Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на неповнолітню дитину в сумі 500 грн. щомісячно з урахуванням індексації до досягнення дитиною повноліття з дня подання позову. Свої вимоги мотивує тим, що 14.06.2011р. рішенням Франківського районного суду м. Львова шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO]. З 2010р. відповідачка проживає окремо, не бачиться із сином та не бере участі у його вихованні, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не цікавиться загальним розвитком та здоров"ям сина, не сплачувала і не сплачує аліменти, матеріально не підтримує. [PERSON] взагалі не підтримує будь-які стосунки із сином, всі турботи по догляду за дитиною, контроль за вихованням та загальним розвитком, опіка щодо здоровя сина залишилися за позивачем. З приводу позбавлення [PERSON] батьківських прав, позивач звернувся до органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради та отримав позитивний висновок про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав. Просить позов задоволити. В судовому засіданні позивач позов підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином повідомлялась про час, дату та місце розгляду справи, зокрема повідомлялась про розгляд справи що призначений на 20.10.2015р. о 10:30 год. шляхом подання позивачем оголошення в газету «Урядовий курєр» №185 (5559). Представник третьої особи - органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради позов підтримав, просив позбавити батьківських прав відповідачку [PERSON] відносно сина [PERSON] [INFO], оскільки вона не приймає участі у вихованні дитини та ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, дослідивши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення частково з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому 04.08.2000р., [PERSON] народився [INFO], його батьками є - [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається з рішення Франківського районного суду м. Львова від 14.06.2011р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно висновку органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради №35-354 від 12 лютого 29015 року визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON], [INFO]. Окрім того, заявами свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] від 19 та 20 січня 2015 року підтверджено той факт, що позивач [PERSON] сам виховує сина [PERSON] напротязі останніх шести років. Судом встановлено, що [PERSON], син позивача, проживає разом із батьком за адресою [ADDRESS], що зокрема підтверджується довідкою з місця проживання про склад сімї і прописки №233 від 22.01.2015 р. З наданих суду пояснень сторін та досліджених доказів, вбачається, що відповідачка свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню та утриманню свого сина, не цікавиться його духовним та фізичним розвитком, не цікавиться його здоров'ям та навчанням, не надає матеріальну допомогу. Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959р.), "дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості". Закон України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 року передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 150 Сімейного кодексу України визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав"від 30.03.2007р. №3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ч.2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного суду України у справі №6-113цс13 розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі ч. 2 ст. 184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону згідно п. 8 ст. 8 ЦПК України у порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення». Однак, зважаючи на те, що на дату постановлення рішення заборгованість по аліментах ще не виникла, заявлені позивачем вимоги про стягнення аліментів з урахуванням індексації є передчасним, а тому в цій частині позову слід відмовити. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відтак, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що з відповідачки слід стягнути в користь позивача 243,60 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: partial