Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

11.07.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», треті особи без самостійних вимог: [PERSON] , приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Воєводіна Ірина Миколаївна, приватний нотаріус Саєнко Еліна Володимирівна про визнання договору іпотеки припиненим та зняття обтяження на нерухоме майно. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 16 січня 2016 року ним був погашений повністю борг за договором про надання споживчого кредиту № 11096756000 від 15 грудня 2006 року, укладеним між Акціонерним комерційним інноваційним банком "Укрсиббанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк", та [PERSON] . В забезпечення виконання грошових зобов`язань Позичальника за даним договором було передано в іпотеку нерухоме майно - житловий будинок з надвірними спорудами та будівлями за адресою [ADDRESS] , що належить позивачеві на праві власності. У подальшому на підставі договору факторингу № 1 від 12.12.2011 року Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" відступило ТОВ "Кей-Колект" право вимоги заборгованості за вказаним кредитним договором. Враховуючи, що борг за кредитним договором повністю погашено, а відповідачі ухиляються від обов`язку звернутись до державного реєстратора із заявою про припинення іпотеки, позивач просить визнати припиненим іпотечний договір від 15 грудня 2006 року, укладений між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Воєводіною І.М., реєстр № 5662, та внесений до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстром № 5663. Також позивач просить виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис від 15.12.2006 року №4233977 про реєстрацію накладення заборони на відчуження у зв`язку з посвідченням іпотечного договору, житлового будинку [ADDRESS] , а також виключити з Державного реєстру іпотек запис від 12.08.2012 року №4234044 про реєстрацію предмета іпотеки на вказане нерухоме майно, що належить [PERSON] . 10.03.2017 року відповідачем ТОВ "Кей-Колект" заявлено зустрічний позов до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв`язку з тим, що на час звернення до суду із зустрічним позовом заборгованість за кредитним договором № 11096756000 від 15.12.2006 року залишається несплаченою, а кредитний договір не розірваний, просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] загальну суму заборгованості у розмірі - 1841195,46 (один мільйон вісімсот сорок одну тисячу сто дев`яносто п`ять гривень 46 коп.) гривень та судовий збір у розмірі - 27617,93 (двадцять сім тисяч шістсот сімнадцять гривень 93 коп.) гривень. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги за первісним позовом у повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Зустрічний позов не визнали, просили у його задоволенні відмовити за безпідставністю. В останнє судове засідання не з`явились, надали заяви, просили розгляд справи здійснювати за їх відсутності. В судовому засіданні представник відповідача ТОВ "Кей-Колект" позовні вимоги за первісним позовом не визнав, заперечував проти їх задоволення, вважав їх необґрунтованими, позовні вимоги за зустрічним позовом підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, викладених у зустрічному позові. В останнє судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" в судове засідання не з`явився, надав заперечення на первісний позов та письмові пояснення, у задоволенні якого просив відмовити, та заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги за первісним позовом у повному обсязі, просив їх задовольнити в повному обсязі, зустрічний позов не визнав, заперечував проти його задоволення. В останнє судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Воєводіна Ірина Миколаївна в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена у встановленому законом порядку. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Саєнко Еліна Володимирівна в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні правовідносини. Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності до вимог ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями статті 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Пунктом 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Відповідно до ч.2 ст.76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази,які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.78 ЦПК України, судне бере до уваги докази,які одержані з порушенням порядку,встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч.1ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 15 грудня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "Укрсиббанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк", та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту №11096756000, згідно якого [PERSON] прийняв та зобов`язався належним чином використовувати та повернути Банку кредит в іноземній валюті в сумі 60 000 доларів США до 15.12.2016 року, а також сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених договором. У забезпечення виконання в повному обсязі усіх грошових зобов`язань Позичальника за даним кредитним договором було передано в іпотеку нерухоме майно - житловий будинок з надвірними спорудами та будівлями за адресою [ADDRESS] , що належить [PERSON] на праві власності згідно свідоцтва б/н на право власності, виданого 19.02.1997 року Комишанською селищною радою м. Херсона на підставі рішення виконкому Комишанської селищної ради м. Херсона від 04.02.1997 року № 9, зареєстрованого 19.02.1997 року Херсонським державним бюро технічної інвентаризації у реєстровій книзі № 16 за реєстровим № 2600, реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно 15.12.