Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування якого зазначив, що 13 липня 2007 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір, у відповідності до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 14000 доларів США, терміном до 12 липня 2014 року, зі сплатою 12 % на рік, які повинен був сплачувати Банку за користування цим кредитом відповідно до договору. Умови договору позивач не виконував належним чином, щомісячно кредит не погашав, сплату відсотків не проводив, в зв'язку з чим з нього на підставі рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 28 березня 2013 року на користь публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Житомирського обласного управління АТ "Ощадбанк" стягнено заборгованість по кредитному договору в розмірі - 107522,03 грн., що складається з суми основного кредиту - 23803,15 гривень, з суми простроченого кредиту - 48526,86 гривень, з суми нарахованих відсотків - 879,87 гривень, з суми прострочених відсотків - 24312,15 гривень та з суми пені - 10000 гривень, та 1075,22 гривень на відшкодування судових витрат, а всього 108597 (сто вісім тисяч п'ятсот дев'яносто сім) гривень 25 копійок. На забезпечення виконання вищевказаного кредитного договору між сторонами 13 липня 2007 року був укладений договір застави, предметом якого став автомобіль CHEVROLET Lacetti NF 486, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], синього кольору, що належить позивачу на праві власності. Позивач вважає, що договір застави припинився, оскільки банк скористався своїм правом дострокового стягнення всієї суми кредиту з позивача, тому в кредитному зобов'язанні змінився строк виконання кредитних зобов'язань з 12 липня 2014 року (п.1.2 кредитного договору №753), на 28 березня 2013 року. Окрім того останнім за період з 07 лютого 2013 року по 03 березня 2016 року в рахунок погашення кредиту сплатив кошти в сумі 11491,00 доларів США. Представник позивача позов підтримала з підстав зазначених в ньому (а.с.82). Представник відповідача позов не визнала та заперечувала проти його задоволення. Подав до суду письмові заперечення (а.с.12-46, 93). В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. З огляду на зазначене суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи. Суд оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Це означає, що суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації, або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Судом встановлено, що 13 липня 2007 року між [PERSON] та публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі філії - Житомирського обласного управління АТ "Ощадбанк" укладено кредитний договір, у відповідності до якого останній отримав кредит у розмірі 14000 доларів США, терміном до 12 липня 2014 року, зі сплатою 12 % на рік. (а.с.15-18). На забезпечення виконання вищевказаного кредитного договору між сторонами 13 липня 2007 року укладено договір застави майна, предметом якого став автомобіль CHEVROLET Lacetti NF 486, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], синього кольору, що належить позивачу на праві власності (а.с.4). Умови договору позивач не виконував належним чином, щомісячно кредит не погашав, сплату відсотків не проводив, в зв'язку з чим з нього на підставі рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 28 березня 2013 року на користь публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Житомирського обласного управління АТ "Ощадбанк" стягнено заборгованість по кредитному договору в розмірі - 107522,03 гривень, що складається з суми основного кредиту - 23803,15 гривень, з суми простроченого кредиту - 48526,86 гривень, з суми нарахованих відсотків - 879,87 гривень, з суми прострочених відсотків - 24312,15 гривень та з суми пені - 10000 гривень, та 1075,22 гривень на відшкодування судових витрат, а всього 108597 (сто вісім тисяч п'ятсот дев'яносто сім) гривень 25 копійок (а.с.6). Рішення набрало законної сили. Відповідно до частин 3 і 4 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Житомирського районного управління юстиції Бєльським О.С. 24 лютого 2017 року закінчено виконавче провадження в зв'язку зі сплатою боргу в повному обсязі (а.с.84). Частиною 1статті 575 ЦК України передбачено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до частини 5 статті 3 Закону України "Про іпотеку", іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved