверталися, та не заперечують проти визнання за позивачкою права власності на спадкове майно. Після звернення до Виноградівської державної нотаріальної контори, щодо оформлення спадкових прав, нотаріусом позивачу було надано письмову відмову №56/01-16 від 16.04.2020 року у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу щодо належності спадкового майна спадкодавцеві і їй було роз`яснено право на звернення до суду. Суд констатує, що позивач після смерті свого чоловіка відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, як спадкоємець за законом спадщину прийняла, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не заявила про відмову від неї. Інші спадкоємці до майна померлого до нотаріуса за прийняттям спадщини не зверталися, та не заперечують проти визнання за позивачкою права власності на спадкове майно. Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до п.37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Крім того, відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст.1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок та довідки КП «Виноградівського РБТІ» №329 від 10.04.2020 року, житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] , будівництвом завершений (рік будівництва - 1991), правовстановлюючих документів на будинок не оформлено. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частиною першою та частиною другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Так, 5 серпня 1992 року вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року N 449 "Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення" (втратила чинність). Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року"). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів"). Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved