Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що під час розгляду справи судом за позовом ПАТ КБ „Приватбанк" до [PERSON], [PERSON] та до неї про звернення стягнення вона дізналася про існування договору іпотеки № ZRSWGA00000104 від 28.12.2006 року, згідно з яким передано в іпотеку квартиру [ADDRESS]. Вона ніяких договорів не підписувала, договір підроблений сторонньою особою, всупереч ч.3 ст.203 ЦК України не було її волевиявлення на укладення договору іпотеки. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з зазначених підстав. Суду пояснила, що сусідка [PERSON] стала до них ходити та пропонувати допомогу, останній були потрібні гроші, вона запропонувала взяти кредит на сина [PERSON], а виплачувати буде вона. [PERSON] взяв кредит в банку в сумі 21000 доларів США, гроші віддав [PERSON], яка платила чотири місяці по 586 доларів, потім сплату припинила. [PERSON] брала її паспорт, прописувала та виписувала її з квартири, зробила приватизацію квартири на неї та двох синів, вона особисто нікуди не ходила, ніяких документів не підписувала. Потім почали телефонували з банку про несплату кредиту, подали до суду, стало відомо про приватизацію квартири та укладення договору іпотеки. Представник ПАТ КБ „Приватбанк" проти позову заперечив, мотивуючи тим, що в матеріалах кредитної справи є всі документи на квартиру та передання її в іпотеку банку, при укладенні договору нотаріусом перевірялися документи та підписи сторін, просить застосувати строк позовної давності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, надали заяви з проханням розглядати справу за їх відсутності. Заслухавши пояснення, сторін, свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 28.12.2006 року укладений договір іпотеки № ZRSWGA00000104 між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та ЗАТ КБ „Приватбанк", згідно з яким в іпотеку банку передано трикімнатну квартиру [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON].(а.с.8) Іпотекою забезпечено виконання кредитного договору від 28.12.2006 року про отримання кредиту [PERSON] в розмірі 21000 доларів США. Позивачка стверджує, що договору іпотеки не підписувала, підпис в цьому договорі їй не належить. Згідно з висновком експерта від 27.12.2013 року № 1/897 підпис в графі „Підпис [PERSON]" договору іпотеки № ZRSWGA00000104 від 28.12.2006 року виконаний не [PERSON], а іншою особою. (а.с.203-207,т.1) Відповідач [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] брала кредит на його брата [PERSON], він був у нотаріуса [PERSON], підписував документи, які саме не знає, нотаріус нічого не пояснив, чи були присутні мати та брат не пам'ятає. Допитаний в якості свідка відповідач [PERSON] суду пояснив, що в 2006 році він проживав в м.Житомирі у бабусі, зловживав спиртними напоями та наркотичними засобами, приїздив до матері [PERSON] в м.Бердичів, де познайомився з [PERSON], її чоловік [PERSON] став його хрещеним батьком, [PERSON] займався бізнесом, [PERSON] обіцяла допомогти з роботою та приватизацією квартири, просила взяти кредит. Він був одружений, але з жінкою не проживав, потрібна була згода дружини на отримання кредиту, він надав [PERSON] свій паспорт, після чого в ньому з'явився штам про розлучення. Він з [PERSON] та незнайомим чоловіком, якого вона називала „[PERSON]", їздили в банк, він підписував якісь документи, гроші отримала [PERSON], про заставу квартири не знав. Матері про заставу квартири нічого не казав, лише повідомив, що є проблеми з банком. Свідок [PERSON] суду пояснила, що в 2006 році купила квартиру в будинку по [ADDRESS], де проживала [PERSON], почали з нею спілкуватися, її цивільний чоловік [PERSON] став хрещеним батьком сина [PERSON] - [PERSON]. [PERSON] потрібні були гроші, він сказав, що вони з [PERSON] взяли кредит, оформленням кредиту та приватизацією квартири [PERSON] вона не займалася, гроші отримав [PERSON]. Свідок [PERSON] суду пояснив, що про приватизацію квартири [PERSON] та оформлення кредиту йому нічого невідомо. Допитаний в якості свідка приватний нотаріус [PERSON] пояснив, що йому були надані всі документи і він посвідчив іпотечний договір, конкретних подій не пам'ятає. Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3,5 та 6 ст.203 цього кодексу. Згідно з ч.3 вказаної статті волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Позивачка категорично заперечує укладення нею договору іпотеки та факт підписання цього договору. Про факт підписання договору іпотеки іншою особою свідчить висновок почеркознавчої експертизи, покази відповідача [PERSON], свідка [PERSON]. Свідки [PERSON] та [PERSON] дали суду протилежні покази, [PERSON] ствердила, що кредит брався [PERSON] для [PERSON] і він отримав кредитні кошти. [PERSON] ці обставини категорично заперечив, ствердив, що про кредит та приватизацію квартири йому не відомо, цим займалася дружина. Отже, судом встановлено, що кредит був взятий [PERSON] для іншої особи, яка частково погашала кредит. Позивачка та відповідачі [PERSON] стверджують, що ця особа - [PERSON], яка займалася приватизацією квартири та підготовкою усіх документів для укладення договорів. Свідоцтво про право власності на квартиру було видано 25.12.2006 року, 28.12.2006 року укладені кредитний та іпотечний договори. Позивачка [PERSON] є інвалідом 1 групи з 2012 року, до цього мала 2-гу групу інвалідності, систематично лікується, має хронічне запальне захворювання голови та спинного мозку, наслідком чого є порушення функції нижніх кінцівок, про що пояснила лікар Миронова А.В. в судовому засіданні та свідчать численні медичні документи, які є в матеріалах справи. Через хворобу [PERSON] не могла самостійно займатися оформленням чисельних документів, необхідних для приватизації квартири та укладення банківських договорів. Наведені докази в їх сукупності свідчать про те, що позивачка дійсно не укладала та не підписувала договір іпотеки, це було зроблено іншою особою. Відсутність її волевиявлення на вчинення правочину є підставою для визнання його недійсним. Згідно з п.35 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин" відповідно до ч.3 ст.5 Закону України „Про іпотеку" частина об'єкту нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі та реєстрації права власності на неї як окремий об'єкт нерухомості. Це положення повинно застосовуватися судом з урахуванням змісту ч.2 ст.6 цього закону щодо нерухомого майна, яке перебуває у спільній власності. Як вбачається з матеріалів справи власниками предмету іпотеки - нерухомого майна - квартири [ADDRESS] є [PERSON], [PERSON], [PERSON], яким дана квартира належить на праві спільної власності без виділення частки в натурі.(а.с.31,т.1) Враховуючи дані обставини, договір іпотеки укладався банком з усіма учасниками спільної приватної власності об'єкта нерухомості. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] свою причетність до підписання договору іпотеки не заперечують, позивачка, як встановлено судом, цей договір не підписувала. Відповідно до ст..217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. За викладених вище обставин оспорюваний договір іпотеки не міг бути укладений без згоди хоча би одного з співвласників спільної власності на предмет іпотеки, оскільки це суперечило би ч.2 ст.6 ЗУ „Про іпотеку", а саме: майно, що є у спільній власності, може бути передано в іпотеку лише за нотаріально посвідчено згодою усіх співвласників, або без згоди інших співвласників за умови виділення частки в натурі та реєстрації на неї права власності як на окремий об'єкт нерухомості. Отже, договір іпотеки визнається недійсним в цілому. Відповідачем у справі ПАТ КБ „Приватбанк" заявлено про застосування строків позовної давності та відмови в позові з тих підстав, що позивачка звернулася до суду в грудні 2010 року після спливу трирічного строку позовної давності, оскільки договір іпотеки був укладений 28.12.2006 року. Позивачка суду пояснила, що про існування оспорюваного договору не знала, 13.10.2010 року Бердичівським міськрайсудом ухвалено заочне рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, після цього вона звернулася до суду з заявою про перегляд цього рішення. Оглядом матеріалів справи № 439/09 встановлено, що 26.09.2008 року ЗАТ КБ „Приватбанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, 13.10.2010 року було ухвалено заочне рішення про задоволення позовних вимог, 25.10.2010 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про перегляд заочного рішення, після відмови у його перегляді - з апеляційною скаргою на дане рішення, після розгляду справи апеляційною інстанцією 01.03.2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання недійсним іпотечного договору. Відповідно до ст..261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Договір іпотеки укладений 28.12.2006 року, про порушення свого права позивачка дізналися в 2010 році з ухваленого судом рішення за позовом банку про звернення стягнення на предмет іпотеки. Дані обставини підтверджуються наданими суду доказами. Отже, суд дійшов висновку, що строк позовної давності позивачкою не пропущений. Позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст..88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів судові витрати: сплачений позивачкою судовий збір та витрати за проведення судової експертизи на користь експертної установи. На підставі викладеного та

Outcome: approved