Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором №DNH4KP74121058 від 14.09.2006 року в розмірі 28 621 грн. 30 коп., а також судовий збір 286 грн. 21 коп., у зв'язку з тим, що [PERSON] не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання і не вніс жодного платежу за договором кредитування. Представник позивача Пшенична К.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх у повному обсязі. Також вона пояснила, що для укладення кредитного договору позичальник повинен з'явитись до відділення банку особисто, при цьому зобов'язаний мати при собі свій паспорт. Після подачі позичальником заяви на отримання кредитних коштів, його особа ретельно перевіряється службою безпеки банку, тому отримання коштів по паспорту іншої особи виключено. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав. В своїй заяві про перегляд заочного рішення він пояснив, що позивач не надав йому в порушення норм ЦПК копію позовної заяви та розвернутий розрахунок його заборгованості, тому він не мав можливості оскаржити її на підставі документів. Крім того відповідач зазначив, що з аналогічними вимогами, позивач вже звертався до суду, про що був виданий судовий наказ від 10.09.2014 року по справі №2-н-429/09, який був відмінений. Вказаним судовим наказом була встановлена заборгованість за кредитом не 2988,70 грн., а 9651,38 грн. Судом при винесенні заочного рішення було встановлено, що кредит йому було видано з 14.10.2006 р. по 15.09.2008р. з урахуванням скасованого судового наказу, строк позивної давнини починається з 10.09.2009р., тобто закінчується 10.04.2012р., відповідно цього, строк позовної давнини пропущений більше двох років. Однак в судовому засіданні [PERSON] пояснив, що він взагалі не укладав кредитний договір з ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" і вважає що договір могла укласти його колишня дружина [PERSON] скористувавшись копіями паспорта відповідача, що у неї залишились після розірвання шлюбу. Проте пізніше [PERSON] визнав, що саме він уклав договір, але забув про це у зв'язку зі спливанням тривалого часу. Суд вивчивши докази приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Так між сторонами 14.09.2006 року було укладено договір № DNH4KP74121058 на суму 2988,69 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що підтверджується підписаною заявою відповідно до якої відповідач ознайомлений з умовами надання кредиту "Розстрочка". Відповідно до зазначених умов, погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: щомісячно в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією. 10.04.2009 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя було винесено судовий наказ по справі №2-н-429/2009 за заявою ПАТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення боргу, відповідно до якого з останнього було стягнуто на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" суму заборгованості за кредитним договором, яка складала - 9651 грн. 38 коп. Після винесеного судового наказу, станом на 08.04.2014 року у відповідача залишилась заборгованість по кредитному договору на загальну суму 28621 грн. 30 коп. У зв'язку з тим, що зобов'язання зі сплати кредиту не виконано, за даним кредитом продовжують нараховуватися проценти за користування кредитом. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 30.03.2012р. "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", "Зобов'язання припиняється з підстав передбачених договором або законом. Наявність судового рішення або судового наказу, про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.526, 599 ЦК України". За ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Ст.549 ЦК України зазначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Встановлено, що умови Договору між сторонами відповідачем не виконано - порушено в частині своєчасності сплати боргу. Заборгованість за кредитним договором розрахована наступним чином: - заборгованості за кредитом 1025,63 грн., - заборгованості по процентам за користування кредитом 11300,54 грн., - штрафи відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг, а саме штрафу (фіксована частина) 500,00 грн., штрафу (процентна складова) 1339,11 грн., що підтверджується розрахунками банку . - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором 24107,40 грн. Ст.258 ЦК України встановлено, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлений строк позовної давності в один рік, таким чином суд вважає, що вимога, щодо стягнення пені задоволенню не підлягає. На підставі чого суд вважає, що позов необхідно задовольнити частково, а саме стягнути з відповідача на користь позивача пеню за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором у розмірі 561 грн. 53 коп., у розмірі заборгованості за кредитом, що не перевищує збитків банку. Таким чином сума, яка підлягає стягненню з відповідача з урахуванням стягнення за судовим наказом від 10.04.2009 року складає 3 898,14 грн.

Outcome: partial