Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

25.09.2014 року Позивач звернулася до суду з позовом та просила стягнути з Відповідача суму вкладу та нарахованих відсотків в розмірі 7139,44 доларів США, а також моральну шкоду в розмірі 2000,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що між [PERSON] та ПАТ "Міський комерційний банк" був укладений договір строкового банківського вкладу №2630/08/131599 від 13.09.2013 року на строк 334 днів з 13 вересня 2013 року по 13 серпня 2014 року. Позивач зазначає, що згідно умов Договору, нею було внесено на рахунок Банку 4767,00 Доларів США з процентною ставкою 9,7% річних. Позивач також зазначає, що 07.08.2014 року вона звернулася з письмовою заявою до начальника відділення № 7 ПАТ «Міський комерційний банк» з проханням своєчасно повернути їй всю суму вкладу та нараховані проценти згідно Договору, проте Банк свої зобов»язання не виконав та кошти не повернув. Таким чином, Позивач вважає, що Банк повинен виплатити Позивачу 7139,44 доларів США, які складаються з суми банківського вкладу та відсотків за використання вкладу. Крім того, Позивач просила стягнути з Відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 2000,00 грн. мотивуючи свої вимоги тим, що Позивач після відмови Банку повернути належні їй грошові кошти постійно знаходиться в стані нервового стресу, душевної тривоги і знервованості, що призвело до погіршення фізичного стану позивача, переживань з приводу нестачі коштів. Посилаючись на вказані обставини, Позивач просила позов задовольнити. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просив суд його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд до відома не поставив. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення Позивача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 13 вересня 2013 року між ПАТ "Міський комерційний банк" та [PERSON] було укладено договір строкового банківського вкладу №2630/08/131599 (а.с.4-7). Судом також встановлено, що Позивачем було внесено на рахунок Банку 6 970,06 доларів США, що підтверджується матеріалами справи. Як вбачається з викладеного, Позивач виконала умови Договору в повному обсязі. Відповідно до п.1.2.4. ч. 1 Договору процентна ставка (річних) складає 9,7%. Відповідно до п.4.3.2. ч. 2 Банк зобов'язується на вимогу Вкладника повернути вклад та виплатити нараховані на суму складу проценти на умовах та в строки, що встановлені цим Договором. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно з ч.1 статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до ч.5 статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. За умовами пункту 1.1. ч. 2 Договору Банк приймає від Вкладника грошові кошти на строк з 13 вересня 2013 року по 13 серпня 2014 року. Судом встановлено, що Позивач зверталася до Відповідача з заявою про повернення їй всієї суму вкладу та нарахованих процентів згідно Договору (а.с.9). Проте, Відповідач свої зобов'язання за вказаним вище Договором не виконав. Суд вважає, що в даному випадку Відповідач допустив неналежне виконання взятих на себе зобов'язань перед Позивачем, оскільки Банк був зобов'язаний повернути Позивачу депозитні кошти з процентами в строк закінчення дії договорів - 13 серпня 2014 року в повному обсязі. Таким чином, з Відповідача на користь Позивача підлягають стягненню 7139,44 долари США, з яких: 6970,06 доларів США - сума банківського вкладу; 169,38 доларів США- відсотки за використання вкладу. Відповідно до офіційному курсу НБУ України станом на 21.10.2014 р. (100 дол. США=1295.0353 грн. ) еквівалент 7139,44 дол. США становить 92 458, 27 грн. Що стосуються вимоги Позивача про відшкодування їй завданої Відповідачем моральної шкоди, то суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно положень п. 5. Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. В силу положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Разом з тим, належних та допустимих доказів на підтвердження, того, що діями Відповідача, які полягали у неповерненні вкладу Позивачу, завдано моральної шкоди, суду не надано. Крім того, відповідно до п.4 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди. Враховуючи те, що договором між сторонами та законодавством, що регулює дані правовідносини не встановлено відповідальності за порушення зобов'язань по відшкодуванню моральної шкоди, суд вважає заявлені вимоги в цій частині необґрунтовані. З огляду на викладене, позов підлягає задоволенню частково. Згідно ст.88 ЦПК України з Відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 924,58 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial