Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

У жовтні 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Національного банку України, третя особа ПАТ «КБ «Хрещатик» про відшкодування майнової шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що між нею та банком укладено низку договорів банківського вкладу, а саме: - договір № 2340-644569 банківського вкладу «Різдвяний сніг» в доларах США із щомісячною сплатою процентів від 09.12.2015 року, відповідно до якого позивачем внесено 12 500 доларів США; - договір № 234Б-659155 банківського вкладу "Скарбничка" в національній валюті із щомісячним приєднанням (капіталізацією) процентів до суми вкладу від 15.02.2016 року, відповідно до якого позивачем загалом внесено 10 028,87 грн.; - договір № 234В-645756 банківського вкладу "Скарбничка" в національній валюті із щомісячною сплатою процентів від 14.12.2015 року, відповідно до якого позивачем внесено загалом 8 500 грн. - договір № 2340-643497 банківського вкладу "Різдвяний сніг" в національній валюті із щомісячною сплатою процентів від 03.12.2015 року, відповідно до якого позивачем внесено 155 000 грн. Загалом було внесено 12 500 доларів США та 173 528,87 грн. На підставі постанови Правління Національного банку України від 05.04.16 року № 234 «Про віднесення ПАТ «КБ «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05.04.16 року прийнято рішення № 463 про запровадження з 05.04.16 року тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Хрещатик». Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 02 червня 2016 року № 46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 03 червня 2016 року № 913 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень ліквідатора банку». Відповідно до довідки від 22 вересня 2016 року №2-3/3/9043 кредиторські вимоги [PERSON] були акцептовані у розмірі 318 249 грн. 28 коп., що на день введення тимчасової адміністрації складало 12 242 долара США, які позивачу досі не повернуті. Позивач вважає, що бездіяльність відповідача, яка полягає у неможливості вкладників користуватись своїми коштами, є порушенням законодавства України та її конституційних та законних прав власника й споживача, а тому вимушена звернутись до суду з цим позовом про стягнення з відповідача за договором банківського вкладу № 2340-644569 банківського вкладу «Різдвяний сніг» майнової шкоди у розмірі 12 242 доларів США та нараховані відсотки на вклад у розмірі 3 374 доларів США. Ухвалою суду (судді Цокол Л.І.) від 10.10.2018 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків - зазначення у позовній заяві відомостей, визначені п. 6, 7, 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України (а.с. 41). Після усунення недоліків та на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 8 січня 2019 року (а.с. 63) справа розподілена для розгляду судді Батрин О.В. 9 січня 2019 року у справі відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду на 12 березня 2019 року (а.с. 65). 20.03.2019 року представником відповідача Чорною Ю.А. подано відзив на позов (а.с. 77-84), відповідно до якого діючим законодавством не встановлено обов`язку Національного банку України відповідати за зобов`язаннями банків, а банки не відповідають за зобов`язаннями Національного банку України. Крім того, відповідач не є стороною у договірних відносинах між позивачем та ПАТ «КБ «Хрещатик», тому у відповідача відсутні зобов`язання стосовно виконання умов договорів банківських вкладів. Також зазначила, що процедура ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» наразі триває, здійснюється виплата грошових коштів кредиторам згідно зі встановлених черг, у зв`язку з чим правовідносини між ПАТ «КБ «Хрещатик» та позивачем за договорами банківського вкладу не припинилися. При цьому, позивач не довела факт заподіяння їй шкоди відповідачем та причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та заподіяною шкодою. 15.04.2019 року від представника позивача [PERSON] надійшли заперечення на відзив відповідача (а.с. 103-105), відповідно до яких, звертаючись до суду із позовом позивач вважає, що її кредиторські вимоги задоволені не будуть, оскільки сума зобов`язань ПАТ «КБ «Хрещатик» значно перевищує суму вартості активів, за рахунок яких можуть бути задоволені вимоги кредиторів. При цьому, така ситуація склалась, в тому числі, внаслідок бездіяльності відповідача, який не вжив своєчасних заходів відповідно до вимог ст. 55 Закону України «Про Національний банк України», що і призвело до негативних фінансово-економічних наслідків в ПАТ «КБ «Хрещатик» та унеможливило повернення банківських вкладів. Під час проведення підготовчого судового засідання у задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів відмовлено, про що постановлено ухвалу на місці із занесенням до протоколу судового засідання, оскільки не дотримані положення, передбачені ст. 84 ЦПК України. Ухвалою суду від 22.08.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 19.11.2019 року (а.с. 119). У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позові. Представник відповідача Чорна Ю. А. позовні вимоги не визнала з підстав, наведених у відзиві. Представник третьої особи до суду не з`явився з невідомих причин. Тому, суд розглянув справу у його відсутність, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що між сторонами [PERSON] та ПАТ «КБ «Хрещатик» укладено низку договорів банківського вкладу, а саме: - договір № 2340-644569 банківського вкладу «Різдвяний сніг» в доларах США із щомісячною сплатою процентів від 09.12.2015 року, відповідно до якого позивачем внесено 12 500 доларів США; - договір № 234Б-659155 банківського вкладу "Скарбничка" в національній валюті із щомісячним приєднанням (капіталізацією) процентів до суми вкладу від 15.02.2016 року, відповідно до якого позивачем загалом внесено 10 028,87 грн.; - договір № 234В-645756 банківського вкладу "Скарбничка" в національній валюті із щомісячною сплатою процентів від 14.12.2015 року, відповідно до якого позивачем внесено загалом 8 500 грн. - договір № 2340-643497 банківського вкладу "Різдвяний сніг" в національній валюті із щомісячною сплатою процентів від 03.12.2015 року, відповідно до якого позивачем внесено 155 000 грн. Загалом було внесено 12 500 доларів США та 173 528,87 грн. На підставі постанови Правління Національного банку України від 05.04.16 року № 234 «Про віднесення ПАТ «КБ «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05.04.16 року прийнято рішення № 463 про запровадження з 05.04.16 року тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Хрещатик». Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 02 червня 2016 року № 46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 03 червня 2016 року № 913 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень ліквідатора банку». Процедура ліквідації банку ПАТ «КБ «Хрещатик» триває до 5.06.2020 року Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та є спеціальним законом, який регулює спірні правовідносини. Отже, у спорах, пов`язаних з виконанням банком, в якому введено тимчасову адміністрацію та/або запроваджено процедуру ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (надалі - Закон України) є спеціальними та цей закон є приорітетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Статтею 36 вказаного Закону України врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно ч. 5 ст. 36 Закону України під час введення тимчасової адміністрації не застосовується: примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку, нарахування неустойки (штрафів,пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), а також зобов`язань перед кредиторами, у тому числі не нараховується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань банку, зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може привести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом, нарахування відсотків за зобов`язаннями банку перед кредиторами. При цьому, згідно абз. 1 ч. 6 ст. 36 вказаного Закону обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 цієї статті, не поширюється на зобов`язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті. Відповідно до ст. 26 Закону України фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Статтею 28 Закону України встановлено, що Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів у національній валюті України в порядку та у черговості, встановлених Фондом, не пізніше 20 робочих днів (для банків, база даних про вкладників яких містить інформацію про більше ніж 500000 рахунків, - не пізніше 30 робочих днів) з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку. Фонд здійснює виплату гарантованих сум відшкодування через банки-агенти, що здійснюють такі виплати в готівковій або безготівковій формі (за вибором вкладника). Черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів закріплено ст. 52 Закону України . Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов`язань, є кредитором банку. Отже, після запровадження Фондом гарантування вкладів фізичних осіб тимчасової адміністрації відносно неплатоспроможного банку з метою виведення його з ринку та в подальшому відкликання НБУ банківської ліцензії й переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів банку здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Чинним законодавством не передбачено задоволення вимог кредиторів поза межами процедури ліквідації банку. Вказане стверджується і правовою позицією Верховного Суду України у постанові від 20 січня 2015 року у справі № 6-2001цс15. Частинами 4 та 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що уповноважена особа Фонду в семиденний строк з дати прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку розміщує оголошення, що містить відомості про ліквідацію банку відповідно до частини третьої цієї статті, в усіх приміщеннях банку, в яких здійснюється обслуговування клієнтів. Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. Згідно з ч. 1, 2 ст. 49 вказаного Закону України уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до ч. 2 ст. 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до ч. 2 ст. 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду. Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду. Відповідно до довідки від 22 вересня 2016 року №2-3/3/9043 кредиторські вимоги [PERSON] були акцептовані у розмірі 318 249 грн. 28 коп. Отже, позивачем не доведено та не надано належних та допустимих доказів, що внаслідок дій відповідача порушені його права, як кредитора ПАТ «КБ «Хрещатик», на отримання коштів за договорами банківського вкладу, не доведено причинний зв`язок між шкодою та неправомірними діями банку. Безпідставними суд визнає й доводи позову про те, що судовим рішеннями у адміністративній справі № 826/6665/16 доведена вина Національного банку України в неможливості позивача користуватись своїми коштами, розміщених на депозитних рахунках ПАТ «КБ «Хрещатик», оскільки, в зазначеному рішенні не міститься жодного висновку, що внаслідок дій чи бездіяльності Національного банку України порушені права вкладників ПАТ «КБ «Хрещатик», в тому числі і позивача, на отримання коштів за договорами банківського вкладу. Механізм відшкодування шкоди кредиторам та повернення коштів, отриманих під час виконання уповноваженою особою Фонду заходів чітко визначеній чинним законодавством. Таким чином, оскільки між позивачем та ПАТ «КБ «Хрещатик» виникли договірні відносини, то стягнення суми вкладу позивачу повинно відбуватись на підставі законодавства, що регулює правовідносини щодо повернення вкладу з урахуванням положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Доводи представника позивача про те, що стягнення суми вкладу як відшкодування майнової шкоди є безпідставним, виходячи з такого. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже, зобов`язання з відшкодування шкоди є безпосереднім наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових та майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. За своїм характером ці зобов`язання належать до роду недоговірних, тобто вони виникають поза межами існуючих між потерпілим і завдавачем шкоди договірних чи інших правомірних зобов`язальних відносин. Складовими для відшкодування шкоди є а) наявність шкоди; б) протиправна поведінку заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; г) вина. Перераховані підстави для деліктних зобов`язань є обов`язковим. Відсутність хоча б одного елементу виключає відповідальність за завдану шкоду. Відповідно до ст. 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк відповідає за своїми зобов`язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства. Банк не відповідає за невиконання або несвоєчасне виконання зобов`язань у разі прийняття Національним банком України рішення про запровадження обмежень на діяльність банків, зупинення операцій по рахунках, арешту власних коштів банку на його рахунках уповноваженими органами державної влади. Учасники банку відповідають за зобов`язаннями банку згідно із законами України та статутом банку. Власники істотної участі зобов`язані вживати своєчасних заходів для запобігання настання неплатоспроможності банку. Пов`язана з банком особа за порушення вимог законодавства, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України, здійснення ризикових операцій, які загрожують інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, або доведення банку до неплатоспроможності несе цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність. Пов`язана з банком особа, дії або бездіяльність якої призвели до завдання банку шкоди з її вини, несе відповідальність своїм майном. Якщо внаслідок дій або бездіяльності пов`язаної з банком особи банку завдано шкоди, а інша пов`язана з банком особа внаслідок таких дій або бездіяльності прямо або опосередковано отримала майнову вигоду, такі особи несуть солідарну відповідальність за завдану банку шкоду. Тому, хоча постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.02.2017 року у справі № 826/15685/16 визнано бездіяльність Національного банку України протиправною, проте доводи позивача про те, що Національний банк України повинен нести майнову відповідальність за зобов`язаннями неплатоспроможного банку є необґрунтованими. Крім того, під час судового розгляду представником позивача не доведена вина відповідача у доведенні ПАТ «КБ «Хрещатик» до неплатоспроможності, не доведено завдану шкоду позивачу (розмір вкладу не є розміром шкоди у розумінні ст. 1166 ЦК України), причинний зв`язок між шкодою та неправомірними діями відповідача. При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно зі ст. 1173 ЦК України, відшкодування шкоди, завданої фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними повноважень, відшкодується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про Національний банк України» Національний банк є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління. Також особливий статус Національного банку України визначений в Рішенні Конституційного Суду України від 26.02.2009 № 6-рп/2009, відповідно до пункту 3.1 якого Конституція України визначила правовий статус Національного банку України як центрального банку держави, основною функцією якого є забезпечення стабільності грошової одиниці України (ст. 99). Особливість юридичного статусу Національного банку України полягає в тому, що, з одного боку, він має публічно-правовий статус особливого центрального органу державного управління, самостійного у своїй діяльності від органів державної влади (ст. 6, 7, 24, 25, 53 Закону України «Про Національний банк України»), а з іншого - цивільно-правовий статус як юридичної особи, яка має відокремлене майно, що є об`єктом права державної власності і перебуває в його повному господарському віданні, та може вчиняти певні цивільно-правові правочини з комерційними банками, державою (ст. 4, 29, 31, 42 Закону України «Про Національний банк України»). Отже, Національний банк України є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, самостійним у своїй діяльності від органів державної влади, тобто не є суб`єктом відповідальності в розумінні ст. 1173 Цивільного кодексу України. Щодо позовних вимог про стягнення відсотків, суд зазначає, що відповідно до п. 3, 5 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), а також зобов`язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань банку; нарахування відсотків за зобов`язаннями банку перед вкладниками та кредиторами. З урахуванням наведеного підстав для задоволення позовних вимог суд не вбачає. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір позивачу не відшкодовується. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed