Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

03.03.2014 року за вх. № 2975 [PERSON] звернувся в суд з позовом до публічного акціонерного товариства «Ніжинський механічний завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди. В позові [PERSON] зазначає, що він [PERSON] працював в ПАТ "Ніжинський механічний завод" за сумісництвом в цеху № 30 на посаді електрозварювальника з 2005 року по квітень 2013 року. Розрахунку на день звільнення ПАТ "Ніжинським механічним заводом" не було зроблено, а заборгованість з виплати заробітної плати складає 4116 грн. 38 коп. Згідно ст. 43 Конституції України, кожна людина має право на заробітну плату, не нижчу ніж встановлену законом, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Виходячи з положень ч. 1 ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому вираженні, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Частиною 1 ст. 116 КЗпП України встановлено, що при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Відповідно до довідки від 02.08.2013 року за № 37 заборгованість по заробітній платі складала 9917 грн. 10 коп. за періоди: жовтень 2012 року - 2246,78 грн., листопад 2012 року - 2465,11 грн., лютий 2013 року - 1088,83 грн., березень 2013 року - 2952,00 грн., квітень 2013 року - 1164.38 грн. На даний час відповідач частково виплатив йому заборговану заробітну плату за жовтень 2012 року, листопад 2012 року та лютий 2013 року. Залишається не виплачена заборгованість по заробітній платі за березень 2013 року в розмірі - 2952.00 коп., та квітень 2013 року в розмірі 1164.38 грн. А всього заборгованість складає 4 116 грн. 38 коп. Крім того діями відповідача йому було завдано моральну шкоду, так як відсутність коштів вимагала від нього додаткових зусиль для організації його життя та життя його родини, що морально підриває не лише його настрій, а й психологічно навантажує організм та впливає на здоров'я. В нього були душевні переживання через неправомірні дії відповідача, які виразились в несвоєчасній виплаті заробітної плати. Моральну шкоду він оцінює в розмірі 500 грн. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п.п. 3,5,9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя та інше. З'ясуванню підлягають наявність моральної шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Згідно п.1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивачі за вимогами, що випливають з трудових правовідносин, звільняються від сплати судового збору. Просить стягнути з Публічного акціонерного товариства "Ніжинський механічний завод" на його користь 2952 гривень 00 копійок заборгованості по заробітній платі за березень 2013 року і квітень 2013 року та стягнути з Публічного акціонерного товариства "Ніжинський механічний завод" на його користь в рахунок відшкодування завдану моральну шкоду у розмірі 500 гривень. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги уточнив і зменшив, в зв'язку з виплатою йому заборгованості по заробітній платі за квітень 2013 року, що підтверджується видатковим касовим ордером від 06 листопада 2013 року, наданим відповідачем і просить уточнені і зменшені позовні вимоги задовольнити та стягнути з Публічного акціонерного товариства "Ніжинський механічний завод" на його користь 2952 гривень 00 копійок заборгованості по заробітній платі за березень 2013 року та стягнути з Публічного акціонерного товариства "Ніжинський механічний завод" на його користь в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 500 гривень. Представник відповідача публічного акціонерного товариства «Ніжинський механічний завод» Падалка С.С. в судовому засіданні уточнені і зменшені позовні вимоги [PERSON] визнала частково, не заперечувала проти стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі за березень 2013 року в розмірі 2952 грн. 00 коп. А що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 500 грн.00 коп., то в цій частині позовні вимоги не визнала, зазначивши, що відповідач позивачу моральної шкоди не завдав, а позивач належних доказів про це не надав і в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 500 грн. 00 коп. просила відмовити. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із слідуючих підстав. Відповідно до ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, і кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Ст.1 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Приймаючи до уваги визнання представником відповідача позову в частині стягнення заборгованості по заробітній платі, що відповідно до ст.174 ЦПК України є однією з підстав для його задоволення у даній частині, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч.1 ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому вираженні, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ст.115 КЗпП України заробітна плата повинна виплачуватися працівникові не рідше двох разів на місяць. А в ч.1 ст. 116 КЗпП України зазначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Як вбачається з платіжної відомості № 322 за лютий 2013 року позивач [PERSON] отримав 1088 грн. 84 коп. заробітної плати ( а.с.20), видатковим касовим ордером від 06 листопада 2013 року підтверджується, що [PERSON] отримав заробітну плату за квітень 2013 року в розмірі 1164 грн. 38 коп. ( а.с.21), а довідкою відповідача від 17 березня 2014 року № 120 підтверджується, що позивачу [PERSON] не виплачена заробітна плата за березень 2013 року в розмірі 2952 грн. 00 коп. ( а.с.22), тобто відповідачем право позивача на своєчасне отримання заробітної плати було порушено, а отже сума заборгованості по заробітній платі за березень 2013 підлягає стягненню з відповідача у зазначеному позивачем розмірі, тобто 2952 грн. 00 коп. Ст. 15 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. У разі, коли колективний договір на підприємстві не укладено, роботодавець зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво органом. Відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п. п. 3, 5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя та інше. З'ясуванню підлягають наявність моральної шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазначив позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших підстав. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Вирішуючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує моральні страждання працівника у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, втрату нормальних життєвих зв'язків, розмір заборгованості по заробітній платі, період часу, протягом якого працівник не отримав винагороду за свою роботу, а також враховуючи засади розумності, виваженості і справедливості визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 100 грн. 00 коп., тобто, позовні вимоги у даній частині слід задовольнити частково. Суд вважає можливим позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Ніжинський механічний завод», яке знаходиться за адресою: 16600, Чернігівська область, місто Ніжин, вул. Б.Хмельницького № 37, р/р 26005300610097 в банк «Демарк», МФО 353575, код ОКПО 14312565 на користь [PERSON], зареєстрованого за адресою: [ADDRESS], ідентифікаційний номер [NUMBER] заборгованість по заробітній платі за березень 2013 року в розмірі 2952 ( дві тисячі дев'ятсот п'ятдесят дві) грн. 00 коп. та 100 (сто) грн. 00 коп. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, а всього стягнути в загальній сумі 3052 ( три тисячі п'ятдесят дві ) грн. 00 коп. Рішення в частині присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць підлягає обов'язковому негайному виконанню. В іншій частині позовних вимог відмовити. Згідно п.1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивачі за вимогами, що випливають з трудових правовідносин, звільняються від сплати судового збору, тому відповідно до ст. 88 ч.3 ЦПК України судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. (243грн. 60 коп. за вимогу майнового характеру - стягнення заборгованості по заробітній платі та 243 грн. 60 коп. - мінімальний розмір судового збору за вимогу немайнового характеру - стягнення моральної шкоди) слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial