Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , яка діє на підставі ордеру ПТ № 140517 від 09.09.2019 року звернулася з позовом до Ковалевської сільської ради Котелевського району Полтавської області про встановлення факту, що має юридичне значення та про визнання права на спадкове майно. Ухвалою судді Котелевського районного суду Полтавської області від 19 вересня 2019 року справу прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с. 34-35). Представник позивача [PERSON] . , яка діє на підставі ордеру ПТ № 140517 від 09.09.2019 року у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася в установленому законом порядку, але надала до суду заяву від 26.09.2019 року, в якій просить розгляд справи провести без їхньої участі , зазначивши що позовні вимоги підтримують в повному обсязі (а.с. 26, 66-67). Відповідач - представник Ковалевської сільської ради Котелевського району Полтавської області в підготовче засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку. Представник Ковалевської сільської ради Котелевського району Полтавської області надала до суду відзив на позов в порядку ст. 178 ЦПК України, в якому просять суд провести судове засідання без участі їхнього представника зазначивши, що позовні вимоги [PERSON] визнають в повному обсязі (а.с. 68, 72). У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, системно дослідивши матеріали даної цивільної справи (а.с.1-70), вивчивши правові норми, які регулюють дані правовідносини приходить до переконання, що позовну заяву [PERSON] слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до абз.3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. [PERSON] є спадкоємцем за законом після померлого [INFO] [PERSON] , оскільки являється його дружиною, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу від 12 лютого 1967 року серії [NUMBER] (а.с. 13). Спадкова справа після смерті [INFO] [PERSON] заведена [INFO] року за №47/2019, на підставі заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину від імені дружини - [PERSON] . Від інших осіб заяв про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини не надходило. Згідно матеріалів спадкової справи заповіти від імені спадкодавця не посвідчувались (а.с 15). Згідно довідки, виданої Великорублівською сільською радою Котелевського району 22.07.2019 року за № 449 [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] разом з ним на час відкриття спадщини проживали - [PERSON] , [INFO] , та мати дружини [PERSON] , [INFO] (а.с 19). [PERSON] на день смерті належало: право на земельну частку (пай) у КСП "Світанок", розташованої на території Ковалевської сільської ради Котелевського району Полтавської області, розміром 5,66 в умовних кадастрових гектарах, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданого на ім`я [PERSON] , на підставі рішення Котелевської райдержадміністрації від 22 листопада 1996 року №349, та зареєстроване 22 вересня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №334. Вказане право на земельну часту (пай) [PERSON] успадкував від своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , але належним чином не оформив своїх спадкових прав та не отримував свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с 15). Спадкова справа після смерті [INFO] [PERSON] не заводилась (а.с 15). Згідно довідки, виданої Великорублівською сільською радою Котелевського району Полтавської області [PERSON] була зареєстрована одна за адресою: [ADDRESS] , але фактично постійно проживала разом зі своїм сином за адресою: [ADDRESS] , що свідчить про фактичне прийняття спадкодавцем майна після смерті матері (а.с 21-22). З метою оформлення спадщини [PERSON] звернулася до Котелевської державної нотаріальної контори з відповідною заявою, але отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №369/02-31 від 24.07.2019 року, в зв`язку з тим, що відсутні документи щодо підтвердження факту прийняття спадщини, а також подані документи містять розбіжності (а.с 15). [PERSON] успадкував від своєї матері [PERSON] спадкове майно шляхом володіння оригіналом правовстановлюючого документа, та фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, (відповідно до норм цивільного законодавства яке діяло на той час), оскільки на момент смерті проживав разом зі своєю матір`ю, що підтверджується актом, складеним за участю депутата та жителів с. Велика Рублівка, від 17.04.2019 року та довідкою, виданою Великорублівською сільською радою Котелевського району Полтавської області №299 від 17.04.2019 року (а.с 16, 19-23). Щодо розбіжностей даних власника правовстановлюючого документа, а саме [PERSON] , по батькові якої у сертифікаті на право на земельну частку (пай) помилково вказані " [PERSON] ", то вони були внесені у зв`язку з технічною помилкою, яку допустив спеціаліст, що заповнював сертифікат, оскільки у всіх інших документах по-батькові [PERSON] вказані правильно. Факт належності правовстановлюючого документу померлій [PERSON] , підтверджується копією Архівного витягу, від 30.07.2019 року, №01-03.1/238 , ахрівною довідкою від 30.10.2019 року (а.с. 18, 21-22, 23, 67). Також щодо встановлення факту, що має юридичне значення, а саме належності правовстановлюючого документу [PERSON] , яка померла [INFO] , сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданого на ім`я [PERSON] , на підставі рішення Котелевської райдержадміністрації від 22 листопада 1996 року №349, та зареєстрованого 22 вересня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №334, то сертифікат виданий на ім`я [PERSON] , але правильне по-батькові власника земельної частки (паю) [PERSON] , оскільки [PERSON] померла, тому основним документом є свідоцтво про смерть, в якому і вказане правильне по-батькові [PERSON] (а.с 18). Як встановлено п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Щодо прийняття [PERSON] спадщини після своєї матері [PERSON] : Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування" відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української УРСР. Згідно зі ст.524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР 1963 року При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року, що діяла на час виникнення правовідносин визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Положеннями статті 549 ЦК УРСР 1963 року визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, спадщина вважалася прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилася. Як вбачається з положень п. 113 Інструкції вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 18/5 від 14. 06. 1994 р., яка була зареєстрована в Міністерстві юстиції України 07. 07. 1994 р. за № 152/361 та була чинна до 03. 03. 2004 року, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 ЦК УРСР ). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу або квитанції про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Таким чином, [PERSON] успадковано право на земельну частку(пай) у КСП "Світанок" Ковалевської сільської ради Котелевського району Полтавської області розміром 5,66 в умовних кадастрових гектарах, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0129794 виданого [PERSON] на підставі рішення Котелевської райдержадміністрації від 22 листопада 1996 року №349, та зареєстроване 22 вересня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №334 після своєї матері [PERSON] . Встановлення судом факту прийняття [PERSON] після [PERSON] факту прийняття спадщини слугує встановленням судом факту прийняття [PERSON] спадкового майна після померлого чоловіка [PERSON] . Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власниками земельних часток (паїв)» основним документом що посвідчує право на земельну ділянку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Відповідно до п. 10 роз`яснень Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (із збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно з п. г ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Ч.1 ст. 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємців права на спадщину. Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Задовольняючи позовну заяву [PERSON] до Ковалевської сільської ради Котелевського району Полтавської області про встановлення факту, що має юридичне значення та про визнання права на спадкове майно, суд виходить із засад справедливості, добросовісності, виваженості, розумності відповідно до вимог ст. 3 ч. 1 п. п. 5, 6 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved