Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, мотивуючи тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. Співвідповідач [PERSON] (далі - відповідач-1) є власником квартири [ADDRESS] знаходиться на балансі у співвідповідача КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» (далі - відповідач-2). Протягом 2015-2016 років вчинялося залиття квартири позивача, а саме було залито стелю, стіни та підлогу. Відповідно до актів комісії ЖЕД «Липкижитлосервіс» від 28.04.2015 та 13.08.2015 залиття квартири позивача відбулось з квартири відповідача-1. Разом з тим, у зв'язку із обмеженням доступу до квартири відповідача-1, ремонтних робіт проведено не було, про що також було складено адміністративний протокол №59 від 04.09.2015. Крім того, актом від 15.07.2016, підтверджується що причиною залиття квартири позивача є халатне ставлення відповідача-1 до сантехнічного обладнання. Відповідно до кошторису, складеного ТОВ "СОБІ" від 26.07.2016 вартість відновлювального ремонту для відшкодування матеріальних збитків на його проведення складає 23 869,00 грн. Крім того, позивач вважає, що відповідачем-2 не було вчинено всіх належних дій, передбачених Статутом КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва», затвердженим розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №6 від 06.01.2015, Правилами утримання жилих будинків і прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76, щодо забезпечення утримання та збереження у належному стані будинку [ADDRESS]. Тому, позивач просив солідарно стягнути на його користь з відповідачів у відшкодування майнової шкоди 23869,00 грн. та 9000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, що проявилась в душевних стражданнях позивача з приводу залиття його квартири та судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 580,00 грн. Ухвалою суду від 06.02.2017 відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 06.07.2017 у задоволенні клопотання представника відповідача- 2 про закриття провадження в частині вимог до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» щодо стягнення матеріального та морального відшкодування - відмовлено. Протокольною ухвалою суду від 06.07.2017 задоволено клопотання представника позивача та допитано в судовому засіданні свідка [PERSON]. Свідок [PERSON] показала, що перші прояви залиття у квартирі почалися у 2014 році, з 2015 року плями почали проявлятися також на стінах будинку та збільшувалися протягом часу, що призвело до неприємного запаху в квартирі та утворення грибку. На неодноразові звернення позивача та його родини до відповідачів, жодних ремонтних дій вчинено не було. Крім того, свідок показав, що є ризик завдання шкоди усім мешканцям будинку, адже при огляді підвалу з'ясовано, що відбувається також залиття електрощитової будинку. 12.05.2018 до суду надано письмові пояснення свідка [PERSON]. Однак, вказані покази суд до уваги не приймає, оскільки порядок допиту свідка визначено ст. 230 ЦПК України, відповідно до якого вказана особа не приводилась судом до присяги та не попереджалась про відмову від дачі та за дачу неправдивих показів. Згідно з п. 9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. В судовому засіданні заяв та клопотань від учасників процесу не надходило, інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо) не вчинялося. Ухвалою суду від 07.05.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 05.09.2018 представником відповідача -2 на адресу суду направлено відзив в якому просив закрити провадження в частині вимог до відповідача-2, посилаючись на їх безпідставність. Крім того, у відзиві зазначив, що 05.02.2016 представником комунального підприємства було подано позов до [PERSON] про зобов'язання вчинити дії, а саме надати доступ до квартири [ADDRESS]. Вважає, що комунальним підприємством, зокрема його підрозділом ЖЕД «Липкижитлосервіс» вжито всіх заходів передбачених законодавством для ліквідації причин залиття квартир №50, №52. 20.09.2018 на адресу суду надійшла відповідь на відзив представника позивача, згідно якої позивач вважає, що відповідачем-2 не вчинено належних дій на ліквідування залиття, зокрема звернення з позовом до суду для отримання доступу до квартири відповідача-1 відбулося лише 05.02.2016, тобто майже через 10 місяців від дати першого залиття. За таких обставин, вважає, що відповідач-2 повинен відповідно до вимог ст. 1190 ЦК України солідарно нести с відповідальність з відповідачем-1. 10.10.2018 представник відповідача-2 подав до суду заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких в серпні 2016 була усунута причина залиття в квартирі відповідача-1, шляхом проведення ремонтних робіт сантехнічного обладнання. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та про те, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач-1 в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача-2 в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Тому, суд розглянув справу у відсутність учасників процесу, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. В ході судового розгляду встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач-1 є власником квартири [ADDRESS] 28.04.2015 відбулося перше залиття квартири позивача, а саме було залито стелю, стіни та підлогу. Відповідно до акту комісії від 28.04.2015, складеного працівниками ЖЕД «Липкижитлосервіс», залиття квартири позивача відбулось з квартири відповідача-1 з приміщень кухні, вбиральної або ванної кімнати. 