Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В ході розгляду справи відповідач звернулась до суду з зустрічним позовом до позивача про стягнення додаткових витрат на дитину. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги первісного позову підтримав, просив їх задовольнити, зустрічний позов не визнав, пояснивши, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27.10.2009 року з позивача на користь відповідачки були стягнуті аліменти на утримання їх спільної доньки - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу щомісяця до її повноліття. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 5.06.2014 року в зв'язку зі зміною сімейного стану розмір аліментів, який підлягає стягненню, було зменшено з 1/3 частини до 1/4 частини. 28.07.2012 року позивач [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] і [INFO] року у них народився син [PERSON]. В зв'язку з тим, що позивач зобов'язаний утримувати всіх своїх малолітніх і неповнолітніх дітей, а також надавати матеріальну допомогу своїм батькам пенсіонерам [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], тому просить зменшити розмір аліментів, які стягуються на утримання доньки [PERSON], [INFO] з 1/4 частини до 1/8 частини від всіх доходів позивача. В задоволенні зустрічного позову просить відмовити, поскільки розмір аліментів на утримання неповнолітньої доньки є достатнім для її духовного розвитку, медичного забезпечення, харчування, навчання та відпочинку. З урахуванням стягнутих на її користь додаткових витрат [PERSON] перебуває у більш привілейованому стані, ніж інші діти позивача. Крім того, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14.04.2016 року з позивача на користь відповідачки були стягнуті аліменти на утримання повнолітньої [PERSON], яка навчається, в розмірі 1/8 частини всіх доходів до 30.06.2017 року. Представник відповідачки [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні первісний позов не визнав, зустрічний позов підтримав, просив його задовольнити, пояснивши, що спільна донька сторін [PERSON] навчається у коледжі Київського національного університету технологій та дизайну за спеціальністю „Дизайн". Термін навчання триває до 30.06.2017 року, при цьому вартість освітніх послуг становить 36 000 грн. згідно договору про навчання №17/13 від 10.08.2013 року, з яких 9000 грн. вже було сплачено [PERSON] у 2015 році. На підставі ст.185 СК України просить стягнути половину від вказаної суми як додаткові витрати на утримання дитини разом з 890 грн. як частиною суми від 1780 грн., які вона сплатила за ремонт ноутбука та придбання клавіатури і адаптера для ноутбука, які донька використовує для потреб у навчанні, а також 2765 грн. від загальної суми 5530 грн., яка є вартістю квитків за маршрутом Київ-Хельсінки-Київ, куди літала [PERSON] літом 2015 року для відпочинку та отримання англомовної практики у фінській родині. В задоволенні первісного позову просить відмовити в повному обсязі, поскільки згідно довідок про заробітну плату позивача його майновий стан за останній рік не погіршився, а навпаки покращився у зв'язку зі значним збільшенням розміру заробітної плати. Крім того, народження ним дітей від іншого шлюбу не є підставою для зменшення розміру аліментів і погіршення стану неповнолітньої [PERSON] Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні первісного позову необхідно відмовити, а зустрічний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як передбачає ч.1, ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ч.1-2, ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. У відповідності до ч.1, ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати до досягнення нею повноліття. Як наголошує ч.2, ст.182 СК України розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за неоподаткований мінімум доходів громадян. За правилами ч.1, ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Як встановлено в судовому засіданні, сторони 27.08.1994 року уклали між собою шлюб. Від спільного шлюбу вони мають доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.34). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27.10.2009 року шлюб між сторонами було розірвано та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/3 частини від всіх його доходів (а.с.4). За змістом ч.3, ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 5.06.2014 року в зв'язку зі зміною сімейного стану розмір аліментів, який підлягає стягненню, було зменшено з 1/3 частини до 1/4 частини до повноліття дитини (а.с.5-8). [INFO] року [PERSON] виповнилось 18 років. Як пояснив представник позивача у судовому засіданні, стягнення аліментів за рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 5.06.2014 року було припинено в зв'язку з досягненням донькою повноліття. Вказані вище обставини не заперечувались представниками сторін по справі. У відповідності до ст.7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2015 рік" №80-VIII від 28.12.2014 року - установити у 2015 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2015 року - 1176 гривень, з 1 грудня - 1330 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2015 року - 1032 гривень, з 1 грудня - 1167 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2015 року - 1286 гривень, з 1 грудня - 1455 гривень. Як вбачається з довідки №21 від 28.01.2016 року позивач [PERSON] працює на посаді директора ТОВ „Київські телекомунікаційні мережі" і отримує заробітну плату щомісяця від 27 627 грн. 07 коп. до 92 814 грн. 37 коп. (а.с.48; 61). 28.07.2012 року позивач [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] (а.с.9). Від даного шлюбу у них народилось двоє малолітніх дітей: донька - [PERSON], [INFO] (а.с.10) та син - [PERSON], [INFO] (а.с.11). Крім того, судом встановлено, що батьки позивача [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є особами пенсійного віку і перебувають на пенсійному обліку (а.с.12-13). За змістом положень ч.3, ст.11 Закону України „Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є повне забезпечення інтересів своєї дитини. Як наголошує ч.1, ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року „Про застосування судом окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Аналізуючи описані вище докази, зібрані у судовому засіданні, а також диспозицію ст.192 СК України, суд вважає, що поскільки на день винесення даного рішення [PERSON] [INFO] року виповнилось 18 років і стягнення аліментів на її утримання як неповнолітньої дитини закінчено, що підтвердив у судовому засіданні представник позивача, тому в задоволенні первісного позову необхідно відмовити, так як зменшення розміру аліментів відноситься до категорії стягнення на утримання саме неповнолітньої дитини. У відповідності до ч.1, ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Частина 2 цієї ж статті наголошує, що додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Як роз'яснює п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" звернути увагу судів на те, що до передбаченої ст.185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Частина 1 статті 185 СК України закріплює правило, відповідно до якого, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, а не має право, що викликані саме особливими обставинами. Дане положення стосується виключно особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є інвалідом, набуває певних знань або потребує оздоровлення чи відпочинку. Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку і повинні бути доведені документально сторонами по справі. При цьому, розмір суми, що стягується з одного із батьків дитини, зобов'язаного брати участь у додаткових витратах на дитину, зумовлених особливими обставинами, повинен визначатися залежно від понесених або передбачуваних витрат і може бути визначений у твердій грошовій сумі платника. За правилами ч.3, ст.10 та ч.1, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Як наголошує ч.1-2, ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. За змістом ч.1-2, ст.58ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Як вбачається з матеріалів справи, спільна донька сторін [PERSON] є студенткою 3 курсу коледжу Київського національного університету технологій та дизайну, де навчається за спеціальністю „Дизайн". Термін навчання триває до 30.06.2017 року (а.с.30), при цьому вартість освітніх послуг становить 36 000 грн. згідно п.4.2 договору про навчання №17/13 від 10.08.2013 року, який був укладений між [PERSON] та керівництвом коледжу (а.с.35). 21.08.2015 року та 12.01.2016 року [PERSON] двома квитанціями сплатила за навчання сумарно 9000 грн., що підтверджено документально (а.с.36-37). Навчаючись у вказаному закладі, [PERSON] використовує ноутбук, який було відремонтовано 11.02.2016 року на суму 1780 грн. та придбано клавіатуру і адаптер (а.с.58), яку сплатила відповідачка. Крім того, остання понесла витрати, пов'язані з відпочинком доньки у Фінляндії, де вона проживала у англомовній фінській родині і набувала досвіду з англійської мови. За авіа переліт маршрутом Київ-Хельсінки-Київ [PERSON] сплатила 5530 грн. (а.с.56-а-57). Аналізуючи докази, в їх сукупності, суд вважає вказані витрати позивачки по зустрічному позову додатковими витратами на неповнолітню дитину, поскільки вони були сплачені в її неповнолітньому віці і на її потреби пов'язані з її духовним розвитком та навчанням, відпочинком і оздоровленням, тому з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути 1/2 частину від витрачених коштів у грошовому вимірі (9000 грн. + 1780 грн. + 5530 грн.) : 2 = 8155 грн., задовольнивши таким чином зустрічний позов. Згідно ст.79; 88 ЦПК України при задоволенні зустрічного позову з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути 551 грн. 20 коп. судового збору, сплаченого позивачкою по зустрічному позову при зверненні до суду (а.с.32).

Outcome: approved