Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

20.01.2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на ті обставини, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 2010 р. В 2012 р., тобто під час шлюбу придбали за спільні кошти спільне майно - квартиру [ADDRESS]. Посилаючись на ст. ст. 69, 70, 71 СК України просила поділити нерухоме майно, а саме вказану квартиру між нею та відповідачем по 1/2 частці кожному. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] зазначив, що шлюб між ним та [PERSON] розірвано 20.03.2015 р., вважає, що спірна квартира не може бути визнана спільною сумісною власністю подружжя, виходячи з того, що вона була придбана виключно за кошти належні йому особисто, а не кошти спільні з відповідачем, а саме 27.02.2006 р. до реєстрації шлюбу з відповідачем ним була придбана ціла квартира [ADDRESS], яка 03.10.2012 р. була продана ним за суму еквівалентну 22000 доларів США. 14.10.2012 р. ним була придбана спірна квартира за суму еквівалентну 29000 США. Грошова сума на покупку спірної квартири складається з : 2000 доларів США - від продажу квартири [ADDRESS]. - 200 доларів США взяті в борг, - 800 доларів США особисті заощадження позивача. Посилався на п.п. 1-3 ч.1 ст. 57 СК України, відповідно до якої особистою приватною власністю дружини, чоловіка є : 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто, відповідні положення п.23 Постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007 року На підставі зазначеного просив визнати цілу квартиру [ADDRESS] об'єктом його особистої приватної власності. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом [PERSON] підтримала заявлені довірителем позовні вимоги, вимоги зустрічного позову не визнала, посилаючись на обствани, викладені в первісному позові, а саме придбання спірної квартири за спільні сумісні кошти сторін, що вказано в договорі про купівлю спірної квартири, представник [PERSON] підтримала позовні вимоги довірителя на підставах зазначених в позові, у задоволенні первісного позову просила відмовити, посилаючись на підстави викладені в зустрічному позові, а саме ті обставини, що спірна квартира була придбана [PERSON] на належні особисто йому кошти. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне: Сторони надали копію свідоцтва про шлюб ( який було укладено між ними в квітні 2010р.), копію рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 20.03.2015 р. про розірвання шлюбу, копію рішення суду від 04 червня 2014 в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, за яким з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки усіх видів доходу щомісячно до повноліття дитини, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, копію свідоцтва про народження дитини [PERSON], копію договору купівлі - продажу квартири за адресою : [ADDRESS], від 14.10.2012 р., за яким покупцем вказаної квартири є [PERSON], вказана ціна квартири - 124794 грн. 00 коп., Відповідно до п. 6 договору : покупка вищезгаданої квартири за цим договором вчиняється за сумісні кошти покупця з його дружиною [PERSON] і за її письмовою заявою про згоду передається у їх спільну сумісну власність; Договір купівлі-продажу квартири від 03.10.2012 р., продавцем за яким вказаний [PERSON], як вбачається з тексту договору відчужувана квартира [ADDRESS] належить особисто продавцю на підставі договору купівлі-продажу від 03 березня 2006 року. Ціна квартири зазначена 81464 грн. Як вбачається з копії розписки [PERSON] 03.10.2012 р. взяв в борг у [PERSON] на придбання квартири 25000 грн. 10.07.2013 зазначений борг було повернуто, копію трудової книжки [PERSON], витяг з рахунку у ПАТ "ПриватБанк" [PERSON], з даними про його доходи за період з 08.11.2011 р. по 18.05.2013 р., відповідно до якого заробітна плата складає в даний період від 800 грн. до 3000 грн. в середньому. Надані : довідка про доходи [PERSON] за період з 01.01.2010 р. по 31.05.2014 р. на суму 515071 грн., відповідно до якої доходи [PERSON] В за вказаний період були близько 9000 грн. щомісяця з початку 2010 р. і по лютий 2012 р., доходи за березень 2012 р. складають понад 32000 грн., за період з січня 2013 р. по травень 2014 р. її доходи складали більше 10000 грн. щомісяця, витяг з рахунку у ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" на ім'я [PERSON], з якого вбачається, що 12.10.2012 р. було здійснено дострокове розторгнення ощадного депозиту та видано [PERSON] 12536,39 грн., дані про рух коштів по рахунку [PERSON] за період з 01.04.2010 р. по 01.09.2012 р. у ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", відповідно до якого за вказаний період [PERSON] було витрачено з її особистих доходів понад 160000 грн. Відповідно до ст. ст. 60, 69 ч.1, 70 ч.1 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності, дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, у разі поділу майна частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 57 СК України ч.1 3 майном, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Відповідно до п. 23 ППВС України від 21.12.2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" : "Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час його придбання, Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами. якщо інше не встановлено шлюбним договором або законом. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що рівень доходів [PERSON] під час шлюбу з [PERSON] був значно вищий від його доходів, а також були значно вищими витрати. Так як зазначене майно відповідно до ст. 60 СК є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, то вбачається правоміність вимог [PERSON] щодо рівнозначного поділу квартири. Суд погоджується з доводами позивачки [PERSON] про те, що на обставину придбання спірної квартири за спільні сумісні кошти вказує договір купівлі- продажу спірної квартири від 14.10.2012 р. Відповідно до п. 6 договору покупка вищезгаданої квартири за цим договором вчиняється за сумісні кошти покупця з його дружиною [PERSON] і за її письмовою заявою про згоду передається у їх спільну сумісну власність. Оскільки відповідно до ст. 64 СК України дружина та чоловік мають право на укладення між собою усіх договорів, які не заборонені законом, як щодо майна, що є їхньою особистою приватною власністю, так і щодо майна, яке є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, то з зазначених вище обставин вбачається наявність договору між подружжям про про придбанняя квартири за спільні сумісні кошти, тому факт наявності даних коштів не потребує іншого доведення. Посилання [PERSON] на ту обставину, що не звернув увагу на дане положення договору не спростовують змісту останнього. Обствини, на які посилався [PERSON] щодо придбання спірної квартири за його власні кошти, таким чином не знайшли свого підтвердження. З вказаних підстав вбачає доцільним відмовити у зустрічному позові та задовольнити первісний позов. Крім того, про обгрунтованість заявлених вимог свідчить та обставина, що на теперішній час встановлений в рішенні суду мінімум аліментів стягнутих на утримання спільної дитини сторін не забезпечує встановленого на теперішній час 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, так як були стягнуті під час дії законодавства про мінімум аліментів на дитину в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved