Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з серпня 2011 року до листопада 2012 року він працював на підприємстві "Агроінвест Принт Сервіс" електриком. По домовленості з директором підприємства Корсуном Сергієм Петровичем, позивач мав виконати певний об'єм робіт, за який Корсун С.П. повинен заплатити йому 7000 грн. (сім тисяч гривень). Роботу позивач виконав, але Корсун С.П. по сьогоднішній день з ним не розрахувався. Представник відповідача подав заперечення проти позову, в якому просив в задоволенні позову відмовити, з тих підстав, що позивач ніколи не працював на підприємстві, яке не має щодо позивача зобов'язань, на штатні посади позивач не приймався. Позивач у судовому засіданні з підстав, викладених в позовній заяві, підтримав свої вимоги, які просив задовольнити у повному обсязі. Пояснив, що він працював на підприємстві, його там бачили десятки людей. Він, як кваліфікований електрик, виконував багато роботи, а саме запустив прес та виконував поточні роботи. Заяву про прийняття на роботу не писав, на роботу в ТзОВ не оформлявся, оскільки вважав, що робота носить тимчасовий характер. Він домовлявся з директором товариства і вважав, що виконує роботу як працівник товариства. Представник відповідача Корсун Л.Л. у судовому засіданні з підстав, викладених в запереченні до позовної заяви, вимоги позивача не визнала, просила в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Пояснила, що позивач домовлявся з Корсун С.П. як з приватним підприємцем про виконання певних робіт. Підтвердила, що позивач виконував роботи, однак ніколи не працював у ТзОВ "Агроінвест Принт Сервіс". Представник відповідача Корсун С.П. у судовому засіданні з підстав, викладених в запереченні до позовної заяви, вимоги позивача не визнав, просив в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Пояснив, що з позивачем він дійсно заключав договір як фізична особа. Підтвердив факт виконання позивачем певних робіт, однак заперечив наявність заборгованості у розмірі сім тисяч гривень. Вважає, що з позивачем повністю розрахувався за виконанні роботи. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що позивача він знає, бачив його на підприємстві, однак на яких умовах позивач там працював - йому невідомо. Табелю виходу на роботу не проводив, так як не був зобов'язаний це робити. Але записував позивача, як такого, що прибув на об'єкт. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що позивач працював на підприємстві, але в останній час чи офіційно, чи не офіційно позивач там працював він не знає. Підтвердив, що обладнання було запущено. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що позивач виконував певні роботи на території ТзОВ "Агроінвест Принт Сервіс". Він працював разом з позивачем, але чи позивач працював офіційно чи ні, йому не відомо. Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши показання свідків, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного. Позивач на роботу у ТзОВ "Агроінвест Принт Сервіс" не оформлявся, що визнається сторонами, а відтак є обставиною, яка не підлягає доказуванню в силу приписів ч.1 ст. 61 ЦПК України. Позивачем було виконано певну роботу за завданням Корсун С.П., що визнається сторонами, та підтверджується показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] Правовідносини по даній справі регулюються вимогами КЗпП України та ЦК України. Згідно ст. 2 КЗпП України працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. ст. 10, 60, 61 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беріть участь у справі, виникає спір. Згідно роз'яснень п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" при розгляді справ про оплату праці осіб, які працюють за трудовим договором, судам слід відмежовувати сферу державного регулювання оплати праці від сфери її договірного регулювання. Відповідно до ч.1 ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків. У судовому засіданні представники відповідача заперечили факт наявності заборгованості перед позивачем у розмірі 7000,00 грн. Окрім цього, представники відповідача заперечили факт укладення трудового договору між позивачем та ТзОВ "Агроінвест Принт Сервіс". Будь-яких належних та допустимих доказів наявності заборгованості перед позивачем у розмірі 7000,00 грн. суду не надано. Згідно абз.1-2 ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України. При укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи. Однак, як пояснив у судовому засіданні позивач, він заяву про прийняття на роботу не писав, на роботу в ТзОВ "Агроінвест Принт Сервіс" не оформлявся. Згідно роз'яснень п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" судам необхідно враховувати, що згідно зі ст. 21 КЗпП належним відповідачем у справі за позовом про оплату праці є та юридична особа (підприємство, установа, організація), з якою позивачем укладено трудовий договір. Судом було роз'яснено позивачу ст. 33 ЦПК України щодо заміни неналежного відповідача, залучення співвідповідача, однак позивач щодо цього не клопотав. Представник відповідача у судовому засіданні визнав те, що позивачем було виконано певну роботу за завданням Корсуна С.П. як фізичної особи, а не як керівника ТзОВ "Агроінвест Принт Сервіс". Натомість доказів перебування позивача у трудових відносинах з ТзОВ "Агроінвест Принт Сервіс" суду не надано і позивач підтвердив, що на роботу в ТзОВ "Агроінвест Принт Сервіс" не оформлявся. Відтак позов подано до неналежного відповідача, що є самостійною підставою для відмови у позові. За таких обставин у задоволенні позовної вимоги слід відмовити. Інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи відсутні.

Outcome: dismissed