Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроград В» про визнання незаконним та скасування наказу про скорочення штату, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення доплат та просила стягнути з відповідача на її користь 118 686 грн., з яких: 44278 грн. - доплата за суміщення вакантної посади, 37 904 грн. - доплата за розширення зони обслуговування, 36 504 грн. - доплата за інтенсивність; визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити строк звернення до суду в частині позовних вимог про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу; визнати незаконним та скасувати наказ Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроград В» від 23 травня 2019 року № 64-к «Про скорочення штату»; поновити [PERSON] на посаді прибиральника в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Агроград В» з 23 травня 2019 року; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23 травня 2019 року по день ухвалення судового рішення, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що її звільнення відбулося з порушенням вимог ст. 40, 492 КЗпП України, оскільки не було запропоновано іншої роботи у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Агроград В», а також впродовж роботи у товаристві їй не було виплачено усі належні їй відповідно до умов колективного договору доплати до заробітної плати. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20 листопада 2019 року було витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроград В»: належним чином засвідчену копію Журналу (книги) реєстрації наказів з кадрових питань ТОВ "Агроград В" за період з січня 2016 року до травня 2019 року включно; належним чином засвідчену копію штатного розпису ТОВ "Агроград В", затвердженого наказом ТОВ "Агроград В" від 28 грудня 2018 року № 202-к, та належним чином засвідчену копію наказу ТОВ "Агроград В" від 28 грудня 2018 року № 202-к; належним чином засвідчену копію штатного розпису ТОВ "Агроград В", введеного в дію з 23 травня 2019 року, та належним чином засвідчену копію наказу ТОВ "Агроград В" про його затвердження; докази щодо пропонування [PERSON] іншої роботи у ТОВ "Агроград В" у період з 22 березня до 23 травня 2019 року та відмови [PERSON] від запропонованої роботи у ТОВ "Агроград В" у період з 22 березня до 23 травня 2019 року або докази відсутності можливості пропонування [PERSON] іншої роботи у ТОВ "Агроград В" у період з 22 березня до 23 травня 2019 року; довідку щодо середньоденної заробітної плати [PERSON] , розрахованої відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат Москалюк О.В. позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та просили їх задовольнити. У судовому засіданні представники відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроград В» - Лисько П.В. та Стефановська Т.В. заперечували проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві від 18.11.2019 року № 101 (т. 1, а.с. 50-60). Вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, вислухавши пояснення учасників справи, суд дійшов до висновку, що позов необґрунтований та не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що позивач [PERSON] працювала у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Агроград В» з 10.11.2005 року до 17.11.2014 року майстром цеху збереження насіння, готової продукції та ТМЦ, а з 18.11.2014 року до 23.05.2019 року прибиральником виробничих приміщень елеватора (т. 1, а.с. 10-12). Наказом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроград В» від 23 травня 2019 року № 64к «Про скорочення штату» позивача [PERSON] , прибиральника виробничих приміщень, було звільнено з роботи 23 травня 2019 року у зв`язку із скороченням штату згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України (т. 1, а.с. 33). Трудову книжку [PERSON] отримала 30.05.2019 року, що підтверджується особовою карткою (т. 1, а.с. 111) та не заперечувалося позивачем та її представником у судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Отже, строк звернення до суду у справі про звільнення [PERSON] сплив 30.06.2019, а позовна заява подана нею лише 21.10.2019 року. При цьому, на переконання суду, строк звернення до суду пропущений [PERSON] не з поважних причин, а тому не підлягає поновленню у порядку, передбаченому ст. 234 КЗпП України. Так, із заявою щодо з`ясування підстав звільнення вона звернулася до ТОВ «Агроград В» лише 23.08.2019 року (т. 1, а.с. 27), тобто після спливу вказаного строку (попереднє звернення [PERSON] стосувалося виключно виплат, звернення до суду щодо яких не обмежується строком), а про наслідки перевірки Управління Держпраці у Вінницькій області позивача було повідомлено ще 11 липня 2019 року (т. 1, а.с. 33). Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», встановлені статтями 228, 233 КЗпП строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін; у кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк; передбачений ст. 233 КЗпП місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору; якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. Таким чином, позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроград В» у частині визнання незаконним та скасування наказу про скорочення штату, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не підлягає задоволенню, незважаючи на те, що їй не було запропоновано наявну на момент звільнення посаду секретаря ТОВ «Агроград В». Щодо позовних вимог про стягнення 44278 грн. доплати за суміщення вакантної посади, 37 904 грн. доплати за розширення зони обслуговування, 36 504 грн. доплати за інтенсивність, то у цій частині позов також не підлягає задоволенню з огляду на таке. Так, відповідні доплати за суміщення вакантної посади, за розширення зони обслуговування, доплати за інтенсивність виплачувалися на підставі та відповідно до змісту наказів Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроград В» від 20.01.2016 року № 10к, від 01.03.2018 року № 29к, від 01.06.2018 року № 84к, від 16.07.2018 року № 107к, від 29.03.2019 року № 42к, від 26.04.2019 року № 58к, від 23.05.2019 року № 63к, від 31.07.2017 року № 77к, від 29.09.2017 року № 98к, від 29.12.2017 року № 137к (т. 1, а.с.61-62, 69-76) та службових записок (т. 1, а.с.77-90). Відповідність здійснених позивачеві [PERSON] виплат також підтверджується листом Управління Держпраці у Вінницькій області від 11.07.2019 року № 02-3268/01-109 (т. 1, а.с. 34). Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити повністю. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed