Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій в розмірі 2500,00 грн. на дитину щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 02 березня 2015 року було розірвано. За період шлюбу у них народилась дочка - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач змушена самостійно купувати дитині весь необхідний одяг, продукти харчування, а також оплачувати витрати на її лікування. Вона самостійно бере участь в культурному та духовному вихованні дочки та піклується про її стан здоров`я та розвиток. Добровільно про сплату аліментів домовитись з відповідачем не вдалось. До початку судового засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги визнає частково, погоджується сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття, а розгляд справи просить здійснювати без його участі. У поданому відзиві відповідач зазначає, що не заперечує проти свого обов`язку матеріально утримувати доньку. Вказує, що твердження позивача про можливість ним сплати аліментів в розмірі 2500,00 грн. не підтверджені жодним належним та допустимим доказом та сформовані виключно на її припущеннях. Позивач офіційно працевлаштований, проте отримує мінімальну заробітну плату. Також зазначає, що обов`язок по утриманню дітей лежить на обох батьках, а тому, вважає, що розмір аліментів, які він погоджується сплачувати, буде достатнім для утримання доньки. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до переконання, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 серпня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гощанського районного управління юстиції у Рівненській області, між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що складено а/з №38. Вказаний шлюб рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 02 березня 2015 - розірвано (а.с.6, 8). З копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 25 грудня 2013 року (а.с.7)) вбачається, що її батьком є відповідач - [PERSON] . Згідно довідки про склад сім`ї №488 від 23 лютого 2021 року, виданої виконавчим комітетом Дубровицької міської ради Рівненської області до складу сім`ї [PERSON] входять: чоловік - [PERSON] ; батько чоловіка - [PERSON] ; донька - [PERSON] та донька - [PERSON] (а.с.11). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 09 лютого 2021 року, [PERSON] проживає разом з донькою [PERSON] , 2013 року народження, яка перебуває на повному її матеріальному утриманні (а.с.12). Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 XII 78912 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За змістом ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 2, 3 ст. 181 СК України). Відповідно до роз`яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно вимог ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги обставини, що мають значення, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний розмір аліментів для дитини віком до 6 років становить 960,50 грн., а для дитини від 6 до 18 років становить 1197,50 грн. (виходячи із 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який встановлений з 1 січня 2021 року). Відповідно до ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до Закону України № 2475-VIII від 03.07.2018 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання", внесено зміни до ст.182 СК України, та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з вимогами ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. З долученої відповідачем до матеріалів справи копії трудової книжки вбачається, що він офіційно працевлаштований (а.с.29-30). Згідно довідки про доходи №54 від 12 травня 2021 року, загальна сума доходу [PERSON] за період з листопада по грудень 2021 року становить 9348,00 грн., тобто по 4 674,00 грн. на місяць (а.с.31). Згідно довідки та додатку до неї, виданих АТ КБ "Приватбанк" від 19 квітня 2021 року, [PERSON] за період з 2017 року по квітень 2021 року, здійснив перерахування коштів на картку [PERSON] на загальну суму - 58451,31 грн. (а.с.32-33). При вирішенні позову, суд виходить з того, що відповідач не заперечив наявності у нього можливості утримувати дочку, він є здоровою, працездатною особою. Інших доказів, які б унеможливлювали сплату аліментів відповідачем, або що на його утриманні перебувають інші особи відповідачем не надано. При цьому суд виходить з необхідності забезпечення права дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Доказів того, що такий розмір аліментів є надмірним та покладення на відповідача обов`язку з його сплати поставить його у скрутне матеріальне становище, матеріали справи не містять. Виходячи з вищевказаних норм Сімейного кодексу України, приймаючи до уваги, що неповнолітня дитина позивача проживає разом із нею та перебуває на повному її матеріальному утриманні і домовленості між нею та відповідачем про способи виконання обов`язку утримувати дитини не досягнуто, суд вважає вимоги позивача про стягнення із відповідача аліментів на утримання дитини правомірними. Разом із тим, враховуючи, що мінімальний гарантований розмір аліментів для дитини віком від 6 до 18 років становить 1197,50 грн., а обов`язок по утриманню дітей покладається на обох батьків, суд приходить до переконання, що позов слід задоволити частково та щомісячний розмір аліментів потрібно призначити в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000,00 грн. щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту подачі позову і до досягнення дитиною повноліття, оскільки такий розмір аліментів буде відповідати інтересам дитини, обставинам справи та вимогам закону. Відповідно до ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно ч.1 п.3 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються: позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, з відповідача на користь держави повинні бути стягнуті судові витрати, пов`язані з розглядом справи в розмірі 908,00 грн. На підставі ст.ст. 180-183, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved