Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до виконавчого комітету Сніжнянської міської ради, третя особа- Сніжнянська нотаріальна контора, про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,0601 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] Свої позовні вимоги мотивує наступним. [INFO] р. помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки. Позивачка є його спадкоємцем за законом. Земельна ділянка, на якій розташований придбаний ним будинок, було приватизовано продавцем у 1995 році, проте, її покупець - померлий [PERSON] не отримав державний акт на право власності на земельну ділянку. З цієї причини позивачка не має можливості оформити своє право на спадщину. До початку судового засідання позивачка надала письмову заяву, згідно якої просить справу розглянути без її участі, на позовних вимогах наполягає. Від представника відповідача виконавчого комітету Сніжнянської міської ради за довіреністю Мамєєвої Ж.О. до початку судового засідання надійшла заява про розгляд справи без її участі, просить прийняти рішення на розсуд суду, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Від завідуючої Сніжнянської державної нотаріальної контори надійшла заява з проханням розглянути справу без присутності представника. Дослідивши матеріали справи й надані сторонами докази на обґрунтування і спростування вимог, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 15 вересня 2001 року [PERSON] придбав у [PERSON] земельну ділянку площею 0,0601 га, розташовану в [ADDRESS] (а.с.6). Згідно свідоцтва про смерть від 11.04.2007р. [PERSON] помер [INFO] р. (а.с.7). Спадкоємицею цілої частки майна [PERSON], який помер [INFO]., є його дружина [PERSON]. Спадкове майно складається із жилого будинку з надвірними спорудами, розташованого [ADDRESS] (а.с.8). Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 23.11.2007р., [PERSON] є спадкоємицею [PERSON]. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21.12.2007р. зареєстровано право власності [PERSON] на будинок з надвірними спорудами, розташований у [ADDRESS] (а.с.9-10). Відповідно до ст.377 Цивільного кодексу України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Як роз'яснено п.п.ґ) п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" № 7 від 16 квітня 2004 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду № 2 від 19.03.2010р., до особи, яка придбала жилий будинок, будівлю або споруду, згідно зі ст.377 ЦК України, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, в розмірах, встановлених договором, а якщо договором це не було визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята жилим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. З 1 січня 2010 року до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до ст.377 ЦК України і статті 120 Земельного кодексу України. Як встановлено судом, 21 грудня 2007р. у комунальному підприємстві "Бюро технічної інвентаризації м.Сніжного" зареєстровано право власності [PERSON] на будинок з надвірними спорудами, розташований у [ADDRESS]. Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1225 ч.2 Цивільного кодексу України, до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийнття спадщини (ст.81 ч.1 п.г) Земельного кодексу України). Згідно положень п.10 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" відповідно до статті 1225 ЦК ( 435-15 ) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Пунктом 23 зазначеної Постанови передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Позивачка звернулась до нотаріуса з заявою про видачу їй свідоцтва про право на земельну ділянку, розташовану у [ADDRESS] після смерті чоловіка, однак отримала відмову нотаріуса з мотивів відсутності оригіналу державного акту на вказану земельну ділянку. Ця обставина не заперечується ані відповідачем, ані третьою особою. Як встановлено судом, спадкодавцю [PERSON] за договором купівлі-продажу земельної ділянки належала земельна ділянка площею 0,0061 га, розташована в [ADDRESS]. Земельну ділянку передано для будівництва та обслуговування житлового будинку. За життя спадкодавець [PERSON] не оформив державний акт на вказану земельну ділянку. На теперішній час спірні правовідносини регулюються положеннями Закону України «Про державний земельний кадастр», який набув чинності з 01 січня 2013 року та нормами цивільного права. Відповідно п.9 ст.28-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр» до 1 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. У відповідності до ч.1 ст.1 Закону України «Про державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки це внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Згідно з п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності). Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З наведеного витікає, що оскільки спадкодавець набув право власності на вказану земельну ділянку до 2004 року, то право власності на неї вже сформовано, а як наслідок позивачка не позбавлена права вимоги про визнання за нею права власності на земельну ділянку, як спадкоємець першої черги за законом. Іншим шляхом встановити своє право спадкоємець позбавлений можливості, оскільки державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва у зв'язку з відсутністю оригіналу державного акту. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] до виконавчого комітету Сніжннської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved