Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

16 березня 2016 року позивачі звернулись до суду з вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнили. В обґрунтування уточненого позову посилались на те, що 14 листопада 2014 року [PERSON] звернувся із заявою № 2837 до КЕВ м. Дніпропетровська, щодо передачі в приватну власність квартири, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт\~Гвардійське, вул. Гагаріна, 3/63, яку він займає разом із дружиною на підставі ордера № 830 від 01 липня 1992 року. 17 листопада 2014 року він отримав рішення за № 3442, яким йому відмовлено в приватизації вищезазначеної квартири, оскільки військове містечко в смт Гвардійське включене до числа "закритих" і яке не підпадає під приватизацію житлового фонду, яке ним оскаржено в Дніпропетровському окружному адміністративному суді та після чого КЕВ м. Дніпропетровська прийняло рішення № 350 від 22 січня 2015 року, яким йому знову відмовили у приватизації квартири, посилаючись на те, що житловий фонд не переданий місцевій громаді. Зазначене рішення відповідача позивачі вважають неправомірним та таким, що не відповідає діючому законодавству України, у звязку з чим, просить: - визнати незаконним рішення [PERSON] відділу м.\~Дніпропетровська №\~350 від 21 січня 2015 року про відмову в передачі у приватну власність квартири та зобовязати [PERSON] відділ м. Дніпропетровська, як орган приватизації, вжити заходи щодо приватизації квартири, яка використовується ними на умовах найму на території відкритого військового містечка за адресою: [ADDRESS]; Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили та про розгляд справи за їх відсутності не клопотали, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за їх відсутності. Представник позивачів [PERSON] та [PERSON] [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, одночасно позовні вимоги підтримав та не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі (а.с. 45). Представник відповідача [PERSON] відділу м.\~Дніпропетровська в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив та про розгляд справи за його відсутності не клопотав, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України з урахуванням письмової згоди представника позивачів вважає можливим провести заочний розгляд справи. Представники третіх осіб: Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили та про розгляд справи за їх відсутності не клопотали, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно ордеру № 830 від 01 липня 1992 року, виданого Міністерством оборони України Гвардійської КЕЧ району, [PERSON] та членам його родини надане право на вселення в двокімнатну квартиру, за адресою: [ADDRESS], житловою площею 27,40 м 2 (а.с. 7). Згідно довідки про склад сімї № 14, виданої 10 лютого 2016 року, Будинкоуправлінням № 1 Гвардійської [PERSON] частини району, в квартирі за адресою: [ADDRESS], постійно мешкають і мають право на приватизацію: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Вищезазначене житлове приміщення належить до житлового фонду Міністерства оборони України, перебуває у повному оперативному управлінні [PERSON] відділу м. Дніпропетровська. У відповідності до Положення про [PERSON] відділ м.\~Дніпропетровська, зазначений відділ здійснює безпосередньо квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин, дислокованих у межах відповідальності. Квартирно-експлуатаційне забезпечення це комплекс заходів, спрямованих на безпечну експлуатацію, утримання казармено-житлового фонду, обєктів соціально-культурного призначення, комунальних споруд та інженерних мереж військових містечок, забезпечення військових частин квартирним майном. Згідно п. 3.2.4 зазначеного Положення на [PERSON] відділ м.\~Дніпропетровська покладений обовязок та повноваження щодо утримання житлового фонду. У відповідності до ст. 1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" (далі Закон № 2482-XII), державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Судом встановлено, що 14 листопада 2014 року [PERSON] звернувся до [PERSON] відділу м. Дніпропетровська із заявою про передачу йому та членам його родини квартири у приватну власність у відповідності до Закону №\~2482-ХІІ (а.с.\~11). [PERSON] відділом м. Дніпропетровська прийнято рішення №\~350 від 22 січня 2015 року, яким відмовлено [PERSON] в приватизації вищезазначеної квартири (а.с. 13). Підставою відмови в приватизації спірного житла в рішенні зазначено те, що згідно ст. 2 Закону України "Про правовий режим майна" військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюється у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, враховуючи що відповідно до п. 15 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 серпня 2002 року № 1282 "Про затвердження Порядку вилучення і передачі військового майна Збройних Сил", право органу, уповноваженого управляти державним майном, самоврядної установи і організації або органу місцевого самоврядування, яким передається військове майно на управління переданим майном або право власності на нього настає з дня затвердження акта приймання-передачі, а також беручи до уваги те, що на даний час житлові будинку смт Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області належним чином не переданий. Суд приходить до висновку, що зазначене рішення [PERSON] відділу м.\~Дніпропетровська належить визнати незаконними та скасувати, з наступних підстав. Статтею 9 Житлового кодексу України встановлено, що до житлових прав громадян відноситься право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Судом встановлено, що будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт Гвардійське, вул.\~Гагаріна, 3, перебуває на балансі БУ № 1 Гвардійської КЕЧ району, яке є структурним підрозділом КЕВ м.\~Дніпропетровська (а.с. 38). Закон України "Про приватизацію державного житлового фонду" передбачає, що метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин. Приватизація державного житлового фонду це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах, та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв) державного житлового фонду на користь громадян України. Таким чином, суд приходить до висновку, що правовідносини, які виникли в звязку з приватизацією житла, відмови уповноваженого органу в проведенні приватизації, виникають з житлових правовідносин та повинні розглядатися судом в порядку цивільного судочинства. Конституцією України закріплені основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання і захисту усіх форм власності. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Правові основи приватизації житла, що знаходяться в державній власності, визначені в Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду". Зазначеним Законом регламентований порядок набуття права власності на житло громадянами України, які користуються державним житловим фондом, з обмеженнями, визначеними п. 2 ст. 2 цього Закону. Відповідно до ст. 2 Закону № 2482-ХІІ не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків памяток садове - паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв, квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають у аварійному стані, квартири (будинки, кімнати), які віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки) житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обовязкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Статтею 3 Закону № 2482-ХІІ передбачено, що приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сімї та додатково 10 квадратних метрів на сімю. Згідно з п. 5 ст. 5 вищевказаного Закону, кожний громадянин України має право приватизувати житло, яке він займає безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку, або частковою доплатою один раз. Судом встановлено, що позивач зареєстрована в спірному житловому приміщенні, участі у приватизації державного житлового фонду не брали, що підтверджується відповідними довідками Будинкоуправління № 2 про склад сімї, внаслідок чого органи приватизації, згідно з п. 10 ст. 8 Закону № 2482-ХІІ, не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, крім випадків передбачених законом. Згідно Закону № 2482-ХІІ та з метою приведення у відповідність до законодавства нормативно-правових актів, наказом Міністра з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16\~грудня 1999 року затверджене "Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян", яке встановлює процедуру передачі квартир у приватну власність громадян та зразки документів, які оформлюються згідно цієї процедури, в т.ч. і рішення органу приватизації. Як зазначалося вище, судом встановлено, що [PERSON] відділ м.\~Дніпропетровська заперечує право позивача на приватизацію спірної житлового приміщення. Закон України "Про приватизацію державного житлового фонду" та "Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян" затверджене Наказом МЖКГ № 396 від 16 грудня 2009 року, встановлюють порядок передачі квартир в приватну власність. Так, зокрема, наймач та члени його сімї повинні звернутися до органу приватизації з відповідною заявою, орган приватизації зобовязаний в місячний термін з дня одержання заяви прийняти рішення про передачу житла у власність, після чого, оформити відповідне свідоцтво. Зазначена процедура передбачена ст. 8 Закону № 2482-ХІІ, відповідно до якої приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Згідно вимог\~ч. 1, 2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Водночас, відповідно до вимог\~статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4)\~відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8)\~відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9)\~відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої\~статті 13 цього Кодексу. Разом з тим згідно з ч. 1\~ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно\~до ч. 1 ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним\~законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Пунктом 4 наказу Міністра оборони України від 03 січня 1993 року № 1 "Про приватизацію житлового фонду військовослужбовцями та іншими особами, які проживають у будинках Міністерства оборони України" передбачено, що обов'язки органів, які здійснюють приватизацію житлового фонду Міністерства оборони України, покладені на квартирно-експлуатаційні частини районів, на обліку яких перебувають квартири (будинки). З наведених підстав, суд дійшов висновку, що рішення [PERSON] відділу м.\~Дніпропетровська №\~350 від 22 січня 2015 року про відмову [PERSON] в приватизації квартири № 63 в будинку під №\~3 на вул.\~Гагаріна в смт\~Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області, належить визнати незаконними, що тягне за собою його скасування. Крім того, суд приходить до переконання, що позовні вимоги в частині зобовязання [PERSON] відділу м. Дніпропетровська, як органу приватизації, вжити всіх належних та достатніх заходів щодо передачі у власність [PERSON], [PERSON] квартири, розташованої на території військового містечка за адресою: [ADDRESS], у відповідності ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду" та "Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян", затвердженим МЖКГ № 396 від 16\~грудня 2009 року, також підлягають задоволенню. До наведеного висновку суд приходить внаслідок того, що зазначений обовязок органу приватизації встановлений нормами Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" і в разі, якщо зазначений орган зволікає з винесенням відповідного рішення або вчиненням інших дії, суд має право зобовязати розглянути заяву про передачу житла в приватну власність, вчинити певні дії, та в разі необґрунтованої відмови, скасувати рішення органу приватизації, зобовязати вчинити певні дії. Так, оскільки суд прийшов до висновку про визнання незаконним та скасування рішення [PERSON] відділу м. Дніпропетровська про відмову в задоволенні заяви позивача про передачу квартири у власність, зазначений орган приватизації фактично повинен повторно розглянути заяву позивача. З огляду на викладене вище, суд зважає на те, що матеріали справи містять достатні докази на підтвердження перебування на балансі відповідача спірного майна, а тому про наявність повноважень КЕВ м. Дніпропетровська вирішувати питання про приватизацію житлового фонду. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved