Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення шкоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вироком Жовківського районного суду Львівської області від 09.04.2012 року відповідача [PERSON] визнано винним та засуджено за ст. 191 ч 1 КК України до штрафу в сумі 850 грн.. Вироком встановлено, що відповідач [PERSON] в період з 01.02.2005 р. по 06.06.2011 р., працюючи на посаді начальника комунального підприємства "Магерівське управління комунально-житлового господарства" в обов"язки якого входило поточне керівництво підприємством, забезпечення виконання завдань підприємства, зобов"язання забезпечити виконання показників ефективного використання комунального майна, бюджетних коштів, що йому були ввірені та перебували в його віданні, всупереч вимогам своїх посадових інструкцій, вчинив розтрату чужого майна, яке було ввірено йому та перебувало в його віданні, а саме: коня вартістю 5302 грн. 50 коп., пили Still вартістю 2100 грн., та незаконно привласнив гроші в сумі 2000 грн., чим спричинив шкоду Магерівській селищній раді на загальну суму 9402 грн. 50 коп.. Однак до цього часу [PERSON] не відшкодував завданих Магерівській селищній раді матеріальних збитків у сумі 9 402,50 коп.. У зв'язку з чим позивач звернуся до суду з даним позовом. Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки не повідомив і від нього не надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності. На підставі ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ст. 224 ч. 1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. А тому суд постановив провести по справі заочний розгляд та ухвалити заочне рішення Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Магерівської селищної ради Жовківського району Львівської області належить задоволити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, - кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно вироку Жовківського районного суду Львівської області від 09.04.2012 року відповідача [PERSON] визнано винним та засуджено за ст. 191 ч 1 КК України до штрафу в сумі 850 грн. /а.с.3/. Даним вироком встановлено, що відповідач [PERSON] в період з 01.02.2005 р. по 06.06.2011 р., працюючи на посаді начальника комунального підприємства "Магерівське управління комунально-житлового господарства" в обов"язки якого входило поточне керівництво підприємством, забезпечення виконання завдань підприємства, зобов"язання забезпечити виконання показників ефективного використання комунального майна, бюджетних коштів, що йому були ввірені та перебували в його віданні, всупереч вимогам своїх посадових інструкцій, вчинив розтрату чужого майна, яке було ввірено йому та перебувало в його віданні, а саме: коня вартістю 5302 грн. 50 коп., пили Still вартістю 2100 грн., та незаконно привласнив гроші в сумі 2000 грн., чим спричинив шкоду Магерівській селищній раді на загальну суму 9402 грн. 50 коп.. Вина [PERSON] у вчиненому злочину не підлягає доказуванню, так як відповідно до ст. 61 ч. 4 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі. Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 ст. 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З абз. 1 п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989р. "Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна " (з наступними змінами) та абз.1 п.2 постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992р. "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. З матеріалів справи вбачається, що позивач поніс матеріальні збитки у зв'язку із вчиненням відповідачем злочину, на загальну суму 9402,50 грн.. За таких обставин суд прийшов до переконання що позовні вимоги Магерівської селищної ради Жовківського району Львівської області є підставними і підлягають до задоволення. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати по справі пропорційно до задоволеної суми позовних вимог. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог Магерівської селищної ради Жовківського району Львівської області.

Outcome: approved