Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON] подав до Кельменецького районного суду позовну заяву у якій просить визнати за ним - [PERSON] право власності на самочинно збудовані: одноповерховий житловий будинок в 1995 році літ.А-1, загальною площею 100,09 м2, ганок літ.- а, ганок - літ . - а', саманну літню кухню літ. Б 1991 року, саманний гараж літ. Б' 1992 року, кам'яний підвал літ. БПд 1991 року, металеві ворота з хвірткою №1 2010 року, огорожу з металевої сітки №2 1991 року, колодязь з залізобетонних кілець №2 1995 року ринковою вартістю 106577 гривень, що розташовані на земельній ділянці площею 0,25 га, власником якої є він (кадастровий номер [NUMBER] по [ADDRESS] Представник відповідача - Ленковецької сільської ради Кельменецького району Чернівецької області - до суду не з'явився. Сільський голова с. Ленківці [PERSON] подав до суду заяву у якій визнає позовні вимоги в повному обсязі. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився та подав до суду заяву у якій просить розглянути справу у його відсутності. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд вважає, що наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на земельній ділянці, яка розташована в [ADDRESS], в період з 1991 року по 2010 рік, самочинно, а саме на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, та належно затвердженого проекту, побудував житловий будинок, позначений в технічному паспорті літерою „А-1", житловою площею 54,93 м2, загальною площею 100,09 м2, ганок позначений літерою „а", ганок позначений літерою „а' ", літню кухню позначену літерою „Б", гараж позначений літерою „Б' ", підвал позначений літерою „БПд", ворота з хвірткою позначені №1,огорожу позначену № 2, колодязь позначений № 3. Загальна вартість самочинно збудованого житлового будинку із господарськими і побутовими будівлями і спорудами становить 106 577 гривень. Позивач є власником земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер [NUMBER], на якій розташовані спірні споруди. Земельну ділянку позивачу передано у власність рішенням Ленковецької сільської ради від 30.06.2017 року. Спірний будинок не порушує санітарні норми, правила пожежної безпеки, і за результатами технічного обстеження придатний до нормальної експлуатації. 21 липня 2017 року [PERSON] звернувся із заявою до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області про прийняття в експлуатацію самочинно збудованих будинку та господарських споруд. 27 липня 2017 року листом Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області повідомлено, що п. 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою КМУ від 13.05.2011 року № 461, визначає можливість визнання права власності на самочинно збудований об'єкт за рушенням суду. Із зазначенням також, того що у даному випадку він приймається в експлуатацію згідно вказаного порядку за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об'єкта. Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 6 „ Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)" визначено, що відповідно до ст. 376 ЦК України суди розглядають справи щодо самочинного будівництва, зокрема, про визнання права власності на самочинно збудоване майно власником земельної ділянки. Частинами 1, 2 ст. 376 ЦК України визначено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 2 узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав від 28.01.2013 року відмітив, що суди при розгляді справ про визнання права власності на самочинне будівництво повинні належним чином перевіряти, чи було питання оформлення права власності на самочинне будівництво предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність давали б підстави вважати про наявність спору про право. Суд не повинен заміняти органи, які зобов'язані видавати дозволи на будівництво й узгоджувати забудови; визнання права власності на самочинне будівництво в судовому порядку має залишатися винятковим способом захисту права. Тому судам необхідно з'ясовувати, чи звертався позивач до компетентних органів із питання узаконення самочинного будівництва, чи було відмовлено компетентними органами у вирішенні зазначеного питання. Разом з тим, у відповідності до п. 9 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності" органу державного архітектурно-будівельного контролю були наданні повноваження до 31.12.2015 року приймати в експлуатацію об'єкти будівництва, збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт. Зважаючи на відповідь Державної архітектурно будівельної інспекції від 27.07.2016 року, право [PERSON] підлягає саме судовому захисту. Згідно зі ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Згідно ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки в установленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Отже, виходячи зі змісту ст. 376 ЦК України слід дійти висновку про те, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки забудовнику власником та користувачем, якщо такий є, та не являється забудовником. Зазначена умова є єдиною для визнання права власності на об'єкт нерухомості за такою особою. Частина 3 ст. 376 ЦК України, на відміну від частини п'ятої цієї статті, не ставить набуття права власності особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, у залежність від відповідності виконаних робіт державним будівельним нормам і правилам та порушення прав третіх осіб або суспільних інтересів. Як зазначено вище, самочинне будівництво було проведено на земельній ділянці, яка була надана позивачу в установленому порядку під уже збудоване самочинне нерухоме майно. Таке будівництво відбулося з боку позивача до отримання земельної ділянки у власність. Відтак, суд вбачає правові підстави для застосування ч. 3 ст. 376 ЦК України Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що пред'явлені позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі ч. 3 ст. 376 ЦК України. Як вбачається із матеріалів справи самочинно збудовані будівлі позивачем в період з 1991 по 2010 рік, а земельну ділянку він набув 10 липня 2017 року. Враховуючи наведене, суд вважає, що за позивачем слід визнати право власності на самочинно збудований будинок та господарські споруди, які розташовані по [ADDRESS] Таким чином, суд вважає, що позов [PERSON] слід задовольнити повністю. На підставі ст.ст. 15, 16, 328, ст. 376 ЦК України у редакції 2003 року,

Outcome: approved