Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-07 00:00:00

08\~лютого 2019\~року [PERSON] \~\~звернувся\~ до\~Орджонікідзевського районного\~суду міста\~Маріуполя Донецької\~області з\~позовом до\~ФОП [PERSON] про розірвання договору та стягнення збитків. В обґрунтування позову посилався на те, що 16 серпня 2018 року він уклав письмовий договір с ФОП [PERSON] за адресою [ADDRESS] , відповідно до якого ФОП [PERSON] зобов`язався продати металопластикові вироби та комплектуючі, а [PERSON] зобов`язався їх оплатити відповідно до умов договору. Відповідно до п. 5.2. договору від 16.08.2018 року [PERSON] зробив передоплату грошових коштів в касу ФОП [PERSON] у розмірі 11 000 тисяч гривень. Відповідач у свою чергу зобов`язався виготовити металопластикові вироби та комплектуючі в строк з 16.08.2018 року по 31.08.2018 року. Але відповідач не виконав умови договору, оскільки не виготовив металопластикові вироби та комплектуючі. На сьогоднішній день умови договору не виконанні, позивач неодноразово звертався до ФОП [PERSON] з проханням виконати умови договору або повернути йому гроші, але відповідач не реагував, згодом перестав виходити на зв`язок, а магазин по [ADDRESS] було закрито. Позивач зазначає що йому було спричинено не тільки матеріальна шкода, а і моральна, оскільки він переніс душевні страждання та переживання. Позивач витрачав свій час та гроші на постійні поїздки до [PERSON] , тому просить суд задовольнити позовні вимоги, чим розірвати укладений договір від 16.08.2019 року та стягнути з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 11\~000,00 тис. грн., пеню в розмірі подвійної ставки НБУ за кожен день прострочення по день прийняття рішення у справі та моральну шкоду у розмірі 11\~000 тисяч гривень, а також судові витрати. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду від 13 лютого 2019 року\~відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду від 18 липня 2019 року справа призначена до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, раніше надав суду заяву з проханням розгляд справи вести за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином за\~ місцем реєстрації. Крім цього, відповідач був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на\~ офіційному веб-сайті «Судова влада України», проте до суду не прибув, відзиву на позов не надав, будь-яких заяв (клопотань) від нього не надходило. Враховуючи те, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі наявних у справі доказів, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає\~ частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що між Фізичною особою підприємцем [PERSON] та [PERSON] було укладено договір замовлення щодо купівлі-продажу металопластикових виробів та комплектуючих загальною вартістю 15\~240 гривень, які згідно товарного чеку від 16 серпня 2018 року були частково сплачені позивачем у сумі 11 000,00 тисяч гривень. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи, кожна з яких, відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Проте відповідачем не надано суду жодного доказу на спростування позовних вимог в частині невиконання ним зобов`язань щодо надання позивачу металопластикових виробів та комплектуючих за вказаним договором. Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст.662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Відповідно до ст.665 ЦК України, у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з п.7 ч.1 Закону України "Про захист прав споживачів" договір це усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами. З преамбули Закону України "Про захист прав споживачів" вбачається, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності. Пункт 17 ч.1 вказаного Закону визначає послугу як діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Оскільки за договором, укладеним між сторонами, [PERSON] виступав саме як споживач послуг, правовідносини, що виникли, регулюються саме Законом України "Про захист прав споживачів". Відповідно до ч.2 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів" якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Згідно вимог ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. \~ \~ \~ \~Зважаючи на викладені вище обставини, суд приходить до висновку про повну відповідність чинному законодавству вимог позивача про відшкодування завданих йому невиконанням вказаного договору збитків, тому що відповідач по теперішній час не тільки не виконав умови договору, а й в односторонньому порядку відмовився від їх виконання. При цьому реальними збитками суд вважає понесені [PERSON] витрати в якості оплати замовлення на загальну суму 11000,00 тисяч гривен, які до теперішнього часу йому не повернуті, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до пункту 4.1.2. договору в випадку затримки товару, покупцю за провиною постачальника, останній оплачує пеню в розмірі подвійної ставки НБУ за кожен день прострочення від суми передоплати. Згідно розрахунку вартість послуги за договором складає 11000,00 гривень.\~ Судом було розраховано загальну суму пені за період з 01.09.2018 року по 08.11.2019 року, що становить 4\~613,37 грн., а саме: за період з 01.09.2018 року по 06.09.2019 року сума пені становить 63,29 грн. (за формулою 11000х2х17,5/100%/365 х6), за період з 07.09.2018року по 25.04.2019року сума пені 2\~506,19 (11000х2х18/100%/ 365х231), за період з 26.04.2019 року по 18.07.2019 року сума пені становить 886,03 (11000х2х17,5/100%/365х84), за період з 19.07.2019 по 08.11.2019 року сума пені становить 1157,86 (11000х2х17/100%/365х113). Невиконання відповідачем зобов`язань за умовами договору від 16 серпня 2018 року є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача пені в сумі 4\~613,37 гривень відповідно до умов договору. Крім того позивач в позові зазначає, що внаслідок невиконання договору з боку відповідача він зазнав також моральні страждання й переживання. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~22\~Закону\~України\~«Про захист\~прав\~споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно з ст.11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання моральної шкоди іншій особі. Відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до положень ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Як зазначено у пункті третьому частини другій та частині третій вказаної норми закону, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995р., зі змінами, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Визначаючи розмір моральної (немайнової) шкоди суд виходить з того, що позивач зазнав як моральних страждань, негативних наслідків, заподіяних незаконними діями відповідача. Залежно від глибини душевних страждань позивача, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд вважає, що розмір моральної шкоди в сумі 1000,00 гривень відповідає обставинам події та підлягає задоволенню, тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди слід стягнути суму у розмірі 1000,00 гривень. Згідно ст. 22 ч. 3 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за вимоги немайнового характеру в розмірі 768,40 грн. та за вимоги майнового характеру в розмірі 768,40 грн., а всього в розмірі 1536,80гривень. Крім того, відповідно до ст.137, ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на оплату професійної правничої допомоги адвоката у розмірі 1000 гривень, які підтверджені документально належним чином.

Outcome: partial