Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

У листопаді 2014 р. [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою, в якій просять визнати незаконною Постанову приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 8 листопада 2014 року; зняти заборону відчуження квартири [ADDRESS], накладену 16 липня 2009 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровану у Єдиному реєстрі заборони відчуження об'єктів нерухомого майна за № 2879 за договором про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідченого 16 липня 2009 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2878. Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що 17.11.2014 року вони звернулися до приватного нотаріуса [PERSON] із заявою про зняття заборони відчуження квартири [ADDRESS] у зв'язку з визнанням Договору про задоволення вимог іпотекодержателя недійсним. 18.11.2014 року відповідачем - нотаріусом була винесена постанова про відмову зняття заборони відчуження квартири. Свою відмову нотаріус [PERSON] мотивувала відсутністю підстав для зняття заборони відчуження нерухомого майна на підставі наданих документів, надане рішення суду не містить прямого зобов'язання зняти заборону та до предмету позову взагалі не відносилось питання зняття вказаної заборони відчуження нерухомого майна та обтяжень нерухомого майна. Рекомендовано із наданим Рішенням суду звертатись до реєстраційної служби з проханням проведення відповідної реєстрації припинення обтяжень. В судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги. Відповідач - приватний нотаріус до судового засідання не з'явилась, про день та час слухання справи повідомлена належним чином. Суду надана заява з проханням розглядати позов без її участі. Представник 3-ї особи - Реєстраційної служби Харківського міського Управління юстиції до судового засідання не з'явився, просить суд розглядати справу у його відсутність, надавши суду заперечення проти позову (а.с. 40-43). Суд, вислухавши пояснення позивачів,, які підтримали позов, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступі факти та відповідні їм правовідносини. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюється Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-ІУ від 01.07.2004, Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядком надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №868 від 17.10.2013, іншими нормативно-правовими актами України. В статті 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 6 Конституції України вказано, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до Законів України. У ч. 1 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» закріплено, що державним реєстратором, у випадках передбачених Законом, є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Згідно до статті 46-1 Закону України "Про нотаріат" нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно та який має печатку такого реєстратора, здійснює повноваження відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до частини 1 статті 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси уповноважені на вчинення такої нотаріальної дії як накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), що підлягає державній реєстрації. Статтею 74 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 5 глави 15 розділу II Порядку, встановлено, що одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв'язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, після припинення договору іпотеки у зв'язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п'ятирічного строку з часу видачі свідоцтва про право на спадщину на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; в інших випадках, передбачених законом, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Крім того, про зняття заборони відчуження пунктом 6.1. пункту 6 глави 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 передбачено, що нотаріус повинен проставити необхідні відмітки у відповідних реєстрах та алфавітній книзі. На примірниках документів, що містять запис про накладення заборони щодо відчуження, нотаріусом вчиняється напис про зняття заборони відповідно до форм, встановлених Правилами ведення нотаріального діловодства, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 3253/5 від 22.12.2010. Крім того, пунктом 71 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868, передбачено, що державна реєстрація припинення обтяження нерухомого майна іпотекою проводиться нотаріусом одночасно із зняттям ним заборони, накладеної під час посвідчення договору іпотеки. Також згідно пункту 78 вказаного Порядку встановлено, що державна реєстрація припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно у результаті зняття нотаріусом заборони проводиться нотаріусом, яким знято заборону. З огляду на вище вказане, суд вважає, що саме нотаріусом вчиняються необхідні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно стосовно припинення іпотеки (іншого речового права) на об'єкти нерухомого майна, оскільки є логічним завершенням та кінцевим етапом юридичної процедури зняття заборони і пов'язана з результатом вчинення нотаріальної дії, що в свою чергу може здійснюватись нотаріусом, як спеціальним суб'єктом на якого покладаються функції державного реєстратора, у випадках, передбачених статтею 74 Закону України "Про нотаріат". Відповідно ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши всі обставини по справі, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідач - приватний нотаріус [PERSON] не надала доказів обґрунтованості відмови зняття заборони відчуження нерухомого майна на підставі наданих позивачами документів. На підставі викладеного,

Outcome: approved