Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації, посилаючись на наступне. [PERSON] з 02.02.2015 р. обіймає посаду першого проректора з науково-педагогічної роботи у Державному закладі «Луганський державний медичний університет», а загалом працює в ЛДМУ з 1985 року. З 2003 по 2012 рр. позивач був доцентом медичного факультету. У 2012-2015 рр. працював проректором з науково-педагогічної роботи, а з 2015 року по теперішній час першим проректором з науково-педагогічної роботи ЛДМУ. У 1989 році [PERSON] захистив дисертацію на здобуття наукового ступеню кандидата медичних наук. У 2008 році захистив дисертацію на здобуття наукового ступеню доктора біологічних наук (копії дипломів додаються). За авторства Позивача було опубліковано більше 170 наукових праць. 28 серпня 2020 року Міністерством охорони здоров`я України, як засновником ЛДМУ, відповідно до положень ст. 42 Закону України «Про вищу освіту», Постанови Кабінету Міністрів України від 05.12.2014 року № 726 «Деякі питання реалізації статті 42 Закону України «Про вищу освіту» був оголошений конкурс на заміщення посади ректора Державного закладу «Луганський державний медичний університет», в якому позивач вирішив взяти участь. Однак, наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.11.2020 року № 2633 конкурс на зайняття посади ректора ЛДМУ був зупинений (копія наказу додається). Відповідно до тексту наказу він був прийнятий внаслідок розгляду та врахування численних звернень трудового колективу ЛДМУ та звернення народного депутата України [PERSON] від 04 листопада 2020 р. № НД/125-606. Вищевказаний лист народного депутата України [PERSON] ґрунтувався на колективному письмовому зверненні групи викладачів та співробітників ЛДМУ до народних депутатів України [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та Міністерства охорони здоров`я України з проханням відтермінувати вибори ректора ЛДМУ, в т.ч. до завершення перевірок [PERSON] , [PERSON] та ТОВ «АКАДЕМІК СЕРВІС». Лист звернення підписаний, зокрема Відповідачем [PERSON] . У даному листі зазначена недостовірна інформація щодо особи Позивача, а саме: «…захистити нас і нашого ректора від брудних та неправдивих нападів першого проректора нашого університету професора [PERSON] , який таким шляхом (підкуп працівників, наклеп та залякування) хоче стати ректором ДЗ «ЛДМУ»...»;\~«…В 2015\~році прибув\~до університету\~професор [PERSON] \~та його\~син доцент\~ [PERSON] .\~Вони раніше\~працювали в\~ДЗ «ЛДМУ»,\~у них\~була своя\~фірма,\~яка постачала\~іноземних студентів\~для навчання\~в Луганському\~медичному університеті.\~Зразу у\~м.\~Рубіжне вони\~не переїхали,\~а поїхали\~до Білорусії,\~так як,\~до війни\~на них\~у м.\~Луганську були\~заведені кримінальні\~справи за\~махінації з\~іноземними студентами\~(продаж\~дипломів,\~побори з\~іноземних студентів).\~Коли вже\~медичний університет\~у м.\~Рубіжне заробив\~у повну\~силу,\~були зроблені\~ремонти і\~організована робота,\~тоді з`явився\~цей професор.\~З перших\~днів своєї\~роботи в\~ДЗ «ЛДМУ»\~він прагне\~зробити філію\~нашого університету\~в якомусь\~обласному центрі,\~а потім\~перевести туди\~наш університет,\~але існуючий\~ректор [PERSON] \~йому це\~не дає,\~мотивуючи тим,\~що на\~Луганщині дуже\~високий дефіцит\~лікарів»…;\~«…Претендент на\~посаду ректора,\~професор [PERSON] \~та його\~син доцент\~ [PERSON] \~продовжують писати\~анонімні звернення\~та погрожувати\~нашому колективу.\~З університету\~почали відраховуватись\~професори та\~доценти,\~яких професор\~ [PERSON] \~збирав по\~крупицям.\~Так з\~університету відрахувався\~професор [PERSON] ,\~професор [PERSON] ,\~професор [PERSON] ,\~доцент [PERSON] ,\~доцент [PERSON] ,\~асистент [PERSON] \~і багато\~інших,\~що значно\~знижує кадровий\~потенціал університету і все це через діяльність професора [PERSON] …»; «….З січня 2020 р. фірма контрактер по залученню іноземних студентів «Академік Сервіс» таємним учредителем якої є професор [PERSON] , перестала сплачувати кошти університету за надання освітніх послуг іноземним студентам і на теперішній час існує борг 17 млн. грн., що повлекло за собою затримання заробітної плати працівників, відпускних та матеріальних доплат на оздоровлення, так як ці кошти повинні сплачуватися зі спеціального фонду. Все це робиться для того, щоб працівники були незадоволені ректором, а на ректора був складений адміністративний протокол за затримку заробітної плати. Заява на ТОВ «Академік Сервіс» відправлена до обласної прокуратури. Ми боїмося, що ці дії [PERSON] призведуть до того, що нашого в.о. ректора [PERSON] буде знято з посади, а сім`я [PERSON] вивезе наш університет з м. Рубіжне, то 121 рубіжанін, яким медуніверситет дав місце роботи, залишаться без роботи, а до бюджету м. Рубіжне не будуть надходити 9 млн. грн. від діяльності медуніверситету»; «…Зараз працівники та студенти медуніверситету готуються до виборів ректора, проходить вибір кандидатів. Вони проходять з брудним порушенням та загрозами з боку [PERSON] та його команди…»; «… [PERSON] та команда дискредитують роботу дуже відомої людини та науковця з великої літери професора [PERSON] , декана фармацевтичного факультету, який був замісником Міністра МОЗ України та з перших днів роботи університету у м. Рубіжне працює в переїхавшему вузі…»; «…Професор [PERSON] та його команда при своїх невеликих зарплатах роз`їжджають на дуже дорогих автівках (BMW-5, Tayota Camry, Nissan-Petrol, [PERSON] і все з одним же номером ВВ0001 серії різні), цим самим вони показують, що вони команда, яка держе в напрузі весь університет. Крім того у [PERSON] (з квартири в [ADDRESS] , є власником бійцівського клубу в м. Харкові, дім в окупованому Криму), і все це за шахрайські кошти, які вони заробляють на іноземних студентах. Якщо в Луганську їх було 2,5 тис, то зараз 300, то оце головна причина вивозу університету з м. Рубіжне…»; «…2. відтермінувати вибори ректора ДЗ «ЛДМУ» до зняття пандемії та перевірки роботи [PERSON] , [PERSON] та фірми «Академік Сервіс»…; «…4. за шахрайські дії професора [PERSON] та його команду при виборах кандидатів на вибори ректора ДЗ «ЛДМУ» з числа працівників та студентів, звернутись до держсекретаря МОЗ з проханням зняти професора [PERSON] з участі в конкурсі на вакантну посаду ректора». Вважають, що вищевказана інформація є недостовірною та може бути елементом боротьби іншого претенденту на зайняття посади ректора ЛДМУ. Однак, якість таких дій цієї особи-кандидата та Відповідача залишає бажати кращого, оскільки цього претендента постановою Рубіжанського міського суду Луганської області у справі № 425/2052/20 залишеною без змін поставою Луганського апеляційного суду від 11.12.2020 р. визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, пов`язаних із корупцією, відповідальність за що передбачена частинами 1 та 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на\~нього остаточне\~адміністративне стягнення\~у виді\~штрафу в\~розмірі 200\~неоподатковуваних мінімумів\~доходів громадян,\~що становить\~3400\~гривень,\~та на\~виконання положень\~ст.\~59\~Закону України\~«Про запобігання\~корупції» вже\~включено до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення. Зазначили, що зупинення виборчого процесу за будь-яку ціну бажали тільки 16 осіб з майже 300 співробітників ЛДМУ, при цьому лише четверо з них входять до професорсько-викладацького складу та мають право участі у виборах ректора Університету. Будь-яких звернень з метою перенесення дати обрання ректора від інших безпосередніх учасників виборчого процесу не направлялося, що підтверджується листами органу студентського самоврядування, виборчої комісії з проведення виборів ректора ЛДМУ та організаційного комітету, отже, наказ Міністерства охорони здоров`я України про зупинення конкурсу, яким зачіпаються законні інтереси Позивача, прийнятий виключно на підставі звернення, підписаного Відповідачем. Інформація, зазначена у зверненні Відповідача б/н, б/д до народних депутатів та МОЗ України, не відповідає дійсності, та є такою, що порушує честь, гідність та ділову репутацію Позивача та має бути визнана недостовірною в судовому порядку. Вказують, що відповідно до відкритих відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань [PERSON] не є та ніколи не був засновником Товариства з обмеженою відповідальністю «АКАДЕМІК СЕРВІС». Звинувачення у тому, що [PERSON] разом із сином [PERSON] приїхали працювати до Державного закладу «ЛДМУ» взагалі здаються безглуздими, адже, Позивач працював в Університеті ще з 1985 року, коли він назвався Ворошиловградським медичним інститутом, а в 2014 році разом із іншими викладачами переїхали до м. Рубіжного, куди був переміщений Університет. Інші звинувачення, які містяться у даному листі взагалі здаються особистими фантазіями осіб, що його складали, адже, ніяких погроз, розбитих вікон та інших дій, про які йдеться у листі з, боку [PERSON] не здійснювалося. Даним листом Відповідач ввів в оману третіх осіб народних депутатів та МОЗ України та порушив право Позивача на участь у виборах ректора ДЗ «ЛДМУ», штучно затягує проведення конкурсу на невизначений строк та залишає університет фактично без керівника, що значно погіршує репутацію навчального закладу серед абітурієнтів та студентів, в т.ч. іноземних. Отже, інформація, що міститься у зверненні за підписом Відповідача є такою, що не відповідає дійсності, є образливою та принижує честь, гідність та ділову репутацію першого проректора з науково-педагогічної роботи, доктора біологічних наук, доктора медичних наук та професора [PERSON] . Позивачем надано докази на її спростування, а Відповідач не переконався в її достовірності, а тому дана інформація підлягає визнанню недостовірною. Просив визнати\~недостовірною інформацію,\~поширену [PERSON] \~відносно [PERSON] \~у письмовому\~зверненні б/н\~б/\~д до\~народних депутатів\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~та Міністерства\~охорони здоров`я\~України,\~а Визнати недостовірною інформацію, поширену [PERSON] відносно [PERSON] у письмовому зверненні б/н б/ д до народних депутатів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та Міністерства охорони здоров`я України, а саме: «…захистити нас і нашого ректора від брудних та неправдивих нападів першого проректора нашого університету професора [PERSON] , який таким шляхом (підкуп працівників, наклеп та залякування) хоче стати ректором ДЗ «ЛДМУ»...»; «…В 2015 році прибув до університету професор [PERSON] та його син доцент [PERSON] . Вони раніше працювали в ДЗ «ЛДМУ», у них була своя фірма, яка постачала іноземних студентів для навчання в Луганському медичному університеті. Зразу у м. Рубіжне вони не переїхали, а поїхали до Білорусії, так як, до війни на них у м. Луганську були заведені кримінальні справи за махінації з іноземними студентами (продаж дипломів, побори з іноземних студентів). Коли вже медичний університет у м. Рубіжне заробив у повну силу, були зроблені ремонти і організована робота, тоді з`явився цей професор. З перших днів своєї роботи в ДЗ «ЛДМУ» він прагне зробити філію нашого університету в якомусь обласному центрі, а потім перевести туди наш університет, але існуючий ректор [PERSON] йому це не дає, мотивуючи тим, що на Луганщині дуже високий дефіцит лікарів»…; «…Претендент на посаду ректора, професор [PERSON] та його син доцент [PERSON] продовжують писати анонімні звернення та погрожувати нашому колективу. З університету почали відраховуватись професори та доценти, яких професор [PERSON] збирав по крупицям. Так з університету відрахувався професор [PERSON] , професор [PERSON] , професор [PERSON] , доцент [PERSON] , доцент [PERSON] , асистент [PERSON] і багато інших, що значно знижує кадровий потенціал університету і все це через діяльність професора [PERSON] …»; «….З січня 2020 р. фірма контрактер по залученню іноземних студентів «Академік Сервіс» таємним учредителем якої є професор [PERSON] , перестала сплачувати кошти університету за надання освітніх послуг іноземним студентам і на теперішній час існує борг 17 млн.грн., що повлекло за собою затримання заробітної плати працівників, відпускних та матеріальних доплат на оздоровлення, так як ці кошти повинні сплачуватися зі спеціального фонду. Все це робиться для того, щоб працівники були незадоволені ректором, а на ректора був складений адміністративний протокол за затримку заробітної плати. Заява на ТОВ «Академік Сервіс» відправлена до обласної прокуратури. Ми боїмося, що ці дії [PERSON] призведуть до того, що нашого в.о. ректора [PERSON] буде знято з посади, а сім`я [PERSON] вивезе наш університет з м. Рубіжне, то 121 рубіжанін, яким медуніверситет дав місце роботи, залишаться без роботи, а до бюджету м. Рубіжне не будуть надходити 9 млн. Грн. від діяльності медуніверситету»; «…Зараз працівники та студенти медуніверситету готуються до виборів ректора, проходить вибір кандидатів. Вони проходять з брудним порушенням та загрозами з боку [PERSON] та його команди…»; «… [PERSON] та команда дискредитують роботу дуже відомої людини та науковця з великої літери професора [PERSON] , декана фармацевтичного факультету, який був замісником Міністра МОЗ України та з перших днів роботи університету у м. Рубіжне працює в переїхавшему вузі…»; «…Професор [PERSON] та його команда при своїх невеликих зарплатах роз`їжджають на дуже дорогих автівках (BMW-5, Tayota Camry, Nissan-Petrol, [PERSON] і все з одним же номером ВВ0001 серії різні), цим самим вони показують, що вони команда, яка держе в напрузі весь університет. Крім того у [PERSON] (з квартири в [ADDRESS] , є власником бійцівського клубу в м. Харкові, дім в окупованому Криму), і все це за шахрайські кошти, які вони заробляють на іноземних студентах. Якщо в Луганську їх було 2,5 тис, то зараз 300, то оце головна причина вивозу університету з м. Рубіжне…»; «…2. відтермінувати вибори ректора ДЗ «ЛДМУ» до зняття пандемії та перевірки роботи [PERSON] , [PERSON] та фірми «Академік Сервіс»…; «…4. за шахрайські дії професора [PERSON] та його команду при виборах кандидатів на вибори ректора ДЗ «ЛДМУ» з числа працівників та студентів, звернутись до держсекретаря МОЗ з проханням зняти професора [PERSON] з участі в конкурсі на вакантну посаду ректора». Зобов`язати [PERSON] спростувати зазначену вище недостовірні інформацію стосовно [PERSON] у письмовому зверненні до народних депутатів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та Міністерства охорони здоров`я України шляхом надіслання народним депутатам ІХ скликання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та Міністерству охорони здоров`я України письмового звернення. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в сумі 3783 (три тисячі сімсот вісімдесят три) грн. 60 грн. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 16.02.2021 року до суду від представника відповідача адвоката Фоменко Д.А. надійшов відзив, відповідно до якого вказав наступне. Вважає, що належним відповідачем у цій справі є ДЗ «Луганський медичний університет», так як викладачі та співробітники подаючи інформацію виступали не від власного імені, а від імені юридичної особи. Позивачем не доведено факт поширення інформації, так як відсутні докази того, що зазначений в позові лист дійсно надсилався. Також позивач не може стверджувати, що підписував саме той документ. Вважає, що наявність підпису в колективному листі не свідчить, що відповідач є автором інформації, яка міститься в листі, а також не може свідчити про поширення такої інформації відповідачем. Інформація в зверненні трудового колективу не може вважатися поширенням відомостей, які порочать честь, гідність та ділову репутацію, так як позивач є посадовою особою закладу. Зазначив, що конкурс щодо зайняття посади ректора ДЗ «ЛДМУ» насправді був зупинений у зв`язку з запровадженням карантину та посилених протиепідемічних заходів, та звернення народного депутата Бойко Ю.А. від 04.11.2020 року як і наказ МОЗ від 17.11.2020 року не містять посилання на інформацію з листа колективу ДЗ «ЛДМУ», отже відсутні докази порушення відповідачем особистих немайновий прав позивача. Вважає, що інформація, викладена у спірному листі є оціночними судженнями дій проректора [PERSON] на займаній посаді та не виходить за межі допустимої критики і не стосується його приватного життя. Позивачем не доведено причинного зв`язку між діями відповідача та завданням йому моральної шкоди. Також, зазначає, що інформація, викладена в листі також міститься на відеохистингу YouTube в мережі Інтернет та дані факти перевіряються правоохоронними органами в рамках проведення досудових розслідувань. 18.03.2021 року від представника позивача адвоката Алексєєва О.І. надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої вказав, що відповідач поширював інформацію не від імені юридичної особи, а від власного імені не при виконанні посадових обов`язків. Вважає, що ними надано вичерпні докази щодо недостовірності поширеної відповідачем інформації. Формулювання, що використовувалися авторами звернення, висловлені у формі фактичного твердження та є не просто оцінкою та критикою дій, а недостовірними фактами про позивача, які складають негативне враження про нього як людину. Негативна інформація була доведена до відома народних депутатів, так як наслідок до Міністерства охорони здоров`я. 30.03.2021 року від представника відповідача адвоката Фоменко Д.А. надійшли заперечення, відповідно до яких наполягає на тому, що належним відповідачем по справі є саме ДЗ «Луганський державний медичний університет» як юридична особа, колективом якого направлено звернення. Вказує, що відсутність оригіналу листа неможливо встановити, що зміст копії, наявної в матеріалах справи відповідає оригіналу, відповідач підписував вказаний документ та що народний депутат [PERSON] у своєму зверненні до Міністерства охорони здоров`я посилався саме на зазначений лист. Вважає недоведеними позивачем обставини поширення спірної інформації про позивача відповідачем. Лист направлявся колективом саме з метою перевірки роботи позивача та інших фактів. А зазначені в ньому твердження є лише оцінкою дій позивача на посаді першого проректора ДЗ «ЛДМУ». Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 26.08.2021 року надав заяву, відповідно до якої повідомив, що [PERSON] звільнився з ДЗ «ЛДМУ» та виїхав за межі України. Просив відмовити у задоволенні позову та провести розгляд справи без участі відповідача та його представника. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ст.32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Статтею 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Разом з тим відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Відповідно до ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до положень ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України "Про інформацію" реалізація права на інформацію громадянами, юридичними особами і державою не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. Судом встановлено, що професорсько-викладацький колектив та колектив працівників Державного закладу «Луганський державний медичний університет» направили звернення до народних депутатів України [PERSON] , [PERSON] (копію) та [PERSON] (копію), відповідно до якого просили захистити їх від брудних та неправдивих нападів першого проректора професора [PERSON] . Серед іншого вказали, що [PERSON] та його син [PERSON] раніше мали фірму, яка постачала іноземних студентів для навчання в Луганському медичному університеті та одразу у м. Рубіжне вони не переїхали , а поїхали до Білорусії, так як до війни до них у м. луганську були заведені кримінальні справи за махінації з іноземними студентами. [PERSON] прагне зробити філію університету в обласному центрі, а потім перевести туди університет. [PERSON] та його син доцент [PERSON] продовжують писати анонімні звернення та погрожувати колективу. Через діяльність професора [PERSON] з університету відраховувалися професори та доценти, що знижує кадровий потенціал університету, З січня 2020 року фірма контрактер по залученню іноземних студентів «Академік Сервіс» таємним учредителем якої ж професор [PERSON] перестала сплачувати кошти університету за надання освітніх послуг іноземним студентам і на теперішній час утворився борг 17 мл гривень. Ми боїмося, що ці дії [PERSON] приведуть до того, що нашого в.о. ректора [PERSON] буде знято з посади, а сім`я [PERSON] вивезе університет з м. Рубіжне. Вибори ректора проходять з брудними порушеннями та загрозами з боку [PERSON] та його команди. [PERSON] та команда дискредитують роботу дуже відомої людини та науковця з великої літери професора [PERSON] , декана фармацевтичного університету. Професор [PERSON] та його команда при своїх невеликих зарплатах розїзджають на дуже дорогих автівках, цим самим вони показують, що вони команда, яка держе в напрузі весь університет. Крім того у [PERSON] (з квартири в [ADDRESS] , є власником бійцівського клубу в м. Харкові, дім в окупованому Криму), і все це за шахрайські кошти, які вони заробляють на іноземних студентах. Якщо в Луганську їх було 2,5 тис, то зараз 300, то оце головна причина вивозу університету з м. Рубіжне. Серед іншого, просили [PERSON] відтермінувати вибори ректора ДЗ «ЛДМУ» до зняття пандемії та перевірки роботи [PERSON] , [PERSON] та фірми «Академік Сервіс», за шахрайські дії професора [PERSON] та його команду при виборах кандидатів на вибори ректора ДЗ «ЛДМУ» з числа працівників та студентів, звернутись до держсекретаря МОЗ з проханням зняти професора [PERSON] з участі в конкурсі на вакантну посаду ректора. Копії зазначеного звернення, надані позивачем та Міністерством охорони здоров`я України містять, серед інших, зазначення « [PERSON] » та особистий підпис. Представником відповідача у відзиві зазначено, що відповідач не може стверджувати, що підписував саме той документ, який наявний в матеріалах справи та підпис на документі лише схожий на його особистий. В подальшому, листом від 04.11.2020 року № НД/125-606 Народний депутат України Бойко Ю. звернувся до Міністра охорони здоров`я Степанова М.В. з проханням відтермінувати вибори ректора ДЗ «ЛДМУ» на період дії карантину, установленого з метою запобігання поширенню на території України COVID-19, посилаючись на колективне звернення викладачів та співробітників ДЗ «ЛДМУ». Будь-яких посилань на твердження щодо діяльності позивача [PERSON] в ДЗ «ЛДМУ», викладених в спірному листі не міститься. При цьому до листа Народного депутата долучено лист колективу ДЗ «ЛДМУ», що підтвердилося у листі директора юридичного департаменту МОЗ України №14-12/15385/2-21 від 24.05.2021 року., яка зазначила, що у МОЗ наявна копія зазначеного листа, яка була надіслана до МОЗ народним депутатом України Бойко А.Ю. від 04.11.2020 року № НД/125-606. Позивач із зазначеною в листі інформацією, не згоден, вважає її такою, що не відповідає дійсності, є образливою та принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] . Посилається на те, що у зв`язку з поширенням недостовірної інформації позивач відчув душевні страждання, оскільки безпідставні висловлювання відповідача дали негативну оцінку його особистим якостям, поставили під сумнів його наукову та викладацьку діяльність в ЛДМУ, порушилися у нього нормальні життєві зв`язки та підірвала його авторитет в очах керівництва МОЗ України. Відповідно до положень ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», при розгляді справ про захист гідності, честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи суди повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини, як джерело права. Згідно п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Відповідно до\~ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і Першого протоколу та Протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15\~Постанови "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" від 27 лютого 2009р. за № 1, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Представник відповідача заперечував проти того, що відповідач є автором спірного листа. Суду під час слухання справи не надано доказів, що вказаний лист був поширений саме відповідачем. Пленум Верховного Суду України в п. 16\~Постанови "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" від 27 лютого 2009 р. за № 1\~роз`яснив, що відповідно до\~статті 40 Конституції України\~усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого\~статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. Разом з тим наявність у такому зверненні завідомо неправдивих відомостей, а також у разі встановлення, що для звернення особи до вказаних органів не було жодних підстав і було викликано не наміром виконати свій громадський обов`язок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси, тягне відповідальність, передбачену законодавством України. Отже, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновків, що в ході судового розгляду не доведено факту вчинення відповідачем порушення прав позивача, яке полягало саме в поширенні інформації, яка у відповідності до вимог закону може мати статус «недостовірної», такої, що порушує особисті немайнові права, або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі позивача повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Позивач не надав суду доказів, що у зверненнях містяться завідомо неправдиві відомості; не встановлено що для звернення колективу ДЗ «ЛДМУ» не було жодних підстав і було викликано не наміром виконати свій громадський обов`язок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси. Отже, згідно усталеної практики Європейського Суду, можна обґрунтовано стверджувати, що звернення колективу ДЗ «ЛДМУ» не виходило за межі прийнятної критики, особливо оскільки ці межі за певних обставин можуть бути ширшими стосовно публічних осіб, порівняно з окремими пересічними особами. Суд прийшов до висновку, що колективне звернення було направлено саме в метою перевіркою інформації, викладеної у ній для забезпечення проведення справедливих виборів ректора університету, а викладена інформація не є такою, що носить стверджувальний характер, а є не чим іншим, як критикою, суб`єктивною думкою колективу ДЗ «ЛДМУ». У суду відсутні дані про те, що фактично метою звернення колективу ДЗ «ЛДМУ» до народних депутатів було поширення недостовірної інформації щодо позивача, приниження його честі, гідності та ділової репутації. Крім того, варто зауважити, що стороною позивача не надано суду доказів, що внаслідок поширення зазначених в позовній заяві відомостей, позивачу завдана шкода відповідним особистим немайновим благам. Посилання на те, що внаслідок дій відповідача затягнуто проведення конкурсу на посаду ректора ДЗ «ЛДМУ» є надуманим, так як фактичною підставою для зупинення конкурсу було встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території України. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та стягнення моральної школи є необґрунтованими, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до\~ч.\~1,\~2\~ст.\~141\~ЦПК України,\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення судових витрати, які складаються із судового збору та витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed