Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

із позовною заявою про визнання за заповітом права власності на спадкове майно у суд звернулася [PERSON] до Лемешівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, Олбинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що після смерті [PERSON], яка померла [INFO], залишилося спадкове майно, яке як спадщину у визначений строк позивач прийняла, проте оформити право власності на успадкований будинку [ADDRESS], не має можливості, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на ім'я [PERSON]. Крім того, до складу спадкового майна входять земельні ділянки площами 3,3768 га, 0,5071 га, 0,4155 га та 0,1469 га. Оформити право власності на вищевказані земельні ділянки позивач не може з огляду на те, що державні акти на ці земельні ділянки були втрачені. В судові засідання учасники справи не з'явилися. В матеріалах справи міститься: - клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності; - заява за підписом голови Лемешівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області про розгляд справи за відсутності представника ради та визнання позовних вимог; - заява за підписом голови Олбинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області про розгляд справи за відсутності представника ради та визнання позовних вимог. За таких підстав суд визнав за можливе розглядати справу за відсутності позивача та відповідача на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України в силу неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання позовних вимог відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд дійшов наступних висновків. При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що [PERSON] померла [INFO]. Після померлої [PERSON] залишилось спадкове майно - житловий будинок із надвірними будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] та земельні ділянки. Після смерті [PERSON] Козелецькою районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа, з копії якої вбачається, що: 26 травня 2010 року [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Відповідно до довідки, виданої виконкомом Лемешівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області 22 жовтня 2014 року, житловий будинок [ADDRESS] був побудований та введений в експлуатацію в 1950 році і був зареєстрований в погосподарській книзі сільської ради за № 4, що відповідало діючому на той час законодавству. Згідно з довідкою, виданою виконкомом Лемешівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області 22 жовтня 2014 року, житловий будинок [ADDRESS] за станом на 15 квітня 1991 року відносився до суспільної групи "колгоспний двір", членом якого на той час була [PERSON]. Як суспільна група "колгоспний двір" існував до 15 квітня 1991 року, тобто, до прийняття постанови Верховної Ради Української РСР № 885-ХІІ, якою було введено в дію Закон України "Про власність". Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. N 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Зважаючи на те, що житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS], побудований і прийнятий в експлуатацію, зареєстрований в сільській раді, він може бути об'єктом спадкування. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Перешкодою в отриманні позивачем свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно є те, що за життя спадкодавцем не було оформлено правовстановлюючі документи на будинок. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] в частині визнання права власності на житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] підлягають задоволенню. Щодо визнання права власності на земельні ділянки суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. 29 грудня 2005 року на ім'я [PERSON] на підставі розпорядження № 162 Козелецької районної державної адміністрації від 02.06.2005 року було виготовлено та видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 4,31 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з яких 3,38 га - рілля, 0,42 га - пасовища, 0,51 га - сіножать /Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 764229/. 29 грудня 2005 року на ім'я [PERSON] на підставі розпорядження № 162 Козелецької районної державної адміністрації від 02.06.2005 року було виготовлено та видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,15 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва /Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 764045/. Позивач просить визнати за нею право власності на земельні ділянки, оскільки державні акти було втрачено, про що в пресі розміщено відповідне оголошення. Згідно зі ст. ст. 81, 126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. У відповідності до ст. 152 ч.3 п. "а" ЗК України -"захист прав громадян та юридичних осіб здійснюється шляхом визнання прав". При розробленні технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки та внесенні до автоматизованої системи відомостей про земельні ділянки, належні [PERSON] на підставі: - Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 764229, було встановлено, що фактична площа земельних ділянок становить 3,3768 га, кадастровий номер 7422085000:10:001:0644, 0,5071 га, кадастровий номер 7422085000:10:002:0644, та 0,4155 га, кадастровий номер 7422085000:10:003:0644; - Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 764045, було встановлено, що фактична площа земельної ділянки становить 0,1469 га, кадастровий номер 7422086800:10:001:0644. Відповідно до п. 2 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 жовтня 2012 року, відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об'єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом, тому суд вважає, що саме в витязі з Державного земельного кадастру більш повно та достовірно визначено площу земельної ділянки. Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 06 листопада 2014 року щодо земельної ділянки - кадастровий номер 7422085000:10:001:0644, площа 3,3768 га - відомості про обмеження у використанні земельної ділянки не зареєстровані; відомості про оренду, суборенду - ПОСП «Агрофірма ім. Розумовських (строк дії речового права 10 років). Згідно з іншими витягами з Державного земельного кадастру про земельні ділянки від 06 листопада 2014 року за вказаними земельними ділянками площами 0,5071 га, 0,4155 га та 0,1469 га відомості про обмеження у користуванні не зареєстровані. Таким чином, суд дійшов висновку, що за позивачем в порядку спадкування підлягає визнанню право власності на згадані земельні ділянки.

Outcome: approved