Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-21 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом, який в подальшому збільшив, до [PERSON] , ПАТ "Київський страховий дім" про стягнення збитків завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та відшкодування моральної шкоди. Ухвалою суду від 20.05.2019 року по даній справі замінено відповідача - Приватне акціонерне товариство "Київський страховий дім" на його правонаступника Приватне акціонерне товариство "Київський страховий дім" в особі ліквідатора Шевченка С.Г. та залучено в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Моторне транспортне страхове бюро України. Позивач [PERSON] позов обгрунтовує тим, що він є власником транспортного засобу марки «Mersedes-benz» модель «Vitо», державний номерний знак [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, серія [NUMBER] від 14.08.2008 року. Вказав, що ним було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності з ПрАТ «СК» Провідна». Зазначив, що 09.09.2018 року о 5 год 20 хв. мала місце дорожня транспортна пригода, внаслідок якої зіткнулися два транспортних автомобіля, «Mersedes-benz», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував він та транспортний засіб марки «Сіtroen» модель «Веringo» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] , внаслідок зіткнення, автомобілі отримали механічні пошкодження. Також вказав, що на місце події ним було викликано працівників поліції, якими було складено схему дорожньо-транспортної пригоди, відібрано пояснення, а також на відповідача складено протокол про адміністративне правопорушення серія БД №279936 від 09.09.2018 року. Під час оформлення ДТП, працівниками поліції було встановлено, що [PERSON] уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності з ПрАТ «Київський страховий дім», поліс серія АК № 8076882 від 21.03.2018 року. 08.10.2018 року постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення - штраф у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян триста сорок гривень. Дана постанова набрала законної сили 19.10.2018 року. З метою визначення вартості матеріального збитку завданого йому пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, 14.09.2018 року він звернувся до приватного підприємця [PERSON] , який є експертом-автотоварознавцем та згідно звіту (дослідження) № 175/18 про оцінку вартості матеріального збитку від 25.09.2018 року вартість матеріального збитку становить 61 205 грн. 57 коп. Також зазначив, що після визначення вартості завданих збитків пошкодженням належного йому на праві власності автомобіля та отримання в суді постанови про притягнення відповідача [PERSON] до адміністративної відповідальності, він подав в ПрАТ "Київський страховий дім" заяву на виплату страхового відшкодування. Однак, на сьогоднішній день відповіді так і не отримав, і завдані збитки йому не відшкодовані. У зв`язку з чим, він змушений звертатися в суд. Просить стягнути з [PERSON] та ПАТ "Київський страховий дім" код ЄДРПОУ 2520171, 61 205 грн. 57 коп. збитків завданих внаслідок ДТП та стягнути з [PERSON] 6000 грн. завданої моральної шкоди, також вирішити у відповідності до ст.ст. 133, 141 ЦПК України питання щодо розподілу судових витрат. 03.01.2019 року представник відповідача [PERSON] , адвокат - Капак В.М. подав відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому просить в задоволенні позову [PERSON] в частині позовних вимог до [PERSON] відмовити в повному обсязі, в іншій частині позов задоволити. 01.02.2019 року позивач [PERSON] подав відповідь на відзив. 19.06.2019 року представник відповідача [PERSON] , адвокат - Капак В.М. подав відзив на позовну заяву із врахуванням заяви про збільшення позовних вимог [PERSON] , в якому просить в задоволенні позову [PERSON] в частині позовних вимог до [PERSON] відмовити в повному обсязі, в іншій частині позов задоволити. В судовому засіданні представник позивача, адвокат - Романишин Д.М. заявлені позовні вимоги [PERSON] підтримав повністю з підстав, які наведені в позовній заяві та в заяві про збільшення позовних вимог, просив позов задоволити у повному обсязі, та вирішити у відповідності до ст.ст. 133, 141 ЦПК України питання щодо розподілу судових витрат. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] , адвокат - Капак В.М. поданий відзив підтримав, просив в задоволенні позову [PERSON] в частині позовних вимог до [PERSON] відмовити в повному обсязі, в іншій частині позов задоволити. Представник відповідача ПАТ "Київський страховий дім" в особі ліквідатора Шевченка С.Г. в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, які знаходяться в матеріалах справи. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Моторного транспортного страхового бюро України в судове засідання також не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, які знаходяться в матеріалах справи. Суд, заслухавши представника позивача, адвоката Романишина Д.М., представника відповідача [PERSON] , адвоката - Капака В.М., дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Статтею 124 Конституції України передбачено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захист. Судом встановлено, що 09.09.2018 року близько 06 год. 40 хв. відповідач [PERSON] на автомобільній дорозі Мукачево -Львів Н09 керуючи транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Сіtroen» модель «Веringo», д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, щоб мати можливість постійно контролювати транспортний засіб, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з транспортним засобом «Mersedes-benz», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням позивача [PERSON] в результаті з"їхав в кювет, де автомобіль отримав механічні ушкодження, чим порушив п.п. 12.1 Правил дорожнього руху України. Постановою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 08.10.2018 року, відповідача [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення - штраф у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян (триста сорок гривнень). (а.с.8) Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, позивач [PERSON] є власником автомобіля «Mersedes-benz», державний номерний знак [NUMBER] . (а.с.19) Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що під час оформлення ДТП, працівниками поліції було встановлено, що відповідач [PERSON] уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності з ПрАТ «Київський страховий дім», поліс серія АК № 8076882 від 22.03.2018 року.(а.с.86) В зв'язку з цим, 10.09.2018 року позивач [PERSON] подав в ПрАТ «Київський страховий дім» повідомлення про подію, що може бути визнана страховою.(а.с.10) 20.09.2018 року складено протокол огляду транспортного засобу марки «Mersedes-benz» модель Vito, державний номерний знак [NUMBER] , власником якого є позивач [PERSON] із зазначенням опису пошкоджень. (а.с. 20) Здійснено розрахунок на підставі ремонтної калькуляції № 175/18 від 25.09.2018 року. (а.с.21-25) Згідно зі звіту (дослідження) №175/18 про оцінку вартості матеріального збитку від 25.09.2018 року вартість матеріального збитку з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу, заподіяного власнику КТЗ транспортного засобу марки «Mersedes-benz» модель Vito, державний номерний знак [NUMBER] (позивачу) становить 61 205 грн. 57 коп. (а.с. 13-17) Витрати понесені позивачем за складення вказаного звіту (дослідження) складають 2500 грн., про що свідчить квитанція №035123 від 25.09.2018 року. (а.с.35) Суд визнає вказані документи, подані позивачем, належними та допустимими доказами, які підтверджують розмір фактично понесених витрат позивачем на відновлення транспортного засобу. Постановою Пленуму Верховного Суду України за № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення»(з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку і перевірені в тому судовому засіданні, в якому постановлюється рішення. Згідно з положеннями ст.82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] встановлена та в порядку ст.82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 34.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, вказаний обов"язок страховою компанією виконаний не був. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013, відповідно до статті 21 Закону № 1961-IVна території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1статті 13 цього Закону, зобов`язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров`ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв`язку із цим при пред"явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред`явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. Пункт 17 даної Постанови визначає про те, що необхідною умовою виникнення обов`язку страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку (події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором). Згідно п. 32.1 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону. Невжиття заходів з боку відповідача ПАТ "Київський страховий дім" в особі ліквідатора Шевченка С. Г. по відшкодуванню шкоди при настанні страхового випадку суд вважає таким, що не відповідає нормам діючого законодавства з огляду на наступне: Згідно з приписами ст.33.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання. Пунктом 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України встановлено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв"язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Частинами 1 та 2 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з пунктом ч.1 статті 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 979 ЦК України, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За змістом Закону № 1961-IV(статті 9, 2231, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоровю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, повязана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. З огляду на зазначене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов"язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов"язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов"язання згідно з договором обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобов`язанні ним є страховик. Разом з тим зазначені зобов`зання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. В данному спірному випадку договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким застрахований автомобіль марки «Сіtroen» модель «Веringo», д.н.з. [NUMBER] , передбачає страхову суму за шкоду заподіяну майну 100 000,00 грн., дана дорожньо-транспортна подія кваліфікована як страховий випадок, а тому відмова страховика від погашення спричинених позивачу збитків внаслідок ДТП є неправомірною, та порушує норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, ст. 9 цього Закону визначено, що страхова сума - це грошова сума, в межах якої страховик забовязаний здійснити виплату страхового відшкодування за договором страхування. Безумовний обов`язок страховика провести повне відшкодування заподіяних позивачу збитків внаслідок пошкодження її автомобіля, прямо визначений ст.22 названого вище Закону, якою передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) вказала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) відступила від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, згідно з яким право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена безпосередньо до винної особи, навіть, якщо його цивільно-правова відповідальність застрахована. Таким чином, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після ДТП позивач письмово звертався до ПрАТ «Київський страховий дім» з повідомленням про страховий випадок, проте відповіді не отримав. В матеріалах справи відсутні докази щодо виплати [PERSON] страховою компанією ПрАТ «Київський страховий дім» страхового відшкодування, в якій застрахована цивільно-правова відповідальність на момент ДТП відповідача [PERSON] . Таким чином, впродовж передбаченого Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. N 1961-IV з подальшими змінами, строку страхова компанія ПрАТ «Київський страховий дім» була повідомлена про настання дорожньо-транспортної пригоди за участю застрахованого транспортного засобу. Дорожньо-транспортна пригода, що трапилася 09.09.2018 року є страховим випадком. Слід зазначити, що відповідно до рішення Загальних зборів ПрАТ «Київський страховий дім» від 10.08.2018 року прийнято рішення про припинення ПрАТ «Київський страховий дім» шляхом ліквідації у добровільному порядку, однак станом на момент розгляду даної справи страхова компанія «Київський страховий дім» не є ліквідованою, а знаходиться лише в стані ліквідації. Ст. 20 указаного Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі ліквідації страховика, правонаступника якого встановлено, договори страхування зберігають свою силу до закінчення строку дії такого договору. У разі ліквідації страховика за його власним рішенням визначені договором обов`язки цього страховика виконує ліквідаційна комісія. У разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом. Згідно з пп. "ґ" п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Хоча вказаний страховик і перебуває в стані припинення, однак з огляду на положення ст.ст.20, 41, 52 Закону України «Про обов'язкове страхування наземних транспортних засобів» його зобов`язання перед позивачем із виплати останньому страхового відшкодування не припинилось, а отже виконується ним же самим (його ліквідаційною комісією). За таких обставин суд приходить до висновку про те, що належним відповідачем в даному судовому спорі є відповідач ПАТ "Київський страховий дім" в особі ліквідатора Шевченка С.Г. Відповідно до звіту (дослідження) №175/18 про оцінку вартості матеріального збитку вартість матеріальної шкоди, заподіяної власнику [PERSON] (позивачу по справі) автомобіля Mersedes-benz Vito, реєстраційний номер [NUMBER] , станом на 25.09.2018 року визначена в сумі 61 205 (шістдесят одну тисячу двісті п`ять ) грн. 57 коп, з огляду на те, що страховою компанією шкоду не відшкодовано, то вимоги позивача про стягнення з ПАТ "Київський страховий дім" в особі ліквідатора Шевченка С.Г. збитків у відповідній сумі є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи вище викладене та на підставі системного аналізу викладених норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача [PERSON] та стягнення 61 205 (шістдесят одну тисячу двісті п`ять ) грн. 57 коп. заподіяних йому матеріальних збитків з відповідача ПАТ "Київський страховий дім" в особі ліквідатора Шевченка С.Г. Крім того, в заяві про збільшення позовних вимог позивач [PERSON] зазначає, що внаслідок пошкодження транспортного засобу, він не може тривалий час ним користуватись. Це призвело до змін в його повсякденному житті, так як автомобіль він використовував для особистих потреб та для роботи. Завдану йому моральну шкоду він оцінюю в сумі 6000 грн. Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 23 ЦК України, моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна та відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності й справедливості. Згідно з положеннями статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно із роз`ясненнями, наданими у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Проаналізувавши всі надані докази, враховуючи обґрунтування позивачем позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, також враховуючи наведені положення закону, фактичні обставини справи, наслідки, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що підлягають частковому задоволенню вимоги позивача [PERSON] про стягнення з відповідача [PERSON] на його користь моральної шкоди в сумі 5000 грн. Згідно з п.п.1, 2 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до вимог ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно наданої позивачем квитанції № 005/2020 від 21.05.2020 року за надання йому правничої допомоги щодо представництва інтересів в суді, витрати склали 1200 грн. У зв`язку з проведенням оцінки вартості матеріального збитку позивачем понесено витрати щодо її оплати в розмірі 2500 грн., що підтверджується квитанцією № 035123 від 25.09.2020 року (а.с.35). Також за звернення до суду із даним позовом, ним сплачено судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. (а.с.1). У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про стягнення на користь позивача з відповідача ПАТ "Київський страховий дім" в особі ліквідатора Шевченка С.Г. збитків завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, тому з відповідача ПАТ "Київський страховий дім" в особі ліквідатора Шевченка С.Г. в користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по справі, зокрема 2500 (дві тися п"ятсот) грн. за проведення звіту (дослідження) про оцінку вартості матеріального збитку, 704 грн. 80 коп. сплаченого судового збору. Також суд прийшов до висновку про часткове задоволення вимоги позивача [PERSON] про стягнення з відповідача [PERSON] на його користь моральної шкоди в сумі 5000 грн., тому з відповідача [PERSON] в користь позивача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по справі, зокрема 1000 (одну тисячу) грн. за надання правової допомоги. На підставі вищевикладеного ст.ст.22, 23, 979, 1166, 1167, 1188 ЦК України, Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальносиі власників наземних транспортних засобів"та

Outcome: approved