Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 1. 23 листопада 2020 року [PERSON] (далі позивач) звернулась до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач), третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служби у справах дітей Шумської районної державної адміністрації Тернопільської області, з вимогою про позбавлення батьківських прав. 2. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що дочка позивача - [PERSON] , [INFO] тривалий час ухиляється від виконання обов`язків щодо виховання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] та жорстоко поводиться з дитиною. Приблизно через півроку після народження онука позивача [PERSON] , його мати, майже повністю припинила піклування про дитину, спілкування з сином. Вона зовсім не дбає про фізичний і духовний розвиток сина [PERSON] , його виховання, підготовку до самостійного життя. Також не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання. Відповідач [PERSON] зловживає алкогольними напоями, не працює, веде бродяжницький спосіб життя, в переважній більшості вона кудись зникає і місяцями дома не з`являється. Як результат такого способу життя вона не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, а коли спілкується з сином то перебуває в нетверезому стані, що в свою чергу негативно впливає на його здоров`я та виховання. Це призвело до того, що дитина боїться своєї матері. Відповідач не цікавиться життям дитини, не вітає сина з святами та днем народження. Відповідач не надає сину доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти. Під час короткочасних побачень із своїм сином вона виявляє до нього агресію, намагається його «виховувати» під час чого свариться, шарпає за одяг, намагається побити. Позивач намагалась завжди захищати свого онука і це закінчувалось тим, що відповідач била і її. По даному факту позивач неодноразово зверталася до Шумського відділення поліції. Служба у справах дітей Шумської районної державної адміністрації Тернопільської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , жителя с. Гриньківці Шумського району Тернопільської області, що підтверджено висновками Служби № 02-27/331 та № 01-06/235. Комісія з питань захисту прав дитини Шумської районної державної адміністрації визнала незадовільним виконання батьківських обов`язків та вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , а також рекомендує звернутися до суду для вирішення питання про позбавлення батьківських прав. Позивач у позові зазначає, що відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Враховуючи викладене, позивач просить позбавити [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] батьківських прав відносно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 11 від 12 жовтня 2017 року, вчинений виконавчим комітетом Великодедеркальської сільської ради Шумського району Тернопільської області. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , на її користь аліменти на утримання малолітнього - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 від частини видів доходу (заробітку), але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Манчук С.Г. позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задоволити із підстав зазначених у позовній заяві. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служби у справах дітей Шумської РДА Тернопільської області Верещинський В.В. в судове засідання не з`явився, однак представив суду заяву, в якій просить справу слухати у відсутність представнка. Позовні вимоги підтримують повністю, просять позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, зокрема шляхом оприлюднення повідомлення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Шумського районного суду Тернопільської області, заперечень проти позову суду не представила. Тому суд вважає за можливе розгляд справи здійснювати за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів із винесенням заочного рішення. ІІ. Процесуальні дії у справі. 3. Ухвалою суду від 25 листопада 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та призначено підготовче засідання на 14 грудня 2020 року, у зв`язку із знеструмленням електромережі суду підготовчий розгляд справи відкладено на 29 грудня 2020 року, у зв`язку із неявкою відповідача підготовчий розгляд справи відкладено на 18 січня 2021 року, у зв`язку із неявкою відповідача підготовчий розгляд справи відкладено на 03 лютого 2021 року. 4. Ухвалою суду від 03 лютого 2021 року справу призначено до судового розгляду по суті на 17 лютого 2021 року, у зв`язку із неявкою відповідача судовий розгляд справи відкладено на 04 березня 2021 року. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 5. Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 00021367931 від 06 листопада 2018 року вбачається, що [PERSON] народився [INFO] у селі Малі Дедеркали Шумського району Тернопільської області, актовий запис № 11. В графі відомості про батька зазначено - [PERSON] , відомості про матір - [PERSON] . 6. Згідно довідки про склад сім`ї виданої виконкомом Матвіївської сільської ради Шумського району Тернопільської області № 305 від 23.09.2020 року, на підставі господарської книги №5 особовий рахунок № [NUMBER] , за адресою [ADDRESS] , до складу зареєстрованих осіб входять: позивач [PERSON] - [INFO] , [PERSON] - [INFO] (син), [PERSON] - [INFO] (син), [PERSON] - [INFO] (внук). 7. Із довідки № 477 від 09 листопада 2020 року виданої Матвіївською сільською радою Шумського району Тернопільської області вбачається, що до складу сім`ї [PERSON] , [INFO] входять баба [PERSON] , 1975 р.н., брат [PERSON] , 2008 р.н., брат [PERSON] , 2013 р.н. 8. Із довідки № 478 від 09 листопада 2020 року виданої Матвіївською сільською радою Шумського району Тернопільської області вбачається, що [PERSON] , [INFO] , проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . 9. Із довідки № 476 від 09 листопада 2020 року виданої Матвіївською сільською радою Шумського району Тернопільської області вбачається, що вихованням, утриманням і доглядом за малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , займається його баба [PERSON] , 1975 р.н. 10. Відповідно до актів обстеження матеріально-побутових умов проживання від 23 вересня 2020 року, 12 жовтня 2020 року та 09 листопада 2020 року вбачається, що [PERSON] , 1975 р.н. та двоє її малолітніх дітей зареєстровані і проживають в с. Гриньківці у житловому будинку свого батька [PERSON] . В будинку разом з [PERSON] також проживає без реєстрації її внук [PERSON] , [INFO] , за яким вона доглядає. 11. Відповідно до характеристики наданої Матвіївською сільською радою Шумського району Тернопільської області № 389 від 23.09.2020 року вбачається, що [PERSON] періодично проживає без реєстрації місця проживання у с. Гриньківці Шумського району Тернопільської області разом із матір`ю - [PERSON] . Вихованням і доглядом за сином не займається. Надходили скарги на її поведінку та зловживання спиртними напоями. 12. Відповідно до характеристики наданої Матвіївською сільською радою Шумського району Тернопільської області № 388 від 23.09.2020 року вбачається, що [PERSON] за час проживання на території сільської ради характеризується позитивно, порушень громадського порядку не допускає, спиртними напоями не зловживає, не працює. На її утриманні знаходиться двоє її малолітніх дітей, а також онук [PERSON] , 2017 р.н. 13. Згідно довідок № 23, № 49 від 12 листопада 2020 року виданих комунальним некомерційним підприємством Шумської районної ради «Шумська центральна районна лікарня» вбачається, що [PERSON] на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. 14. Судом встановлено, що відповідача [PERSON] було неодноразово притягнуто до адміністративної та кримінальної відповідальності, зокрема: - ухвалою Шумського районного суду від 11.07.2018 року кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] за ч.1 ст. 126 КК України закрито, у зв`язку з відмовою потерпілої [PERSON] від обвинувачення; - вироком Кременецького районного суду від 06 вересня 2019 року [PERSON] визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді 150 годин громадських робіт. - постановою Шумського районного суду від 06.02.2018 року [PERSON] звільнено від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 173-2 КУпАП за малозначністю та оголошено усне зауваження; - постановою Шумського районного суду від 27.03.2018 року [PERSON] визнано винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та призначено стягнення у виді штрафу у розмірі 170 гривень; - постановою Шумського районного суду від 29.11.2018 року [PERSON] визнано винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП та призначено стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень; - постановою Шумського районного суду від 12.06.2019 року [PERSON] визнано винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП та призначено стягнення у виді попередження; - постановою Шумського районного суду від 19.06.2019 року провадження у справі про притягнення [PERSON] за ч.2 ст. 184 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення; - постановою Шумського районного суду від 12.05.2020 року [PERSON] визнано винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, ч.1 ст. 173-2 КУпАП, ч.1 ст. 184 КУпАП та призначено остаточне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 гривень. 15. Згідно довідки №7213/117/02-2018 року від 02.11.2018 року виданої т.в.о. начальника ВП Данилюком В.В. вбачається, що [PERSON] знаходиться на обліку в Шумському ВП, як особа, яка схильна до вчинення насильства в сім`ї. 16. Відповідно до рішень Виконавчого комітету Матвіївської сільської ради від 24.07.2018 № 22 та від 20.10.2020 № 28 виконання батьківських обов`язків [PERSON] щодо виховання та утримання малолітнього сина [PERSON] визнано незадовільним та визначено за доцільне позбавити її батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . 17. Служба у справах дітей Шумської районної державної адміністрації Тернопільської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , жительку села Малі Дедеркали Шумського району, відносно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , жителя с. Гриньківці Шумського району Тернопільської області, що підтверджено висновками Служби № 02-27/331 від 05.11.2018 року та № 01-06/235 від 04.12.2020 року. 18. Із витягу з протоколу № 13 засідання комісії з питань захисту прав дитини Шумської районної державної адміністрації Тернопільської області від 03 грудня 2020 р. № 13-01, вирішено визнати неналежним виконання батьківських обов`язків [PERSON] , [INFO] , жителькою села Малі Дедеркали Шумського району, відносно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , жителя села Гриньківці Шумського району Тернопільської області; вважати за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , жителя села Гриньківці Шумського району Тернопільської області; рекомендувати гр. [PERSON] для вирішення питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] звернутися до суду. ІV. Оцінка Суду. 19. Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 20. Пунктом 6 ч.1 ст.3 Цивільного Кодексу України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах справедливості, добросовісності та розумності. 21. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для позбавлення батьківських прав. 22. Відповідно до вимог ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. 23. Відповідно до вимог ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. 24. Вимогами частини 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. 25. Відповідно із вимогами ст. 164 Сімейного кодексу України - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. 26. Згідно із вимогами статей 9,18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. 27. Вимогами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні. 28. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04). 29. Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року (п.54) зазначив, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Зокрема, Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). 30. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно роз`яснень, викладених в цій Постанові ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. Судом з`ясовано, що відповідач [PERSON] не бере участі у вихованні сина, не цікавиться його життям та станом здоров`я, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, на протязі тривалого часу ухиляється від виконання свого юридичного обов`язку по вихованню малолітнього сина, не виявляє до нього батьківської уваги та турботи, не надає матеріальної допомоги на його утримання та не приймає участі у вихованні дитини. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в їх сукупності, суд оцінює як ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . 31. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дітей, у зв`язку з чим, ураховується відсутність будь-якого спілкування відповідача з сином та дочкою досить тривалий час по відношенню до віку дітей, існування реальної можливості виконання батьківських обов`язків, проте їх свідоме не вчинення. За вказаних обставин, беручи до уваги висновоки Служби у справах дітей Шумської районної державної адміністрації Тернопільської області, з метою забезпечення прав малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] на його розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, виходячи саме із інтересів малолітньої дитини, суд приходить до переконання про те, що позовна вимога про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , є підставною та підлягає до задоволення. Щодо вимоги про стягнення аліментів, суд зазначає наступне. 32. Відповідно до ч. 2 статті 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. 33. Частиною 3 ст. 166 Сімейного кодексу України визначено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. 34. Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 35. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач не бере участі в утриманні сина, матеріальної допомоги не надає, хоча є працездатною та за своїм станом здоров`я та матеріальним становищем, може виконувати свої обов`язки по його утриманню. 36. Статтею 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У зв`язку з тим, що дитина потребує матеріальної допомоги і відповідач зобов`язана їй надати матеріальну допомогу, а тому, позовна вимога про стягнення аліментів, підлягає до задоволення. Згідно ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. V. Розподіл судових витрат між сторонами. 37. 23.11.2020 року позивач [PERSON] подала до суду клопотання про відстрочку сплати судового збору, оскільки її майновий стан не дозволяє сплатити судовий збір у повному обсязі у зв`язку з тим, що вона є малозабезпеченою особою. Відповідно до ст. 136 ЦПКУкраїни суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Дане право деталізовано в ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», а саме зазначено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена. Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України " Про судовий збір ", від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. З огляду на ту обставину, що позивач подала суду клопотання про відстрочку сплати судового збору за подачу позову про позбавлення батьківських прав і позовні вимоги позивача в цій частині позову підлягають до задоволення, за вимогою стягнення аліментів, за законодавчо визначених підстав, а тому дані витрати слід стягнути із відповідача на користь держави у розмірі 1681,60 грн., з яких: 840,80 грн. - за вимогою позбавлення батьківських прав, 840,80 грн. - за вимогою стягнення аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: approved