Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

У квітні 2012 року до суду звернулось Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (надалі Банк) до [PERSON] про стягнення суми боргу за кредитним договором. Банк посилався на те, що 16 квітня 2007 року між сторонами було укладено кредитний договір № 014/11-182/033 на суму 80 800,00 доларів США зі строком погашення до 16 квітня 2027 року. Відповідно до кредитного договору відповідач зобов`язався сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 13,25% річних та здійснювати часткове погашення кредиту та сплату відсотків за користування кредитними коштами щомісячно. Умови погашення кредиту відповідачем не виконуються. ЇЇ заборгованість перед банком станом на 14 лютого 2012 року склала 115 030,66 доларів США, що в перерахунку за курсом Національного Банку України становить 918 830 грн. 40 коп. Під час розгляду справи представником позивача було збільшено розмір позовних вимог, просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, яка станом на 29 листопада 2012 року становить 1 273 758 грн.80 коп., а також судові витрати. Відповідач, [PERSON] позовні вимоги не визнала, вказала, що позивачем наданий не вірний розрахунок заборгованості, тому просила призначити по справі судово-економічну експертизу. Рішенням Ленінського районного суду міста Донецька від 02 квітня 2014 року в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Райффазен Банк Аваль" відмовлено в повному обсязі з тих підстав, що позивачем не доведено заявленого розміру заборгованості відповідача. Позивач ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» подав апеляційну скаргу до суду першої інстанції,посилаючись на те, що висновки суду є незаконними та необґрунтованими. На виконання ухвали суду про проведення судово-економічної експертизи Банком суду надані зазначені в ухвалі документи. Решта документів, що вимагалися, не надані суду з причин того, що зазначених документів взагалі не існує, або вони є загальнодоступні. Тобто вважає, що судово-економічна експертиза проведена не була не з причин відсутності якихось документів, а з причин відсутності самої потреби в її проведенні, оскільки факт отримання кредитних коштів позичальник не заперечує, в розрахунку заборгованості за кредитним договором зазначені всі без виключення сплати по погашенню заборгованості, здійсненні позичальником і також позичальником не оспорюються. Сторони були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не зявилися, що відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи. Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з п.3 і п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. З матеріалів справи вбачається, і це не оскаржується сторонами, що 20 листопада 2007 року між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" відповідно до Статуту, в особі Ленінського відділення Донецької обласної дирекції та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/11-182/033 на суму 80 800,00 доларів США зі строком погашення до 16 квітня 2027 року. Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобов`язався сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 13,25% річних та здійснювати часткове погашення кредиту та сплату відсотків за користування кредитними коштами щомісячно. Як наполягає позивач, умови погашення кредиту відповідачем [PERSON] не виконуються. ЇЇ заборгованість перед банком станом на 29 листопада 2012 року складає 1 273 758 грн. 80 коп. Також позивачем до позову додано лист-вимога про дострокове стягнення заборгованості за вказаним кредитом від 22 травня 2009 року, який надсилався на адресу відповідача з пропозицією погасити борг до 20 червня 2009 року у сумі 66 801,40 доларів США (а.с. 20-22). За клопотанням відповідача ухвалою суду від 18 лютого 2013р. була призначена судово-економічна експертиза на вирішення якої поставлені наступні питання: 1.У якій валюті було видано кредитні кошти [PERSON] за кредитним договором № 014/11-182/033, укладеному 16.04.2007 року? 2.Чи вірно позивачем здійснено наданий суду розрахунок заборгованості за кредитним договором № 014/11-182/033, укладеному 16.04.2007 року? 3.Чи існує у відповідача заборгованість перед позивачем за кредитним договором № 014/11-182/033, укладеному 16.04.2007 року? 4.У якій сумі існує заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором № 014/11-182/033, укладеному 16.04.2007 року? Також ухвалою суду від 01.07.2013 року витребувано у Публічного акціонерного товариства "Райффазен Банк Аваль" наступні документи: - щомісячні та щорічні тарифи, діючі в період з 16.04.2007 року по 29.11.2012 року , які згідно з п. 1.8 Кредитного договору № 014/11-182/033 від 16.04.2007 року зобов'язана була сплачувати [PERSON] за кредитне обслуговування виданого кредиту, з підтверджуючими документами (наказами, розпорядження, телефонограмами тощо) про правильність та обґрунтованість їх нарахування; - письмові пояснення, чому в представлених в матеріали справи документах, не відображено їх нарахування та погашення; - рішення суду (судів) про визнання Кредитного договору № 014/11-182/033 від 16.04.2007г. або його окремих пунктів, недійсними (невідповідними вимогам чинного законодавства) (за наявності); - договір про реструктуризацію Кредитного договору № 014/11-182/033 від 16.04.2007г. з додатками та доповненнями; - первинні документи про сплату [PERSON] грошових коштів (у національній валюті України та у валюті кредиту) з погашення отриманого кредиту ("основного тела" кредиту), відсотків за користування кредитними коштами, комісії за оформлення кредиту, щомісячних та щорічних комісій за кредитне обслуговування, пені і т.д. , за Кредитним договором № 014/11-182/033 від 16.04.2007г., за період з 16.04.2007г. по 29.11.2012г.; - письмові пояснення, чому згідно поданих документів, ПАТ "Райффазен Банк Аваль" не збільшив процентну ставку на 5% річних, згідно з п. 1.6 ст.1 Кредитного договору № 014/11-182/033 від 16.04.2007г.; - Картки по всіх особових рахунках, відкритих ПАТ "Райффазен Банк Аваль" за Кредитним договором № 014/11-182/033 від 16.04.2007г; - офіційні курси НБУ по валюті Кредитного договору № 014/11-182/033 від 16.04.2007г., за періоди з 16.04.2007г. по 29.11,2012 р.; - письмові пояснення, в частині проведення Банком дій (списань, купівлі / продажу / обміну і т.д.) передбачених абз. 3 п. 6.1 ст.6 Кредитного договору № 014/11-182/033 від 16.04.2007г., за період з 16.04.2007г. по 29.11.2012г. і якщо ці дії мали місце, то підтверджуючі документи про їх проведення; - первинний документ, в якому відображена валюта (національна України або доларів США) виданого [PERSON] кредиту, за Кредитним договором № 014/11- 182/033 від 16.04.2007г., з обов'язковим підписом [PERSON] в її отриманні; - інші документи, які відображають взаємини ПАТ "Райффазен Банк Аваль" з [PERSON] за Кредитним договором № 014/11-182/033 від 16.04.2007г., за період з 16.04.2007 року по 29.11.2012 рік і які мають значення для документальної, об'єктивної та обґрунтованої відповіді на поставлені експертові запитання. 08 січня 2014 року експерт, у провадженні якого перебувала призначена судом експертиза, склав повідомлення про неможливість дати висновок по експертному провадженню № 5638/26-5717/26 від 23 жовтня 2013 року, оскільки клопотання експерта від 12 грудня 2013 року про надання додаткових документів було задоволено частково. З боку ПАТ "Райффазен Банк Аваль" були надані тільки копії банківських виписок на 59 аркушах, що не дає можливості експерту правильно, законно і документально відповісти на поставлені питання (а.с. 160-161). Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що судово-економічна експертиза проведена не була, оскільки позивачем не надано всі документи , які були витребувані для проведення експертизи, таким чином позивачем не доведено наявність саме такого розміру заборгованості відповідача за вказаним кредитним договором. Однак з таким висновком суду погодитися не можливо. На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положенням ст. 549 ЦК України передбачено , що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з п. 1.1 кредитного договору (а.с. 4-8) Банк надав Позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 80 800, 00 доларів США, а Позичальник зобов'язався належним чином використати та повернути Кредитору суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за його користування, комісію згідно умов договору та Тарифів Банку. Пунктом 5.5 кредитного договору передбачена можливість дострокового повернення кредиту у випадку прострочення виконання зобов'язань позичальника щодо погашення кредиту. Кошти мають бути повернуті Позичальником протягом 30 календарних днів з моменту надіслання кредитором на адресу Позичальника відповідного листа-повідомлення. Пунктом 10 кредитного договору передбачена відповідальність позичальника за порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених цим договором у вигляді сплати пені в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний день прострочки. За кожне порушення умов п. 5.6 цього договору позичальник додатково до компенсації витрат Кредитора на страхування сплачує останньому за кожен випадок порушення штраф в розмірі несплаченого страхового платежу. 30 квітня 2009 року між сторонами була укладена додаткова угода № 1 до кредитного договору № 014/11-182/033 від 16 квітня 2007 року (а.с. 138 - 142), відповідно до п.п. 1.1., 1.2 якої сторони дійшли згоди про те, що фактична заборгованість за сумою кредиту станом на дату укладення Додаткової угоди по сплаті Кредиту становить 59 301,64 долари США, заборгованість з погашення процентів складає 5 781,49 доларів США. Пунктом 2 Додаткової угоди на період з 30 квітня 2009 року по 30 березня 2010 року (Кредитні канікули) сторони домовилися зменшити розмір щомісячного платежу Позичальника за кредитом до розміру, визначеного в Графіку погашення кредиту та інших платежів, що є додатком до додаткової угоди. У п. 5 Додаткової угоди зазначено, що позичальник підтвердив, що перед укладанням Додаткової угоди він повідомлений в письмовій формі про всі умови споживчого кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту, що підтверджує своїм підписом, та не має зауважень і претензій щодо наданої інформації. Згідно наданого суду розрахунку, станом на 29 листопада 2012 року розмір заборгованості відповідачки перед банком за кредитним договором становить 159 359,29 доларів США , що за курсом НБУ станом на 29 листопада 2012 року (7,9930) у гривневому еквіваленті становить 1 273 758 грн. 80 коп., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту у розмірі - 71 118,51 доларів США, або 568 450 грн. 25 коп.; заборгованості по відсотках за кредит у сумі - 25 228,07 доларів США, або 201 647 грн. 96 коп. ; пені за прострочення сплати кредиту та відсотків - 63 012,71 доларів США, або 503 660 грн. 59 коп. З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором за недоведеності заявлених вимог, оскільки будь-яких доказів на підтвердження своїх доводів відповідач не надала як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду справи. При цьому слід зазначити, що та обставина, що по справі не було проведено судово-економічної експертизи, не може свідчити про необґрунтованість вимог позивача, оскільки судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що пеня нарахована позивачем за період з 29.11.2009 року по 31.10.2012 рік , що не відповідає вимогам ч.2 ст. 258 ЦК України, а тому виходячи з положень ч. 3,4 ст. 267 ЦК України наявні підставі для застування судом строку позовної давності і відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені за період, що перевищує один рік. Таким чином, стягнення пені обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, отже, з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» підлягає стягненню пеня за період з квітня 2011 року по квітень 2012 року у розмірі 27 508,48 доларів США (курс НБУ на день визначення заборгованості 29.11.2012 рік становить 1 долар США = 7,9930 грн.), у гривневому еквіваленті 219 875 грн. 28 коп. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені ним при зверненні з позовом до суду у сумі 3219 грн. та подачі апеляційної скарги у сумі 1827 грн.

Outcome: partial