13.08.2015 відбулося повторне залиття квартири позивача, а саме було залито стелі, стіни. Відповідно до акту від 13.08.2015, складеного працівниками ЖЕД «Липкижитлосервіс», залиття квартири позивача відбулось з квартири відповідача-1. Разом з тим, встановити причини залиття не було можливо, оскільки власник квартири № 51 протиправно обмежив доступ до своєї квартири для обстеження інженерних комунікацій, у зв'язку з чим 04.09.2015 начальником ЖЕД «Липкижитлосервіс» було складено протокол про адміністративне правопорушення №59. В подальшому на підставі неодноразових звернень позивача та інших мешканців будинку [ADDRESS] до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва», ЖЕД «Липкижитлосервіс», було здійснено обстеження вказаного будинку та працівниками ЖЕД «Липкижитлосервіс» акт від 15.07.2016, відповідно до якого залиття квартир №50, №52 та електрощитової будинку відбувається з квартири №51 в результаті халатного відношення власниці квартири до сантехнічного обладнання. З наданих суду фотографій також вбачається залиття квартири позивача та пошкодження фасаду будинку (а.с. 19-24). Як зазначає позивач ним та мешканцями кв. №52 було неодноразово запропоновано відповідачу-1 свою допомогу у ліквідації протікання, разом з тим всі прохання, звернення, пропозиції допомоги відповідачем-1 були проігноровані. Відповідно до рішення КМР від 09.10.2014 №270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» та розпорядження Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 20.09.2013 №509 «Про пере закріплення майна, що перебуває в комунальній власності територіальної громади міста Києва переданого до сфери управління Печерської районної в місті Києві державної адміністрації», балансоутримувачем житлового будинку [ADDRESS] є КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва", структурним підрозділом якого є ЖЕД "Липкижитлосервіс". Відповідно до п. 5.2.5. Статуту КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва", затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №6 від 06.01.2015 одними із обов'язків комунального підприємства є забезпечення ефективного використання, збереження та утримання в належному стані комунального майна, що закріплено за підприємством на праві господарського відання (знаходиться в нього на балансі), а також здійснення капітального ремонту й оновлення основних фондів. Відповідно до п. 1.5. Правил утримання жилих будинків і прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76 утримання житлового фонду передбачає виконання робіт, передбачених наказом Держжитлокомунгоспу України від 10.08.2004 №150 "Про затвердження Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень будинків, споруд", зареєстрованим у Мін'юсті України 21.08.2004 за № 1046/9645. Згідно з Примірним переліком послуг утримання будинків передбачає, зокрема, але не виключно: проведення загальних, непередбачених та профілактичних оглядів, перевірку протипожежного, санітарно-гігієнічного стану, укріплення ізоляції трубопроводів, усунення нещільностей водостічних труб, розчищення від старого розчину та герметизацію (ущільнювачами та мастиками) стиків великоблокових та великопанельних стін, частковий ремонт або відновлення окремих місць облицювання фасадів будівель, вибіркову заміну, а також укріплення відсталих плінтусів тощо. Як вбачається з матеріалів справи, позивач неодноразово звертався в Департамент житлово-комунальної інфраструктури КМДА, Печерську районну в місті державну адміністрацію, Державну житлово-комунальну інспекцію м. Києва, комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва", Житлово-експлуатаційну дільницю "Липкижитлосервіс"з проханням провести позапланове обстеження стану житлового будинку [ADDRESS], ліквідувати течу в інженерних комунікаціях, ліквідувати наслідки затоплення, провести дезінфекцію грибкових плям, просушити стіни та порожнини у залізобетонних перекриттях тощо. Разом з тим, жодних дій задля ліквідації наслідків затоплення безпосередньо відповідачем-2 вчинено не було. Крім того, як зазначено позивачем та вбачається з відзиву відповідача-2, 05.02.2016 представником комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" було подано позов до [PERSON] про зобов'язання вчинити дії, а саме надати доступ до квартири [ADDRESS]. Тобто майже через 10 місяців після встановлення першого факту затоплення (28.04.2015). Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Частиною першою статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Відповідно до кошторису, складеного ТОВ "СОБІ" від 26.07.2016 вартість відновлювального ремонту для відшкодування матеріальних збитків на його проведення складає 23 869,00 грн. Тому, позовні вимоги про стягнення майнової шкоди підлягають задоволенню на суму 23 869,00 грн. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Проаналізувавши зазначені норми закону та зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру у розмірі 9000,00 грн. Разом з тим, оскільки в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт порушення прав позивача, що потягнуло завдання позивачу моральних страждань, наявний причинний зв'язок між моральною шкодою і протиправним діянням відповідачів та виною відповідачів в її заподіянні, тому суд дійшов висновку про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача 2000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ст. 142 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 580,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial