Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що відповідно до Свідоцтва про придбання арештованого нерухомого майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулись від 08.09.2012 року № 1499 йому на праві власності належить 1/2 частина двокімнатної квартири по [ADDRESS], котра була передана в рахунок погашення частини боргу відповідачем 1 на підставі акту державного виконавця про передачу арештованого нерухомого майна, нереалізованого на прилюдних торгах від 02 липня 2012 року та постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 02 липня 2012 року. Позивач вказує, що відповідачі не пускають його до вищевказаної квартири та не бажають з ним спілкуватися і вирішувати спірне питання щодо визначення кімнати для користування, цим самим відповідачі порушують його права як власника 1/2 квартири на володіння, користування та розпорядження своїм майном (ст. 319 ЦК ) та як співвласника розпоряджатися своєю часткою (ст. 361 ЦК), а також згідно зі ст.. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений цього права або обмежений у його здійснення. У відповідності до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод щодо здійснення ним права користування своїм майном. Вказує, що вищевказана квартира має загальну площу 45,1 кв. м., житлову площу 30,3 кв. м. та складається з двох житлових кімнат: перша кімната - 16,0 кв. м., друга - 14,3 кв. м., окремої кухні, ванної туалету, коридору, балкону (згідно технічного паспорта). В зв'язку із викладеними обставинами позивач просив вселити його у квартиру [ADDRESS]; усунути перешкоди в користуванні належної йому 1/2 частини квартири на праві приватної власності з боку відповідачів; визначити порядок користування квартирою [ADDRESS] наступним чином : виділити йому в користування житлову кімнату площею 14,3 кв. м., у спільному користуванні залишити кухню, ванну, туалет, коридор; розподілити витрати судового збору між позивачем та відповідачами порівну. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] позов підтримали, підтвердили обставини, викладені в позовній заяві, представник позивача [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позивач не звертався до відповідних органів із письмовими заявами з приводу усунення відповідачами перешкод в користуванні квартирою, стверджує це лише усно. Просили позов задовольнити у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила, що вона є співвласником квартири [ADDRESS], вважає, що свідоцтво про право власності позивачу на її квартиру видано неправильно. Просила у позові відмовити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, представник відповідача суду пояснила, що в позовній заяві позивач вказує, що відповідно до Свідоцтва про придбання арештованого нерухомого майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулись від 08.09.2012 року № 1499 йому на праві власності належить 1/2 частини двокімнатної квартири по [ADDRESS], яка була передана в рахунок погашення частини боргу [PERSON] на підставі акту державного виконавця про передачу арештованого нерухомого майна, нереалізованого на прилюдних торгах від 02 липня 2012 року та постанови про передачу майна стягувачу [PERSON] в рахунок погашення частини боргу від 02 липня 2012 року. Пояснила, що [PERSON] та його матері [PERSON] згідно свідоцтва про право власності на житло № 781 від 22.12.1999 року належить на праві спільної сумісної власності двокімнатна квартира [ADDRESS]; 02.07.2012 року відділом державної виконавчої служби Бучанського міського управління юстиції у Київській області було винесено постанову про передачу майна стягувачеві в рахунок погашення боргу за оцінкою, за якою воно було передано на реалізацію стягувачеві [PERSON], майно - 1/2 частина квартири [ADDRESS] вартістю 140 043,0 гривен. Відповідачам не було відомо про накладення арешту на квартиру, де вони проживають та власниками якої являються, акту опису й арешту майна за його постійним місцем проживання не надходило. Отже державний виконавець відділу державної виконавчої служби Бучанського міського управління юстиції у Київській області арешт на квартиру [ADDRESS] не накладав, відомості про арешт квартири у Єдиний реєстр для реєстрації заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відсутні та відповідні дії органу виконавчої влади суперечать вимогам Закону України "Про виконавче провадження". Також пояснила, що свідоцтво, в якому посвідчується, що [PERSON] належить на праві власності 1/2 частина двокімнатної квартири [ADDRESS], видане 08 вересня 2012 року державним нотаріусом Бучанської міської державної нотаріальної контори Київської області Фальковською Л.М. та зареєстровано в реєстрі № 1499 не може вважатися дійсним, адже державний нотаріус діяв всупереч чинному законодавству України, а саме п. 4 ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження", п.1 ст. 7 Закону України "Про нотаріат". Відповідачем було подано скаргу до прокуратури м. Ірпеня на неправомірні дії державного нотаріуса Фальковської Л.М. щодо видачі зазначеного свідоцтва. Також пояснила, що позивач за адресою [ADDRESS] не проживає і не з'являвся до неї, ніяким чином до відповідачів з приводу проживання в квартирі не звертався, тому доводи позивача про те, що йому з боку відповідачів чиняться перешкоди у користуванні жилим приміщенням спірної квартири не відповідають дійсності. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] також пояснили, що у передбаченому законом порядку вони не оскаржували ані свідоцтво, на підставі якого позивач є власником 1/2 частини спірної квартири, ані дії державного виконавця з приводу передачі майна на прилюдні торги. Просили у позові відмовити. Заслухавши пояснення представників позивача [PERSON], [PERSON], відповідачів [PERSON], [PERSON] та його представника [PERSON], вивчивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного. У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В судовому засіданні встановлено, що згідно Свідоцтва від 08 вересня 2012 року, виданого Фальковською Л.М., державним нотаріусом Бучанської міської державної нотаріальної контори Київської області відповідно до статті 62 Закону України "Про виконавче провадження" та на підставі Акта про передачу арештованого майна, нереалізованого на прилюдних торгах стягувачу в рахунок погашення боргу, затвердженого начальником відділу державної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції у Київській області 02 липня 2012 року [PERSON], [INFO], належить на праві власності майно, що складається з 1/2 частини квартири [ADDRESS], вартість зазначеної вище частини квартири складає суму 140 043,0 гривен. Право власності на зазначену вище квартиру зареєстровано Ірпінським міжміським бюро технічної інвентаризації 11 січня 2000 року у реєстрову книгу за № 1849 , в книзі 22-601 на підставі Свідоцтва про право власності № 781, виданого виконкомом Ірпінської міської ради 22 грудня 1999 року згідно з розпорядженням від 10 грудня 1999 року № 203. Оскільки майно не реалізовано/торги не відбулися і стягувач [PERSON] виявив бажання залишити за собою непродане майно, що раніше належало [PERSON], [INFO] на підставі Свідоцтва про право власності № 781, виданого виконкомом Ірпінської міської ради 22 грудня 1999 року № 203, зареєстрованого Ірпінським міжміським бюро технічної інвентаризації 11 січня 2000 року у реєстрову книгу за № 1849, в книзі 22-601. Дане свідоцтво зареєстровано в реєстрі за № 1499. Встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло № 781 від 22.12.1999 року, виданого виконкомом Ірпінської міської ради згідно з розпорядженням від 10.12.1999 року № 203 квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON]. В судовому засіданні встановлено, що згідно Акту державного виконавця про передачу арештованого нерухомого майна, нереалізованого на прилюдних торгах від 02 липня 2012 року, затвердженого начальником відділу державної виконавчої служби Бучанського міського управління юстиції у Київській області Р.В. Прозоровим на підставі виконавчого листа Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 червня 2007 року у справі № 2-82/07 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] завданих матеріальних збитків та моральної шкоди в розмірі 406 271,76 гривен 02 липня 2007 року відділом ДВС Ірпінського МУЮ у Київській області відкрито виконавче провадження та 11 липня 2007 року описано і арештовано майно, яке належить [PERSON], а саме 1/2 частину квартири [ADDRESS], частина зазначеної вище квартири належить [PERSON] на праві спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло № 781, виданого 22 грудня 1999 року виконкомом Ірпінської міської ради згідно з розпорядженням від 10 грудня 1999 року № 203, зареєстрованого Ірпінським МБТІ 11 січня 2000 року у реєстрову книгу за № 1849 у книзі № 22-601. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 03 лютого 2010 року у справі № 6-1/2010 р. визначено частку [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], яка становить 1/2 частину даної квартири. Реалізація нерухомого майна проводилася організатором торгів Приватним підприємством "Спеціалізоване підприємство юстиція", прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, призначені на 2 грудня 2011 року, 02 квітня 2012 року та 19 червня 2012 року не відбулись у зв"язку з відсутністю покупців; листом № 4295 від 25 червня 2012 року Філія 10 Приватного підприємства "Нива-В.Ш." повідомила, що повторні прилюдні торги, призначені на 19 червня 2012 року не відбулись в зв'язку з відсутністю покупців. Передача арештованого нерухомого майна, нереалізованого на прилюдних торгах в рахунок погашення боргу: державним виконавцем відділу ДВС Бучанського МУЮ у Київській області згідно ст. 62 Закону України "Про виконавче провадження" запропоновано стягувачу у 15-ти денний строк письмово заявити про своє бажання залишити за собою нереалізоване на прилюдних торгах арештоване нерухоме майно, а саме 1/2 частину квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON]; до ДВС Бучанського МУЮ у Київській області в наданий стягувачу 15-ти денний строк надійшла заява [PERSON] щодо залишення за собою арештованого нерухомого майна, а саме 1/2 частини квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON]; 02 липня 2012 року [PERSON], головним державним виконавцем ВДВС Бучанського МУЮ у Київській області винесено постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу. Стартова ціна продажу нерухомого майна - 140 043,0 гривен, сума, за якою арештоване нерухоме майно нереалізоване на прилюдних торгах передається стягувачу в рахунок погашення боргу - 140 043,0 гривен. Майно, яке належить [PERSON], а саме 1/2 частина квартири [ADDRESS], що не була реалізована на прилюдних торгах у зв'язку з відсутністю покупців, передається у приватну власність стягувачу [PERSON], [INFO] в рахунок часткового погашення боргу для подальшого розпорядження даним майном. Даний акт є підставою для видачі свідоцтва про придбання арештованого нерухомого майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулись. В судовому засіданні встановлено, що згідно технічного паспорту квартира [ADDRESS] складається з двох житлових кімнат, коридору, кухні, ванної кімнати, туалету, балкону, загальна площа квартири складає 45,1 кв. м, житлова площа - 30,3 кв. м. Встановлено, що згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об'єкта нерухомого майна від 25.03.2014 року, виданої Реєстраційною службою Бучанського міського управління юстиції Київської області за [PERSON] зареєстровано право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва, виданого 08.09.2012 року державним нотаріусом Бучанської міської державної нотаріальної контори Київської області Фальковською Л.М. В судовому засіданні також встановлено, що відповідачі, вважаючи недійсним свідоцтво, видане 08.09.2012 року державним нотаріусом Бучанської міської державної нотаріальної контори Київської області Фальковською Л.М. , відповідно до якого позивач є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS], заперечують проти проживання позивача у належній йому частині зазначеної квартири. Наведені обставини підтверджуються поясненнями представників позивача [PERSON], [PERSON], відповідачів [PERSON], [PERSON] та його представника [PERSON], матеріалами справи. У відповідності до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У відповідності до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як встановлено в судовому засіданні позивач є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва, виданого 08.09.2012 року державним нотаріусом Бучанської міської державної нотаріальної контори Київської області Фальковською Л.М., зареєстровано в реєстрі за № 1499. Також встановлено, що відповідачі, вважаючи недійсним свідоцтво, видане 08.09.2012 року державним нотаріусом Бучанської міської державної нотаріальної контори Київської області Фальковською Л.М., відповідно до якого позивач є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS], заперечують проти проживання позивача у належній йому частині зазначеної квартири. За таких обставин, суд вважає, що є підстави для вселення позивача у квартиру [ADDRESS] та для задоволення позовних вимог в цій частині. У відповідності до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. У відповідності до п.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Що стосується позовних вимог позивача про усунення перешкод в користуванні належної йому 1/2 частини квартири [ADDRESS], суд вважає заявлені вимоги необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають, оскільки будь-яких доказів того, що відповідачами позивачу чиняться перешкоди у користуванні спірною частиною квартири суду не надано. Також, виходячи із положень ст. 50 ЖК України, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивача про визначення порядку користування квартирою [ADDRESS] та виділення йому в користування житлову кімнату площею 14,3 кв. м., оскільки такий порядок користування квартирою буде порушувати права відповідачів. При цьому суд вважає безпідставними доводи відповідачів про те, що свідоцтво, на підставі якого позивач є власником 1/2 частини спірної квартири є недійсним, оскільки, як визнали в судовому засіданні відповідачі, дане свідоцтво, а також дії державного виконавця з приводу передачі майна на прилюдні торги у передбаченому законом порядку ними оскаржені не були. Інших належних та допустимих доказів на підтвердження чи спростування позовних вимог суду надано не було. Суд також вважає, що із відповідачів на користь позивача слід стягнути судові витрати у розмірі 229,40 гривен Таким чином суд задовольняє заявлений позов частково. На підставі ст. ст.317, 319, 321, 361, 386, 391 ЦК України, ст. 50 ЖК України,

Outcome: partial