Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії - Житомирське обласне управління АТ "Ощадбанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обгрунтування позову позивач зазначив, що 04 червня 2016 року між публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк" в особі філії - Житомирське обласне управління АТ "Ощадбанк" та [PERSON] укладено договір №26254500928343, відповідно до якого Банк відкрив останньому картковий рахунок в гривнях та для його користування оформив і видав банківську платіжну картку на строк 36 місяців, з можливим продовженням на той самий строк, встановивши кредит у сумі 1500,00 грн під 30% річних за користування кредитними коштами. 22 липня 2016 року відповідно до заяви на встановлення (збільшення відновлювальної кредитної лінії) сума кредиту збільшена до 15000,00 грн під 30% річних за користування кредитними коштами. Між сторонами погоджено, що договір набуває чинності з дати підписання його сторонами та діє до моменту повного виконання сторонами своїх обов'язків, встановлених договором. Однак, відповідач порушив умови договору та станом на 24 квітня 2018 року має заборгованість за кредитним договором в розмірі 15014 грн 50 коп, яка складається із: - заборгованості за кредитом в сумі 14968 грн 64 коп; - загальної суми нарахованої пені в сумі 31 грн 36 коп; - інфляційних втрат в сумі 3 грн 12 коп; - 3% річних від прострочених сум по кредиту та несплачених процентах в сумі 11 грн 38 коп. Позивач просить стягнути з відповідача 15014 грн 50 коп заборгованості за заявою про приєднання від 04 червня 2016 року до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб і відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) та судові витрати в розмірі 1762 грн 00 копійок. З урахуванням положень ст.274 Цивільного процесуального кодексу України при відкритті провадження вирішено провести розгляд даної справи в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Згідно з ч. 5 ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. В поданій до суду заяві представник позивача позов підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач відзиву, інших заяв, заперечень та клопотань не надав, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень. Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України - "Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться." Згідно з частиною 2 ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частиною 1 ст.76 Цивільного процесуального кодексу України, встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Положенні ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільного процесуального кодексу України. В даному випадку позивач надав суду достатньо доказів про невиконання відповідачем умов кредитного договору, що знайшло своє підтвердження в матеріалах справи, відповідач в свою чергу не спростував доводи позивача викладені в позовній заяві. Тому суд, дотримуючись норм закону та всебічного і повного дослідження матеріалів справи та враховуючи, що відповідач [PERSON] в добровільному порядку не виконав свої зобов'язання перед Банком, що є істотним порушенням заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) від 04 червня 2016 року, вважає позов обґрунтованим та доведеним належними доказами, тому підлягає задоволенню та стягнення з відповідача документально підтвердженої заборгованості станом на 24 квітня 2018 року. Відповідно до ст.264 Цивільного процесуального кодексу України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв'язку із ухваленням суду рішення про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені ним і документально підтверджені в розмірі 1762 грн 00 копійок.

Outcome: approved