Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Заступник прокурора м.Івано-Франківська звернувся в суд в інтересах держави - ВАТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії Богородчанського відділення ВАТ "Державний ощадний банк України" з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення з відповідачів солідарно 19 614,39 грн. заборгованості за кредитним договором №69 від 24.03.2008 року та стягнення з відповідачів судових витрат, понесених по справі. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач [PERSON], з яким ВАТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії Богородчанського відділення 24.03.2008 року уклав кредитний договір №69, систематично порушував умови укладеного договору, внаслідок чого, станом на 29.04.2010 року у нього виникла заборгованість в сумі 19 614,39 грн. Кредитний договір забезпечений порукою [PERSON], [PERSON], а тому на підставі ст. 554 ЦК України поручителі є солідарно відповідальними перед кредитором за виконання боржником зобов'язань. Представник прокуратури міста Івано-Франківська позов підтримала з підстав наведених в ньому. Представник позивача в судовому засіданні просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував. Вказав що порука його довірителя припинена на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України, оскільки банком не направлялась йому, як поручителю за кредитні зобов'язання [PERSON], вимога про виконання зобов'язань за договором поруки. Окрім того, в судових дебатах вказував на відсутність в матеріалах справи детального розрахунку заборгованості за кредитним договором № 69 від 24.03.2008 року, що на його думку є підставою для відмови у позові за недоведеністю вимог. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися у встановленому порядку, що підтверджується конвертами, що повернулися у зв'язку із закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Будь-яких заяв від відповідачів [PERSON] та [PERSON] про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи до суду не надходило. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, забезпеченого порукою, внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника та поручителя. Згідно кредитного договору №69 від 24.03.2008 року відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" було надано [PERSON] грошові кошти (кредит) в сумі 16000 гривень 00 копійок для поточних потреб, строком до 24.03.2011 року, який зобов'язався забезпечити своєчасне повернення одержаного кредиту шляхом його погашення рівними платежами щомісячно, а також сплачувати відсотки за користування кредитними коштами. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. В забезпечення належного виконання позичальником умов кредитного договору було укладено договори поруки № 69-1, № 69-2 від 24.03.2008 року, відповідно до яких відповідачі [PERSON] та [PERSON], взяли на себе зобов'язання перед кредитором відповідати за зобов'язаннями [PERSON], що виникають з умов кредитного договору, а саме, за своєчасне повернення кредиту у розмірі 16000 грн., за виплату відсотків за користування кредитом, штрафу, пені та інших платежів у розмірі, порядку та на умовах зазначених у Кредитному договорі. Розрахунок заборгованості підтверджує, що позичальник - [PERSON] не виконав взяті на себе по кредитному договору №69 від 24.03.2008 року зобов'язання, внаслідок чого за останнім обліковується : 5333,44 грн. - сума основного боргу; 4444,40 грн. - несплачений борг; 3364,99 грн. - сума несплачених відсотків; 6471,56 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту. Таким чином, загальна сума заборгованості станом на день звернення з позовом до суду становить 19 614 гривень 39 коп. За змістом ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. Згідно п.3.2.2. кредитного договору №69 від 24.03.2008 року, банк має право, при виникненні простроченої заборгованості за кредитом, процентами чи комісійними винагородами, а також в інших випадках, передбачених цим Договором, вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та інших платежів за цим договором та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку. Згідно ч.ч. 1, 2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до п. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно п. 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. За змістом п. 4.2 договорів поруки, порука припиняється якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимогу до поручителя. За таких обставин у позивача виникло право пред'явити вимогу до поручителів про виконання основного зобов'язання боржника [PERSON] щодо повернення кредиту, починаючи з 24.03.2011 року, протягом наступних шести місяців. Однак, як роз'яснив Вищий спеціалізований суд України у вищенаведеній постанові пленуму, однією із видів пред'явлення вимоги поручителю є пред'явлення до нього позову. Як вбачається із вхідного штемпеля на позовній заяві заступник прокурора м. Івано-Франківська звернувся до суду в інтересах ВАТ "Державний Ощадний банк України" із наведеним позовом 18.05.2010 року, тобто пред'явив позов в інтересах позивача до настання строку виконання основного зобов'язання, а тому доводи представника відповідача щодо припинення дії договору поруки з підстав непред'явлення вимоги поручителю [PERSON] спростовані письмовими доказами. Також суд вважає безпідставними твердження представника відповідача щодо недоведеності позивачем суми боргу з підстав відсутності в матеріалах справи детального розрахунку заборгованості за кредитним договором №69 від 24.03.2008 року, оскільки в матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості [PERSON] (а.с.3) в якому зазначено його складові: основний борг, несплачений борг, несплачені проценти, пеня. Свого розрахунку заборгованості, відмінного від розрахунку позивача останні суду не представили, а про незгоду із наведеною позивачем сумою боргу представник відповідача заявив вже на судових дебатах. Відповідно до вимог ст.10 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами та іншими учасниками процесу доказів. Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню з відповідачів в дохід держави на підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України, оскільки позивача було звільнено від його сплати. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 526, 530, 543, 554, 611, 1054 ЦК України,

Outcome: approved