Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

В березні 2017 року до Баранівського районного суду звернулося Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «МиРославель-Агро» (надалі також позивач) з позовом до Фермерського господарства «Сахнюкове» (надалі також відповідач-1), [PERSON] (надалі також відповідач-2), [PERSON] (надалі також відповідач-3), [PERSON] (надалі також відповідач-4), [PERSON] (надалі також відповідач-5), державного реєстратора відділу розвитку економіки, торгівлі та інфраструктури Баранівської РДА (надалі також відповідач-6), відділу Держгеокадастру у Баранівському районі Житомирської області (надалі також третя особа) про визнання недійсними договорів оренди землі та внесення до Реєстру відомостей про виключення запису про їх реєстрацію. Після уточнення позовних вимог, просив: - визнати недійсним Договір оренди земельної ділянки під кадастровим номером 1820682600:03:000:340 укладений [PERSON] з Фермерським господарством «Сахнюкове» та зобов'язати Державного реєстратора управління економічного, агропромислового розвитку, архітектури та житлово-комунального господарства Барановської районної державної адміністрації внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про виключення запису про його реєстрацію 15.12.2016 року; - визнати недійсним Договір оренди земельної ділянки під кадастровим номером 1820682600:03:000:351 укладений [PERSON] з Фермерським господарством «Сахнюкове» та зобов'язати Державного реєстратора управління економічного, агропромислового розвитку, архітектури та житлово-комунального господарства Барановської районної державної адміністрації внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про виключення запису про його реєстрацію 07.05.2015 року; - визнати недійсним Договір оренди земельної ділянки під кадастровим номером 1820682600:03:000:346 укладений [PERSON] з Фермерським господарством «Сахнюкове» та зобов'язати Державного реєстратора управління економічного, агропромислового розвитку, архітектури та житлово-комунального господарства Барановської районної державної адміністрації внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про виключення запису про його реєстрацію 19.12.2016 року; - визнати недійсним Договір оренди земельної ділянки під кадастровим номером 1820682600:03:000:411 укладений спадкоємцем [PERSON] [PERSON] (надалі також відповідач-7) з Фермерським господарством «Сахнюкове» та зобов'язати Державного реєстратора управління економічного, агропромислового розвитку, архітектури та житлово-комунального господарства Барановської районної державної адміністрації внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про виключення запису про його реєстрацію 15.12.2016 року. Позов обґрунтовувався тим, що 01 вересня 2012 року між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «МиРославель-Агро» та фізичними особами - громадянкою України [PERSON], громадянином України [PERSON], громадянкою України [PERSON], громадянкою України [PERSON] Амелією Андріїною було укладено Договори оренди землі. Відповідно до умов п. 1 зазначеного Договору, Відповідачі 2,3,4,5 передали, а Позивач прийняв у строкове платне користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які знаходиться поза межами населених пунктів на території Йосипівської сільської ради Баранівського району Житомирської області, та які належать Відповідачам 2,3,4,5 на підставі Державних актів на право власності на земельні ділянки, зареєстровані відповідно за №010620300160 від 04.04.2006року, №010620300131 від 04.04.2006 року, №010620300082 від 29.03.2006 року, №010620300166 від 04.04.2006. Дані договори укладено строком на п'ять років. Вищевказані Договори були зареєстровані у відділі Держкомзему у Баранівському районі Житомирської області, а саме спірна земельна ділянка № 1 - 06.12.2012 року, спірна земельна ділянка № 2 - 05.12.2012 року, спірна земельна ділянка № 3 - 06.12.2012 року, спірна земельна ділянка № 4 - 05.12.2012 року про що свідчить відповідний запис (відмітка) на самих Договорах. А тому, саме з дати реєстрації у відділі Держкомзему у позивача виникло право оренди спірної земельної ділянки строком на 5 (п'ять) років, тобто до 05.09.2017 року та 06.09.2017 року відповідно. У лютому 2017 року Позивачеві стало відомо, що Відповідачами 2,3,4,7, спірні ділянки було передано в оренду Відповідачу 1, уклавши при цьому новий (інший) договір оренди землі та зареєструвавши в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (далі Реєстр), а саме: 15.12.2016 року зареєстровано спірну ділянку №1; 07.05.2015року зареєстровано спірну ділянку №2; 19.12.2015року зареєстровано спірну ділянку №3; 15.12.2016 року зареєстровано спірну ділянку №4. Вище викладені обставини свідчать про порушення Відповідачами права Позивача щодо спірних земельних ділянок, визначених Договорами оренди землі та зареєстрованих державним реєстратором відділу розвитку економіки, торгівлі та інфраструктури Баранівської РДА 07.05.2015р., 15.12.2016р., 19.12.2016р., Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі» та іншими нормативно-правовими актами України, адже договори укладені між Відповідачами 2,3,4,8, та Відповідачем 1 були укладені на момент дії договорів оренди укладених між позивачем та Відповідачами 2,3,4,5 у звязку з чим позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Представник позивача у судовому засіданні уточнюючі позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на задоволенні позову. [PERSON], яка представляє інтереси відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та Фермерського господарства «Сахнюкове» у судове засідання не зявилася, через канцелярію Баранівського районного суду подала заперечення проти позову де зазначила, що позов не підлягає задоволенню з тих підстав, що у відповідачів є сумніви, щодо реєстрації договорів оренди землі між позивачем та відповідачами, адже в договорах оренди землі відсутні кадастрові номера земельних ділянок; не вказані правовстановлюючі документи на ці земельні ділянки; якби ці договори оренди дійсно були зареєстровані, то повторна їх реєстрація навряд чи могла бути можливою; позивач приєднав до справи свій запит від 17.03.2017 року до відділу Держгеокадастру у Баранівському районі про надання відомостей про реєстрацію договорів оренди на відповідні земельні ділянки, що стали предметом спору, не вказуючи з яким орендарем укладені договори оренди на ці земельні ділянки і 20.03.2017 року отримав відповідь про те, що ці земельні ділянки передані в оренду СФГ «Сахнюкове» на 10 років, що може свідчити про те, що договори оренди на ці земельні ділянки з позивачем не реєструвалися, бо в іншому випадку була б надана інформація про те, що на ці земельні ділянки зареєстровані по два договори оренди. Також зазначає, що укладені договори оренди землі між позивачем та відповідачами 2, 3, 4, 5 не укладалися з огляду на те, що вони не підписувалися орендодавцями, умови договорів не узгоджувалися, земельні ділянки не передавались. Додатково зазначає, що даний спір не має практичного значення оскільки термін дії договорів оренди закінчився 01.09.2017 року. Тому просила суд даний позов залишити без задоволення та справу слухати у її відсутність (а.с. 58-60 Т. 2). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, через канцелярію Баранівського районного суду подала заперечення проти позову та просить справу слухати у її відсутність. Вказане заперечення вона обґрунтовує тим, що вона в передбаченому законом порядку зареєструвала своє право власності на вище вказану земельну ділянку, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим 16 серпня 2017 року державним нотаріусом Баранівської державної нотаріальної контори Житомирської області. Крім того, [PERSON] зазначає, що у звязку із смертю орендодавця земельної ділянки, орендар зобовязаний укласти договір оренди з новим власником земельної ділянки або внести-зміни до договору оренди землі, щодо поновлення договору оренди з новим власником земельної ділянки, що узгоджується з ч. 2 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», відповідно до якої, у разі смерті орендодавця до спливу строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку. Зважаючи на те, що вказаним правом позивач не скористався, дія договору землі, в звязку зі смертю орендодавця та недотриманням орендарем процедури щодо його поновлення, припинилась, у звязку з чим вимога позивача є безпідставною (а.с. 52,54 Т. 2). Представник відповідача управління економічного, агропромислового розвитку, архітектури та житлово-комунального господарства Барановської районної державної адміністрації подав заперечення згідно яких, управління не визнає себе відповідачем по даній справі, адже згідно п. 2 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації права, несе заявник, якщо інше не встановлено судом. Представник третьої особи Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Просив справу слухати у їх відсутність. Третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог - державний реєстратор Баранівської міської ради [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Таким чином, судом встановлено, що відповідачі 3 та 5 померли 31.05.2016 року та 06.09.2015 року відповідно (а.с. 64,65). Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його донька [PERSON], що підтверджується матеріалами спадкової справи №335/2016 (а.с. 2-4 Т. 2). Спадщину після смерті [PERSON], у вигляді земельної ділянки площею 1.8068 га., кадастровий номер: 1820682600:03:000:0411, прийняв її син [PERSON] (а.с. 174 Т. 1). Зазначені особи були залучені до розгляду даної справи, як належні відповідачі. Отже, 01 вересня 2012 року між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «МиРославель-Агро» та фізичними особами - громадянкою України [PERSON], громадянином України [PERSON], громадянкою України [PERSON], громадянкою України [PERSON] було укладено Договори оренди землі (а.с. 19-27). Відповідно до умов п. 1 зазначеного Договору, Відповідачі 2,3,4,5 (орендодавець) передали, а Позивач (орендар) прийняв у строкове платне користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які знаходиться поза межами населених пунктів на території Йосипівської сільської ради Баранівського району Житомирської області, та які належать Відповідачам 2,3,4,5 на підставі Державних актів на право власності на земельні ділянки, зареєстровані відповідно за №010620300160 від 04.04.2006року, №010620300131 від 04.04.2006 року, №010620300082 від 29.03.2006 року, №010620300166 від 04.04.2006 року. Пунктом 2 зазначеного Договору передбачено, що Відповідачами 2,3,4,5 в оренду передаються земельні ділянки відповідно загальною площею 1,3465га, в тому числі рілля 1,3465 га, кадастровий номер: 1820682600:03:000:0340 (надалі - спірна земельна ділянка №1), загальною площею 1,2446га, в тому числі пасовище 1,2446га, кадастровий номер: 1820682600:03:000:0351 (надалі - спірна земельна ділянка №2), загальною площею 1,5341га, в тому числі пасовище 1,5341га, кадастровий номер: 1820682600:03:000:0346 (надалі - спірна земельна ділянка №3), загальною площею 1,8068га, в тому числі пасовище 1,8068га, кадастровий номер: 1820682600:03:000:0411 (надалі - спірна земельна ділянка №4), . Дані договори укладено на п'ять років (п.8 Договору). Вищевказані Договори були зареєстровані у відділі Держкомзему у Баранівському районі Житомирської області, а саме спірна земельна ділянка № 1 - 06.12.2012 року, спірна земельна ділянка № 2 - 05.12.2012 року, спірна земельна ділянка № 3 - 06.12.2012 року, спірна земельна ділянка № 4 - 05.12.2012 року про що свідчить відповідний запис (відмітка) на самих Договорах. А тому, саме з дати реєстрації у відділі Держкомзему у позивача виникло право оренди спірної земельної ділянки строком на 5 (п'ять) років (а.с. 107-111 Т 1). Пунктами 28-30 Договорів від 01.09.2012р. визначені права та обов'язки (зобов'язання) його сторін, зокрема: - обов'язок Відповідача (орендодавця) не вчиняти дій, які б перешкоджали Позивачу (орендарю) користуватися орендованою земельною ділянкою; - право Позивача (орендаря) самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди. У лютому 2017 року Позивачеві стало відомо, що Відповідачами 2,3,4,7, спірні ділянки було передано в оренду Відповідачу 1, уклавши при цьому новий (інший) договір оренди землі та зареєструвавши в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (далі Реєстр), а саме: 15.12.2016 року зареєстровано спірну ділянку №1; 07.05.2016року зареєстровано спірну ділянку №2; 19.12.2016року зареєстровано спірну ділянку №3; 15.12.2016 року зареєстровано спірну ділянку №4. Вище вказані факти на думку позивача порушують його право на спірні земельні ділянки, як орендаря. Таким чином, суд, виходячи з характеру спірних правовідносин, визначає норми матеріального права, які підлягають застосуванню. Згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 N 7 власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України, зокрема шляхом визнання угоди недійсною. Пунктом 1 частини 2статті 11 ЦК України встановлено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. За змістом ч. 2ст. 792 ЦК України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на час укладення договору оренди). Відповідно до ч. 1ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, повязані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно з ч. 1ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 3ст. 640 ЦК України(в редакції, чинній на час укладення договору оренди), договір, який підлягає державній реєстрації, є укладеним з моменту державної реєстрації. Статтями 14,18,20 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на час укладення договору оренди) визначено, що договір оренди укладається у письмовій формі і набуває чинності після його державної реєстрації, яка проводиться у порядку, встановленому законом. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права. Порядок державної реєстрації договорів оренди землі затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 2073 від 25 грудня 1998 року, а відповідно до Указу Президента України № 134/2003 від 17 лютого 2003 року «Про заходи щодо створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру», який в силу ст. 106 Конституції України є обовязковим до виконання на території України, на Державний комітет України по земельним ресурсам покладено обовязок щодо здійснення у складі державного земельного кадастру реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них, договорів оренди земельних ділянок. Не зареєстрований у встановленому законом порядку договір не є укладеним. Відповідно до п. 2 Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, що діяв на момент укладення договорів оренди землі між позивачем та відповідачами 2, 3, 4, 5, державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок. З матеріалів справи вбачається, що договори оренди земельних ділянок від 01 вересня 2012 року укладені у письмовій формі, пройшли відповідну державну реєстрацію передбачену діючим на той час законодавством України, що підтверджується відповіддю відділу Держгеокадастру у Баранівському районі від 11.05.2017 року №32-6-0.21-26/111-17 та відповідними записами про державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки (а.с. 107-111 Т 1). Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Не зважаючи на вище викладене, доказів оскарження чи визнання недійсними рішення Держкомзему про реєстрацію договорів оренди земельних ділянок з кадастровими номерами: 1820682600:03:000:0340,1820682600:03:000:0346, 1820682600:03:000:0351,1820682600:03:000:0411 укладених між відповідачами 2,3,4,5 та позивачем суду сторонами не було надано. Відповідно до п. 3 Постанови Пленум Верховного Суду України від 18.12.2009 N 14 положень статей 10 і 11 ЦПК ( 1618-15 ) суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, що відповідає приписам ч. 4 ст. 60 ЦПК України. Таким чином, твердження [PERSON] про можливу відсутність реєстрації договорів оренди земельних ділянок з відповідачами 2,3,4,5 та позивачем суд вважає недоведеними та такими, що спростовані відповідними записами про державну реєстрацію договорів оренди земельних ділянок з кадастровими номерами: 1820682600:03:000:0340, 1820682600:03:000:0346, 1820682600:03:000:0351, 1820682600:03:000:0411 укладених між відповідачами 2,3,4,5 та позивачем, які були надані суду відділом Держгеокадастру у Баранівському районі за клопотанням [PERSON] (а.с. 107-111 Т 1). Крім того, суд вважає, безпідставними доводи [PERSON] про те, що договори оренди не укладалися та не підписувалися орендодавцями, оскільки даний факт доказами не підтверджено, натомість факт передачі земельних ділянок підтверджено відповідними актами прийому-передачі земельних ділянок, відповідно орендодавці отримували орендну плату від орендаря СТОВ «МиРославель-Агро» (а.с. 20, 22, 25, 27, 113-114 Т. 1, 76-77 Т.2). Що стосується доводів відповідача [PERSON] про припинення договору укладеного між [PERSON] та позивачем з підстав недодержання останнім правил ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», як наслідок відсутності права звертатися до суду із вказаним позовом суд дійшов висновку про їх безпідставність, виходячи з наступного. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (ч. 1ст. 1225 ЦК України). Згідно ст. 19 ЗУ «Про оренду землі» (чинній на момент укладення договору між позивачем та [PERSON]В.) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації, що відповідає приписам ст. 640 ЦК України (чинній на момент укладення договору між позивачем та [PERSON]В.) Отже, строк дії договору оренди землі укладеного між позивачем та відповідачем-3 починається після набрання ним чинності, тобто з моменту державної реєстрації, яка була здійснена 05.12.2012 року (а.с. 25). Відповідно, суд не знаходить підтверджень доводам [PERSON] про відсутність практичного значення даного спору з підстав закінчення терміну дії оскаржуваних договорів оренди землі (а.с. 19-27 Т. 1). Крім того, суд вважає безпідставними доводи відповідача [PERSON] з того приводу, що відповідач не скористався правом поновлення договору оренди землі передбаченого ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», оскільки дана норма закону зобовязує орендаря звернутися до спадкоємця орендодавця лиш у випадку наявності бажання щодо його поновлення на новий строк. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. При цьому, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин), що відповідає приписам ч. 3 ст. 215 ЦК України. Статтею 24 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендодавець зобовязаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, що закріплено ст. 526 ЦК України. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. За правилами ст. 654 ЦКУ зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. В порушення вказаного обовязку Відповідачі 2,3,4,7 уклали договори оренди земельних ділянок з відповідачем 1, які на той момент вже були обєктом права оренди іншої особи. Суд констатує, що вказаними діями відповідачів було порушено право позивача самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, яке передбачене абз.1 ч. 1 ст. 25 Закону та ст. 93 Земельного кодексу України. Крім того, під час державної реєстрації спірних договорів оренди між відповідачами 1, 2, 3, 4, 7, відповідачем - 6 не було дотримано вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", зокрема п. 1 ч. 2\~ст. 9 згідно якої, державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства, чинного на момент реєстрації таких прав, проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень,\~якщо такі документи не були подані заявником\~або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки. Відповідно до листа Державної реєстраційної служби України №2951/05-15-13 від 06.08.2013 "Щодо запобігання випадків подвійної реєстрації прав оренди на земельну ділянку за різними право набувачами", з метою недопущення одночасного існування державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку, у випадку проведення державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку, сформовану в результаті виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), державному реєстратору слід запитувати інформацію про наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 01.01.2013 року, зокрема виконавчих комітетів сільської, селищної, міської ради за місцем розташування земельної частки (паю). Таким чином, у справі відсутні докази вчинення відповідачем 6, щодо земельних ділянок відносно яких були укладені спірні договори оренди, вказаних дій, а саме, витребування державним реєстратором, інформації щодо земельної ділянки із відповідного реєстру, із відділу Держкомзему (Держгеокадастру) у Баранівському районі Житомирської області, що в сукупності з іншими встановленими судом обставинами, на думку суду, і призвело до укладення спірних договорів оренди між відповідачами 1, 2, 3, 4, 7. Орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці громадянами і юридичними особами України, іноземцями, особами без громадянства, іноземними юридичними особами, у тому числі міжнародними об'єднаннями та організаціями (ч. 1, 2\~ст. 27 Закону України "Про оренду землі"). Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів (ч. 2, 3\~ст. 152 ЗК України). Отже, обраний позивачем спосіб захисту судом цивільних прав та інтересів відповідає ч.2ст.16 ЦК. Згідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до статті 57 ЦПК України «Докази» доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, як мають значення для вирішення справи; ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відео записів, висновків експертів; а відповідно до положень статті 58 ЦПК України «Належність доказів» належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень; суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. При цьому, відповідно до положень статті 10 Цивільного процесуального кодексу України «Змагальність сторін» цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України . Також, відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи зазначене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що оспорюванні договори оренди земельних ділянок укладені між відповідачами 1, 2, 3, 4, 7 є таким, що порушують вказане право позивача на користування земельними ділянками; суперечить нормам Цивільного та Земельного кодексів України та Закону України «Про оренду землі»в частині забезпечення принципів непорушності, правомірності та обовязковості договорів оренди землі, які укладені з дотриманням необхідних вимог, тому позов є обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню. Окрім того,

Outcome: approved