Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

КП "Харківські теплові мережі" звернулось до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання за період з 01.03.2010 року по 31.07.2014 року у розмірі 808,67 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Однак в порушення приписів чинного законодавства свого обов'язку щодо проведення оплати за комунальні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води не здійснюють, внаслідок чого у відповідачів перед позивачем за період з 01.03.2010 року по 31.07.2014 року утворилась заборгованість у розмірі 808,67 грн. У судовому засіданні представник позивача Підлужний М.М. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечує, зазначає, що заборгованість за послуги, що надаються позивачем, відсутня. Крім того, просить застосувати до позовних вимог наслідки пропуску строку звернення до суду. [PERSON] подано зустрічний позов, в якому він просить зобов'язати КП "Харківські теплові мережі" видати йому довідку про відсутність боргів, відшкодувати йому матеріальні збитки у сумі 3735грн., витрачені на лікування, а також відшкодувати моральну шкоду у розмірі 1000грн. Доводи зустрічної позовної заяви обґрунтовує тим, що діями позивача щодо надсилання йому листів - попереджень про наявність боргу йому спричинено моральні страждання, внаслідок яких він потребував додаткового лікування. Матеріальні збитки, витрачені на лікування, складають 3735грн. Моральну шкоду [PERSON] оцінено у 1000грн. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення первісних та зустрічних позовних вимог з огляду на наступне. З матеріалів справи судом встановлено, що відповідачі - [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS], та є споживачами послуг з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, які надаються КП "Харківські теплові мережі". Відповідно до ст. ст. 13, 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води віднесено до комунальних. Приписами п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що споживач, серед іншого, зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, споживачі зобов'язані оплачувати комунальні послуги. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до ч.1 ст.64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. З наданих відповідачем до матеріалів справи копій квитанцій про сплату за комунальні послуги судом встановлено, що оплата за спірний період здійснена у повному розмірі, заборгованість відсутня, а тому підстави для стягнення солідарно з відповідачів на користь КП "Харківські теплові мережі" заборгованості у розмірі 808,67 грн. відсутні. Таким чином, в задоволенні первісних позовних вимог необхідно відмовити. Відносно зустрічних позовних вимог суд зазначає наступне. У судовому засіданні представник КП "Харківські теплові мережі" Підлужний М.М. пояснив, що підставою внесення до бухгалтерського обліку підприємства відомостей щодо відсутності у споживачів заборгованості за спожиті послуги є, серед іншого, рішення суду. З огляду на викладене, позовні вимоги про зобов'язання КП "Харківські теплові мережі" видати [PERSON] довідку про відсутність боргів на даний час є передчасними, а тому задоволенню не підлягають. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового чи майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів, серед іншого, може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності зі ст.22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно ч.ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно роз'яснень, викладених в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"(зі змінами та доповненнями), відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. З урахуванням викладеного, суд зазначає, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Виходячи з приписів ст.ст. 23, 1167 ЦК України, підставою відповідальності за завдану моральну шкоду є склад цивільно-правового правопорушення, що складається з наступних елементів: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Умовою відповідальності є неправомірне рішення, дія чи бездіяльність, внаслідок яких завдано моральну шкоду. Зобов'язання відшкодувати моральну (немайнову) шкоду виникає лише за умови, що вказана шкода є безпосереднім наслідком певної протиправної дії (бездіяльності). За загальним правилом, зобов'язання відшкодувати моральну шкоду виникає з вини відповідача. Відповідальність без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. При цьому, не доведена при судовому розгляді належними та допустимими доказами наявність причинного зв'язку між шкодою і діяннями КП "Харківські теплові мережі", розмір матеріальної та моральної шкоди. Таким чином, зустрічні позовні вимоги задоволенню також не підлягають. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed