Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

Позивач - Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» 26 березня 2018 року звернулось до Київського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь завдані збитки в порядку регресу у розмірі 47579 гривень 60 копійок та витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 гривні 00 копійок. У позовній заяві представник позивача в обґрунтування вимог посилається на те, що 03 червня 2014 року о 01 годині 10 хвилин в м. Одесі по вул. Краснова сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів, а саме марки «БМВ», реєстраційний номер [NUMBER], який знаходився під керуванням [PERSON] та марки «Рено», реєстраційний номер [NUMBER], який знаходився під керуванням [PERSON] На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальності перед третіми особами, при використанні транспортного засобу «БМВ», реєстраційний номер [NUMBER] була застрахована позивачем від 09.09.2013 року, поліс № АС/3410450. Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Рено», реєстраційний номер [NUMBER], який знаходився під керуванням [PERSON], отримав механічні пошкодження згідно розширеної довідки ДАЇ від 13.06.2014 року та протоколу огляду ТЗ від 04.06.2014 року. Матеріальний збиток, що завдано автомобілю потерпілого склав 47579, 60 грн., відповідно до страхового акту та розрахунку страхового відшкодування. Як стверджує\~позивач,\~відповідно до\~норм ст.\~37\~Закону України\~«Про обов'язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів»,\~ПрАТ «Страхова\~група «ТАС»\~було виплачено\~власникові пошкодженого\~транспортного засобу\~марки «Рено»,\~реєстраційний номер\~[NUMBER],\~страхове відшкодування\~в розмірі 47579 гривень 60 копійок, що підтверджується платіжним дорученням № 45415 від 27 березня 2015 року. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 12 квітня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, у строки передбачені ст. 275 ЦПК України. Вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства, відповідачу був наданий строк, терміном в п'ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження по справі, для подання відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи у судовому засіданні з викликом сторін. Відповідно до п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Частиною 3 та частиною 4 ст. 130 ЦПК України передбачено, що якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сімї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Згідно з відповіддю відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області від 11 квітня 2018 року, [PERSON], [INFO], з 21 вересня 1990 року зареєстрований за адресою: [INFO], вул. 14 Лінія, 17, та саме за вказаною адресою судом надсилалась копія ухвали про відкриття провадження, разом з копію позовної заяви та копією усіх додатків доданих до позову на імя [PERSON] 03 травня 2018 року відповідачем [PERSON] отримано вказану копію ухвали суду з копією позовної заяви та копією додатків наданих до позову, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення наявним в матеріалах справи. Пятнадцятиденний термін для подання відповідачем відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи у судовому засіданні з викликом сторін сплив 18 травня 2018 року включно. Будь-яких інших заяв або клопотань від сторін через канцелярію суду не надходило, тому суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Згідно з ч. 2\~ст. 282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 8\~ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно ч.2\~ст.281 ЦПК України\~- розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою про заочний розгляд справи. Згідно з ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом також\~враховується,\~що відповідно\~до ч.\~1\~ст.\~44\~ЦПК України,\~учасники судового\~процесу та\~їхні представники\~повинні добросовісно\~користуватися процесуальними\~правами;\~зловживання процесуальними\~правами не\~допускається. В силу вимог ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа [PERSON] проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Враховуюче вищевикладене та у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України, Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування збитків в порядку регресу підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 червня 2014 року о 01 годині 10 хвилин, [PERSON], керуючи автомобілем марки «БМВ», реєстраційний номер [NUMBER], в місті Одесі по вулиці Краснова, при перестроюванні в іншу смугу руху, не надав дорогу автомобілю марки «Рено», реєстраційний номер [NUMBER], який рухався по тій смузі в яку він мав намір перестроюватися. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Водій [PERSON] своїми діями порушив вимоги п. 10.3 Правил Дорожнього Руху України. Постановою Київського районного суду м. Одеси від 19 червня 2014 року, справа №520/6891/14-п, провадження №3/520/2406/14, [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, а саме у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 03 червня 2014 року з автомобілем марки «Рено», реєстраційний номер [NUMBER], та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії, та чи вчинені вони цією особою. В силу ч. 4\~ст.82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Тобто, наявність вини в діях [PERSON] у скоєні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 03 червня 2014 року, додатковому доказуванню не підлягає. В результаті\~вказаної дорожньо-транспортної\~пригоди транспортні\~засоби отримали\~механічні пошкодження,\~у тому\~числі автомобіль\~марки «Рено»,\~реєстраційний номер\~[NUMBER],\~який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САТ 540612 належав [PERSON]. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з п.\~22ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб марки «БМВ», реєстраційний номер [NUMBER], який на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди був під керуванням відповідача [PERSON], був застрахований у ПрАТ "Страхова Група "ТАС" відповідно до полісу АС/3410450 від 09.09.2013 року, згідно з яким строк дії якого встановлений у період з 10 вересня 2013 року по 09 вересня 2014 року, сума страхового ліміту за шкоду завдану майну третім особам становить в сумі 50000 гривень 00 копійок, франшиза в сумі 0 гривень 00 копійок. Транспортний засіб марки «Рено», реєстраційний номер [NUMBER], був застрахований у ПрАТ "Страхова Компанія «АХА Страхування» відповідно до договору страхування №CON/VES/CASC0066986-330817Га/13о від 16.12.2013 року. Згідно з розрахунком страхового відшкодування від 19 червня 2014 року, вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу марки «Рено», реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 03 червня 2014 року, з урахуванням суми зносу та знецінення становить в сумі 47579 гривень 60 копійок. Згідно зі страховим актом №1,002,14,03251/VESKO18449 від 23.06.2014 року, ПрАТ СК «АХА Страхування» визнано страховим випадком та вирішено виплатити суму страхового відшкодування в сумі 47579 гривень 60 копійок. 13 січня 2015 року ПрАТ СК «АХА Страхування» звернулось на адресу ПрАТ «Страхова Група «ТАС» з претензією за вих. №11349/26/ЦВ від 26.12.2014 року про відшкодування в порядку регресу шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в якій ПрАТ СК «АХА Страхування» вимагало ПрАТ «Страхова Група «ТАС» виплатити в порядку регресу виплачену ПрАТ СК «АХА Страхування» шкоду завдану автомобілю марки «Рено», реєстраційний номер [NUMBER], в сумі 47579 гривень 60 копійок, внаслідок винних дій [PERSON], під керуванням транспортного засобу марки «БМВ», реєстраційний номер [NUMBER], який на час дорожньо-транспортної пригоди був застрахований у ПрАТ "Страхова Група "ТАС". 27 березня 2015 року ПрАТ «Страхова Група «ТАС» було виплачено ПрАТ СК «АХА Страхування» в порядку регресу шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди, за претензією за вих. №11349/26/ЦВ від 26.12.2014 року, в сумі 47579 гривень 60 копійок, що підтверджується платіжним дорученням №45415 від 27 березня 2015 року. Відповідно до ст. 33 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, учасники дорожньо-транспортної пригоди зобовязані вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Однак, страхувальником не було виконано вимоги цього закону в частині повідомлення страховика про настання страхового випадку. Відповідно до підпункту г п. 38.1.1, ст. 38 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у статті 33 Закону. Згідно із ст. 27 Закону України Про страхування, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до\~ст. 993 Цивільного кодексу України,\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Частиною 2 статті 1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Як вбачається відповідач у встановлений законом строк, у відповідності до вимог ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивача не повідомив про настання страхового випадку. Доказів на спростування вказаних обставин, відповідачем у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України, до суду не надано. Таким чином, у позивача після виплати страхового відшкодування на користь ПрАТ «СК «АХА Страхування» настало право на подання регресного позову до водія транспортного засобу марки «БМВ»,\~реєстраційний номер\~[NUMBER],\~а саме\~до [PERSON] про стягнення з останнього суми виплаченого страхового відшкодування в сумі 47579 гривень 60 копійок. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з\~ч.1 ст. 76 ЦПК України,\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до п. 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно зі\~ст. 263 ЦПК України,\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Аналізуючи наведені норми законів та докази по справі, приймаючи до уваги ту обставину, що доказів, які б виключали наявність наведених підстав для стягнення коштів з [PERSON] на користь позивача, суду не надано, тому позов ПрАТ "Страхова Група «ТАС» про стягнення грошової суми в порядку регресу є обґрунтованим та доведеним, а отже на користь позивача належить стягнути із відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 47549 гривень 60 копійок. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір сплачений останнім в сумі 1762 гривні 00 копійок.

Outcome: approved