Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

Позивач - Акціонерне товариство ( далі АТ) "Державний ощадний банк України" в особі ТВБВ №10021/0105 філії Херсонського обласного управління АТ «Ощадбанк» 26 серпня 2016 року звернувся до Чаплинського районного суду Херсонеської області суду з позовом про солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] заборгованості за кредитним договором №1110-І від 30.11.2011 року в загальній сумі 93262 грн. 67 коп., а також судового збору. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ №10021/0105 філії Херсонського обласного управління АТ «Ощадбанк» та фізичною особою [PERSON] 30 листопада 2011 року укладено кредитний договір №1110-І, за яким останній отримав кредиту сумі 80 тис. грн.. під 17.5% річних строком на 179 місяців з терміном остаточного погашення не пізніше 29 жовтня 2026 року. З метою забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, 30 листопада 2011 року між позивачем та позичальником укладено договір іпотеки, предметом якого є двокімнатна квартира, розташована у будинку [ADDRESS] . Крім того для належного забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] , між ним, позивачем та [PERSON] 30 листопада 2011 року укладено Договір поруки №1110-Па, за яким поручитель зобов`язувався перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за несвоєчасне та неповне виконання боржником своїх зобов`язань, що випливають з договору кредиту №1110-І від 30.11.2011 року. Банк свої обов`язки, передбачені кредитним договором, виконав повністю та належним чином, а позичальник порушив умови кредитного договору, а саме не виконав зобов`язання щодо погашення кредиту та своєчасної сплати процентів за користування кредитом. Відповідно до розрахунку позивача, станом на 05.07.2016 року заборгованість за кредитом складає 93262 грн. 67 коп., з яких 70048 грн. 59 коп. - заборгованість за кредитом, 18388 грн. 61 коп. - заборгованість по сплаті відсотків, 48254 грн. 47 коп. - заборгованість по пені за несплату основного боргу. Заочним рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 04 січня 2017 року позовні вимоги ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі ТВБВ №10021/0105 філії Херсонського обласного управління АТ «Ощадбанк» задоволені повністю та стягнуто з [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , уродженця с. П.-Костянтинівка Чаплинського району Херсонської області, проживаючого по [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , уродженки с. Тинне Сарненського району Рівненської області, проживаючої по [ADDRESS] СОЛІДАРНО на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Чаплинського ТВБВ №10021/0105 філії - Херсонське обласне управління АТ «Ощадбанк», розташованого по вул. Радянська, 2-А в смт. Чаплинка Чаплинського району Херсонської області, заборгованість за кредитним договором №1110-І від 30.11.2011 року в сумі 70048 гривень 59 копійок, заборгованість по сплаті відсотків в сумі 18388 гривень 61 копійка та пеню за несплату основного боргу та відсотків в сумі 4825 гривень 47 копійок, а всього 93262 /дев`яносто три тисячі двісті шістдесят дві/ гривні 67 копійок.. 24 травня 2021 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Гончаров М.В. звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення та просив скасувати заочне рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 04.01.2017 року, призначивши справу до розгляду. Крім того просив застосувати позовну давність відносно позовних вимог до [PERSON] . В обґрунтування своїх доводів вказував, що позивач, до пред`явлення позову не звертався до відповідача з вимогою про сплату заборгованості та надані ним вимоги до відповідачів про усунення порушення умов кредитного договору не були отримані [PERSON] , а враховуючи, що позивач звернувся до суду після спливу шестимісячного строку з моменту настання строку виконання основного зобов`язання, в силу положень ч.4 ст. 559 ЦК України, договір поруки є припиненим. Ухвалою Чаплинського районного суду Херсонської області від 01 червня 2021 року заочне рішення суду від 04 січня 2017 року скасовано та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник АТ «Ощадбанк» не з`явився, надавши до суду докази не проживання відповідачів на території с. П.Костянтинівка Чаплинського району Херсонської області з 2012 року. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Представник [PERSON] - адвокат Гончаров М.В. в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог до [PERSON] з підстав,в казаних у заяві про перегляд заочного рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, надані сторонами в обґрунтування позову та його заперечень, дійшов наступних висновків. Так, судом встановлено, що 30 листопада 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ №10021/0105 філії Херсонського обласного управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №1110-І. За умовами кредитного договору Банк зобов`язався надати Позичальнику на умовах договору кредит в сумі 80 000,00 грн., а Позичальник зобов`язувався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування Кредитом в розмірі 17.5 % річних у порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. Кредит надавався готівкою одноразово строком на 179 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 29 жовтня 2026 на придбання житлової квартири на вторинному ринку. Згідно з п.п.1.5-1.6.1.3 Кредитного договору позичальник зобов`язаний сплачувати проценти та проводити погашення кредиту щомісячно до останнього робочого дня місяця, проводити, починаючи з 25 листопада 2011 року рівними частинами в сумі 1256 грн., нараховані Банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси Банку або шляхом безготівкових перерахувань. Проценти нараховуються щомісячно за методом 30/360 на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий позичальником, починаючи з дати видачі кредиту до моменту закінчення терміну, на який надано кредит. При розрахунку процентів за користування кредитом враховується перший і не враховується останній день користування кредитом. При нарахування процентів за платіжний місяць останній день місяця має включатися в розрахунок, крім випадків, коли звітна дата є датою закінчення операції. Всі готівкові платежі за цим договором сплачуються позичальником в касу банку. Згідно умов пунктів 4.3.1, 4.3.5 кредитного договору позичальник зобов`язався належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобов`язаннях, що випливають з договору. Пунктами 4.2.1, 4.2.3 кредитного договору передбачено, що банк має право вимагати від позичальника належного виконання останнім взятих на себе зобов`язань по цьому договору, при виникненні простроченої заборгованості за основною сумою боргу за кредитом та процентами, а також в інших випадках, передбачених цим договором, вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та інших платежів за цим договором, та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку. З метою забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] між банком та позичальником 30 листопада 2011 року укладено договір іпотеки, за яким предметом іпотеки виступила двокімнатна квартира [ADDRESS] . Крім того, в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором №1110-І від 30.11.2011 року між позивачем, [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки №1110-Па від 30.11.2011 року. Згідно п.п.1.1, 2.1, 2.2 договору поруки, поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язання. Поручитель відповідає по зобов`язаннях за кредитним договором перед кредитором в тому ж обсязі що і боржник. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними перед кредитором до тих пір, поки всі зобов`язання за договором про іпотечний кредит не будуть виконані повністю. Згідно п.3.1, 3.2 договору поруки №1110-Па від 30.11.2011 року, порука припиняється з припиненням зобов`язання за кредитним договором. Порука припиняється, якщо кредитор протягом строків позовної давності, визначених у п. 5.4 цього договору не пред`явить вимоги до поручителя. Пунктом 4.4 договору поруки від 30.11.2011 року №1110-ПА сторони погодили збільшення строків позовної давності до 3 років для всіх грошових зобов`язань Поручителя, що передбачені умовами Кредитного договору та цього Договору. Такі ж положення щодо збільшення строку позовної давності узгоджені між банком та [PERSON] й у кредитному договору від 30.11.2011 року за №1110-І, зокрема п. 7.8 Договору. З наданого банком розрахунку вбачається, що [PERSON] порушив умови договору щодо своєчасної сплати коштів в рахунок основного боргу по кредиту, а також сплаті відсотків за його користування. Відповідно до вказаного вище розрахунку, станом 05.07.2016 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором склала - 93262 грн. 67 коп., у тому числі заборгованість за кредитом в розмірі 70048.59 грн.; заборгованість по сплаті відсотків 18388 грн. 61 коп., пеня за несвоєчасну сплату основного боргу та відсотків 4825 грн. 47 коп. Оскільки боржник належним чином не виконував свої зобов`язання, а договором поруки визначено солідарний обов`язок боржника та поручителя відповідати перед кредитором, Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі ТВБВ №10021/0105 філії Херсонського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернувся до суду з даним позовом. Так, за загальним правилом, передбаченим ст. 11 ЦК України, зобов`язання виникають із підстав, передбачених цією статтею, зокрема договорів. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено частиною другою статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України, згідно з якою зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За приписами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті530, 631 ЦК України). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до умов кредитного договору сторони встановили як строк дії договору 179 місяців (пункт 1.2.), так і строки виконання зобов`язань з погашенням щомісячних платежів, останній з яких і підлягав виконанню у строк не пізніше 29 жовтня 2026 року (пункт 1.2). Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати визначено щомісячними черговими платежами, та відповідно до п.1.5 кредитного договору позичальник мав щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітним проводити погашення кредиту ануїтет ними платежами в сумі 1256 грн., шляхом внесення готівки до каси банку, або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків відкритих в АТ «Ощадбанк», починаючи з 25 листопада 2011 року. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 цього Кодексу). Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України). За умовами кредитного договору позичальник зобов`язався погашати кредит, сплачувати нараховані проценти Банку на залишок заборгованості за кредитом щомісячно до останнього числа звітного місяця. Останню оплату за тілом кредиту було здійснено 23.01.2015 року, що підтверджується розрахунком заборгованості долученим позивачем до позовної заяви. У свою чергу, як встановлено судом, строк дії Договору кредиту, сторонами було узгоджено до 29 жовтня 2026 року. Оскільки [PERSON] , допустив порушення умов договору, тому банк відповідно до ст. 1050 ЦК України має право вимагати повернення всієї суми боргу разом з належними до виплати відсотками та іншими платежами, що узгоджені сторонами при укладенні договору. Пред`явивши позов до відповідачів 26.08.2016, ПАТ «Державний ощадний банк України" змінив строк виконання основного зобов`язання з 29.10.2026 року на 26.08.2016. Тобто банк скористався своїм правом, передбаченим частиною другою статті 1050 ЦК України, і змінив строк виконання зобов`язань за кредитним договором. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, заборгованість, яка нарахована станом на 05.07.2016 року та становить 93262 грн. 67 коп., у тому числі заборгованість за кредитом в розмірі 70048.59 грн.; заборгованість по сплаті відсотків 18388 грн. 61 коп., пеня за несвоєчасну сплату основного боргу та відсотків 4825 грн. 47 коп. відповідає матеріалами справи та підлягає стягненню з боржника. Щодо стягнення зазначеної суми з відповідача [PERSON] , як солідарного боржника, суд дійшов таких висновків. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов`язання є порука (частина перша статті 546 ЦК України). За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). Правові наслідки порушення зобов`язання, забезпеченого порукою, визначені у статті 554 цього Кодексу. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов`язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Під виконанням сторонами зобов`язання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обов`язків, що випливають із зобов`язання, передбаченого договором. Отже, "основне зобов`язання" - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов`язки сторін кредитного договору. Як установлено судом, боржник [PERSON] (а відтак і поручитель) взяв на себе зобов`язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 29.10.2026 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя. Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Як убачається з пункту 1.5 кредитного договору позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом починаючи з місяця, наступного за звітним, щомісяця до 25-го числа кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитом у сумі 1256 гривень та нарахованими процентами шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку на рахунок банку. Відповідно до пункту 2.1 договору поруки відповідальність поручителя наступає з наступного дня за датою платежу, яка передбачена кредитним договором. Отже, оскільки кредитним договором передбачено, що чергові платежі боржник повинен був здійснювати не пізніше 25 числа кожного місяця, а за договором поруки відповідальність поручителя наступає з наступного дня за датою платежу, яка передбачена кредитним договором, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника, та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя. У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов`язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов`язань. Таким чином, аналізуючи частину четверту статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що застосоване в цій нормі поняття "строк чинності поруки" повинне розглядатися однаково, тобто як строк, протягом якого кредитор може реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов`язання. Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не пред`явить вимоги до поручителя. У свою чергу, як встановлено судом, відповідно до п.4.4 Договору поруки від 30.11.2011 року №1110-ПА сторони погодили збільшення строків позовної давності до 3 років для всіх грошових зобов`язань Поручителя, що передбачені умовами Кредитного договору та цього Договору. За положенням п.3.2 цього ж Договору поруки, визначено, що порука припиняється, якщо Банк в межах трирічного терміну з дня настання строку виконання боргового зобов`язання не пред`явить вимоги до Поручителя. Як встановлено матеріалами справи банк звернувся до суду у серпня 2016 року, при цьому строк виконання зобов`язання настав з моменту порушення боржником свого зобов`язання а саме з лютого 2015 року - місяця в якому боржник не виконав своє зобов`язання щодо сплати періодичного платежу. Таким чином, Банк пред`явив вимогу до поручителя про виконання зобов`язання протягом трьох років з дня його порушення. Відтак, слід дійти висновку, що зобов`язання за договором поруки від 30.11.2011 року не припинилося. В зв`язку з чим, наявні правові підстави для покладання обов`язку на [PERSON] як на поручителя, щодо стягнення грошового зобов`язання в судовому порядку. Крім того як вбачається з матеріалів справи, 24.04.2015 року банком направлено вимогу [PERSON] про дострокове повернення кредиту та належних до сплати відсотків за його користування. Таку ж вимогу було направлено й [PERSON] , як поручителю. Однак в матеріалах справи відсутні докази направлення відповідачам вимоги позивальника про дострокове повернення суми кредиту, що також підтверджено представником [PERSON] , у заяві про перегляд заочного рішення, з огляду на що відсутні підстави вважати що позивачем змінено строк виконання зобов`язання, шляхом пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту. Таким чином, в даному випадку, відсутні підстави вважати строк припинення поруки таким що настав, оскільки сторонами досягнуто згоди щодо строків позовної давності як щодо вимог до поручителя, так і щодо вимог до боржника. Також, відповідно до ст.. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема розподілу судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). У пункті 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 зазначається, що при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. Як вбачається з матеріалів справи, Банком при поданні позовної заяви сплачено 1398.94 грн. судового збору. Оскільки суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі то з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у рівних частинах.

Outcome: approved