Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом в якому просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO], 3. Стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини усіх видів доходів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову зазначила, що перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах, однак офіційно шлюб не реєстрували. [INFO] року у сторін народилась дочка - [PERSON]. Позивач зазначила, що відповідач у 2014 році залишив сімю та злісно ухиляється від виконання обов'язків з виховання та утримання дочки, не цікавиться станом її фізичного та духовного розвитку, жодного разу дитину не провідував, коштів на утримання, лікування, оздоровлення не надає. При цьому зазначила, що всі обов'язки по її утриманню та вихованню виконує самостійно. Позивач в судове засідання не з'явилась, 18.04.2018 року подала до суду заяву в якій просила суд розглядати справу за її відсутності, у зв'язку з тим, що буде перебувати з дитиною на лікуванні за межами міста Житомира. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с. 29). Відповідач в судові засідання не з'явився, судові повістки, направлені на його адресу, повернені відділенням поштового зв'язку з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні позовні вимоги вважав обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін та на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що батьками малолітньої [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 11.05.2012 року (а.с. 6). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень 11.05.2012 року реєстратором відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Одеського міського управління юстиції внесено зміни до актового запису про народження дитини на підставі заяви матері та батька дитини про визнання батьківства від 11.05.2012 року (а.с. 7). Згідно довідки ОСББ «Оберіг -60» № 01/01 від 09.01.2018 року дитина зареєстрована та проживає з матір'ю за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Відповідно до довідки від 05.01.2018 року виданої начальником КП Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області [PERSON] [PERSON] зверталась до Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області з приводу безвісти зникнення [PERSON]. В ході проведення заходів встановити місце знаходження останнього не представляється можливим (а.с. 9). Відповідно до ч.3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. В частинах 1, 6 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" закріплено, що сім'я є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав" від 30 березня 2007 р. зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування (рішення міськвиконкому від 04.05.2018 року №474), [PERSON] з 2014 року фізичним розвитком, станом здоров'я дочки не цікавиться, матеріально дитину не забезпечує, не бере участі у підготовці [PERSON] до дорослого життя, не спілкується з дитиною, не відвідує її за місцем проживання, фактично самоусунувся від виконання батьківських обов'язків. Тому виходячи з інтересів дитини, виконавчий комітет Житомирської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO] (а.с. 31). З огляду на викладене, враховуючи, що у судовому засіданні було доведено, що відповідач [PERSON] належним чином не виконує свої батьківські обов'язки по вихованню, догляду та утриманню доньки, не турбується про її життя, та відсутність у справі доказів того, що відповідач не робить цього з поважних причин, тобто доведеність того, що останній ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, суд вважає, що з урахуванням обставин даної справи є виправданим застосування такого крайнього заходу як позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON]. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. За вказаних обставин, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів щомісячно але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 704,80 грн. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки, позивач по справі звільнена від сплати судового збору за подання позову, а відповідач по справі є інвалідом війни, а тому також звільнений від сплати судового збору, судовий збір компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved