Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до СФГ "Світлана" про розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного між ними 12.03.2008 року, зареєстрованого 22.12.2010 року в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі №041013401042. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Державний акт на право приватної власності на землю серії РЗ №145108 підтверджує належність йому земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,030 га, розташованої на території Мирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області. Вказану земельну ділянку він передав у користування СФГ "Світлана", про що ними і було укладено договір оренди землі строком на п'ятнадцять років з терміном дії до 01.11.2023 року. Згідно п. 4.4 вказаного договору оренди земельної ділянки відповідач зобов'язувався не пізніше 01 грудня поточного року сплачувати орендну плату. Згідно п. 4.1 договору оренди земельної ділянки орендна плата сплачується орендарем щорічно у розмірі 1,5 відсотків вартості земельної ділянки, тобто 836,28 гривень. Згідно п. 4.2 договору розмір орендної плати є договірним і складає: - виплата у грошовій формі становить 836,28 гривень; - у натуральній формі становить: фуражне зерно - 1900 кг., соняшник - 100 кг., цукор - 40 кг., солома з доставкою - 1 тонна; - відробіткова форма: оранка земельної ділянки особистого селянського господарства - 0,25 га. Умови п. 4.2 договору оренди землі викладені таким чином, що не передбачають альтернативної плати за землю, а поєднують грошову, натуральну та відробіткову форми орендної плати, що не суперечить ст. 22 Закону України "Про оренду землі". Відповідач за попередні роки сплачував орендну плату у натуральній формі, а відробіткову форму - оранка земельної ділянки особистого селянського господарства, за 2013-2014 роки, обіцяв сплатити в грошовому еквіваленті, також при цьому обіцяв сплатити і грошову форми оплати згідно умов договору в наступному році з урахуванням усієї суми за попередні роки. У 2014 році було отримано орендну плату за 2014 рік також не в повному обсязі, лише частково, а саме: фуражне зерно - 1900 кг., соняшник - 100 кг., цукор - 40 кг., борошно - 100 кг. в рахунок 1 тонни соломи з доставкою. Решту орендної плати відповідач не сплатив, а саме: грошовий еквівалент відробіткової форми та грошова форма оплати, в тому числі і за попередні роки. Після отриманої частково орендної плати у натуральній формі він неодноразово звертався до представників СФГ "Світлана" з метою отримання належної йому решти орендної плати в грошовій формі, грошового еквівалента відробіткової форми, проте такі звернення залишилися без задоволення. У порушення п. 4.4 договору оренди земельної ділянки відповідачем не сплачено орендну плату за 2015 рік. За період дії договору відповідач не в повному обсязі виконував свої обов'язки по виплаті орендної плати, так як щорічно сплачував орендну плату лише в натуральній формі - саме: за 2011 - 2014 роки - натуральна форма сплачена повністю, а за період 2013 - 2014 років - відробіткова форма оплати та грошова форма оплати, так і залишилася не виплаченою, а за 2015 рік орендна плата не сплачена в повному обсязі. Тому з боку відповідача має місце систематична невиплата орендної плати. Згідно п. 9.3 договору підставою розірвання договору є вимога однієї із сторін у випадку невиконання іншою стороною обов'язків передбачених договором. У своїй письмовій заяві представник позивача, що діє на підставі договору про надання правової допомоги та здійснення представництва від 25.07.2016 року та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №2492 від 16.04.2012 року, підтримав позовні вимоги повністю і просив суд розглянути справу за своєї відсутності у судовому засіданні. Представник відповідача у своїй письмовій заяві проти позову не заперечує і просить суд вирішити справу за своєї відсутності у судовому засіданні. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності у судовому засіданні сторін згідно вимог ч. 2 ст. 158 ЦПК України та на підставі наявних у справі доказів, які є достатніми для вирішення справи по суті заявлених вимог. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. З матеріалів справи вбачається, що між сторонами 12.03.2008 року було укладено договір оренди земельної ділянки для товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,03 гектарів, строком дії до 01.11.2023 року, зареєстрований в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі 22.12.2010 року за №041013401042. Сторони домовилися, що розмір щорічної орендної плати за користування земельною ділянкою повинна сплачуватися не пізніше 01 грудня кожного року у розмірі 1,5 відсотків вартості земельної ділянки, тобто 836,28 гривень, і складається з: - виплати у грошовій формі - 836,28 гривень; - натуральної оплати: фуражне зерно - 1900 кг., соняшник - 100 кг., цукор - 40 кг., солома з доставкою - 1 тонна; - відробіткова форма: оранка земельної ділянки особистого селянського господарства - 0,25 га. Позивач посилається на те, що у порушення п. 4 умов договору відповідач неналежно виконував свої обов'язки по виплаті орендної плати. Так щорічно сплачував орендну плату лише в натуральній формі, а саме: за 2011 - 2014 роки - натуральна форма сплачена повністю, а за період 2013 - 2014 років - відробіткова форма оплати та грошова форма оплати, так і залишилася не виплачені, а за 2015 рік орендна плата не сплачена в повному обсязі. Тому з боку відповідача має місце систематична невиплата орендної плати. На підставі п. 9.3 договору оренди землі просить суд розірвати даний правочин, так як має місце невиконання систематична невиплата орендної плати. Виходячи з того, що відповідачем позов визнано повністю, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача, що не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. На підставі викладеного та

Outcome: approved