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "Укрсиббанк" та [PERSON] був укладений іпотечний договір в забезпечення виконання зобов`язань третьої особи (житлове приміщення), посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Воєводіною Іриною Миколаївною 15.12.2006 року та зареєстрований в реєстрі за № 5662. Відповідно до статті 73 Закону України "Про нотаріат" та у зв`язку з посвідченням іпотечного договору приватним нотаріусом була накладена заборона відчуження зазначеного в іпотечному договорі нерухомого майна до припинення іпотечного договору. Зареєстровано в реєстрі за № 5663. Згідно пункту 6.1. іпотечного договору він діє з моменту державної реєстрації до повного виконання зобов`язань, що забезпечені іпотекою за цим договором. Згідно частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 04 лютого 2010 року з [PERSON] , [PERSON] стягнуто на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку "Укрсиббанк" заборгованість за кредитним договором у сумі 442283,58 грн., що склалася станом на 10.07.2009 року, що за офіційним курсом НБУ (762,240121 грн. за 100 доларів США станом на 10.07.2009 року) складає 58024,18 доларів США. Постановою старшого державного виконавця ВДВС Комсомольського РУЮ у м.Херсоні відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-1531/10, виданого 01.10.2010 року Суворовським районним судом м.Херсона, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Кей-Колект» боргу в сумі 442283,58 гривень. Згідно платіжного доручення №1 від 16.01.2016 року [PERSON] сплачено в рахунок погашення боргу на рахунок ВДВС Комсомольського РУЮ у м.Херсоні 442283,58 гривень. Згідно платіжного доручення №73 від 22.01.2016 року на користь ТОВ «Кейколект» перераховано 442283,58 гривень в рахунок стягнення боргу з [PERSON] Постановою старшого державного виконавця ВДВС Комсомольського РУЮ у м.Херсоні закінчено виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-1531/10, виданого 01.10.2010 року Суворовським районним судом м.Херсона, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Кей-Колект» боргу в сумі 442283,58 гривень, встановлено, що рішення виконано фактично. Із заяви [PERSON] від 21.01.2016 року на ім`я директора ТОВ «Кей Колект» вбачається, що він звертався із вимогою вилучити записи № [NUMBER] та №5663 від 15.12.2006 року з реєстру нерухомого майна про накладення заборони відчуження житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , та припинити іпотечний договір від 15.12.2006 року, яку згідно поштового повідомлення отримано 25.01.2017 року. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У статті 526 ЦК України наведено загальні умови виконання зобов`язання, а саме: зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а тому з часу зарахування на банківський рахунок сум, стягнутих за рішенням суду або добровільно сплачених позичальником на вимогу про дострокове повернення позики ці зобов`язання вважаються припиненими. Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Як вказано в ст.3 Закону України "Про іпотеку", іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх. Забезпечувальне зобов`язання (взаємні права і обов`язки) виникає між іпотекодержателем (кредитором за основним зобов`язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов`язанням). Виконання забезпечувального зобов`язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов`язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого переважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку не доведення до цієї особи інформації про обтяження майна). Згідно кредитного договору №11096756000 від 15.12.2006 року забезпеченням виконання позичальником зобов`язань за даним договором виступає житловий будинок по [ADDRESS] . В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №11096756000 від 15.12.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "Укрсиббанк" та [PERSON] укладено договір іпотеки, посвідчений державним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Воєводіною І.М., згідно якого іпотекодавець надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: по [ADDRESS] . Згідно із ч.1 ст.4 Закону України "Про іпотеку" обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. Правові, економічні та організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до ч.3 ст.3 цього Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації. Аналогічні положення містяться й у ч.2 ст.3 Закону України "Про іпотеку", відповідно до якої взаємні права й обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Крім того, порядок державної реєстрації іпотек у спірний період регулювався Тимчасовим порядком державної реєстрації іпотек, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2004 року №410 (втратив чинність 31 січня 2013 року). На підставі п. 1 ч. 1 ст. 17 Закону України "Про іпотеку" іпотека припиняється у зв`язку із припиненням основного зобов`язання. Підстави припинення зобов`язання врегульовані Главою 50 ЦК України, серед яких: проведення належним чином виконання зобов`язання; зарахування зустрічних вимог; домовленість сторін; прощення боргу; поєднання боржника і кредитора в одній особі, тощо. Аналіз наведених норм свідчить про те, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 17 Закону України "Про іпотеку" припиняється іпотека, якою забезпечено дійсне кредитне зобов`язання, що виникло на підставі договору, який укладено відповідно до закону щодо його форми та змісту та за яким відбулася фактична передача грошових коштів від банку до позичальника, за однією з підстав, передбачених ст. ст.598-609 ЦК України або договором, але не пов`язаних із недійсністю кредитного договору, його нікчемністю чи неукладеністю. Виходячи зі змісту статей 526, 599 ЦК України, зобов`язання буде вважатися виконане належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться. У постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 14- 154цс18 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Згідно із частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Таким чином, непред`явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов`язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов`язанням. Крім того, звернення до суду після спливу передбаченого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку не є підставою для відмови в позові у зв`язку зі спливом строку позовної давності, а є підставою для відмови в позові у зв`язку з припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя. З цим погодилась і Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 13 червня 2018 року у справі N 408/8040/12 провадження N 14-145цс18. З урахуванням вищевстановленого, іпотечний договір від 15.12.2006 року підлягає припиненню та відповідно заборона відчуження спірного житлового будинку [ADDRESS] підлягає виключенню з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, тому суд дійшов переконання щодо задоволення первісного позову повному обсязі. Зустрічний позов обґрунтовано тим, що рішенням суду була стягнута з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором в гривні по офіційному курсу НБУ станом на 22.01.2016 року. Однак оскільки кредит надавався [PERSON] в іноземній валюті, а саме: в доларах США, рішення суду від 04.02.2010 року відповідачем було виконано 22.01.2016 року, але з цього часу курс долара США до гривні значно зріс, то з врахуванням зростання офіційного курсу долара США по відношенню до гривні, сума заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором суттєво збільшилась і станом на 25.01.2017 року становить 67611,71 доларів США, що еквівалентно 1841195,46 гривень. З довідки-розрахунку, наданої ТОВ «Кей-Колект», за договором №11096756000 від 15.12.2006 року нараховано залишок заборгованості [PERSON] станом на 25.01.2017 року в загальній сумі 67611,71 доларів США, що еквівалентно 1841195,46 гривень. Відповідно до статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Суд не погоджується з доводами позивача за зустрічним позовом про необхідність стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 1 841 195,46 грн., що становить грошовий еквівалент 67 611,71 доларів США (курс НБУ станом на 25.01.2017 року 1 долар США = 27,2319 грн.), оскільки рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 04 лютого 2010 року з [PERSON] , [PERSON] вже достроково стягнуто на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку "Укрсиббанк" заборгованість за кредитним договором у сумі 442283,58 грн., що склалася станом на 10.07.2009 року, що за офіційним курсом НБУ (762,2400 грн. за 100 доларів США станом на 10.07.2009 року) складає 58 024,18 доларів США. У той же час, суд зазначає, що рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 04 лютого 2010 року про стягнення заборгованості за кредитним договором залишається виконаним частково, тому що станом на 16.01.2016 року боржник мав сплатити заборгованість перед кредитором у сумі 1 403 453,99 грн. за офіційним курсом НБУ (2418,7399 грн. за 100 доларів США) , а сплатив заборгованість у сумі 442 283,58 грн. за офіційним курсом НБУ, що діяв станом на 10.07.2009 року (762,2400 грн. за 100 доларів США), що у свою чергу не позбавляє кредитора можливості подати рішення суду на примусове виконання. З постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року справа №750/8676/15-ц провадження №14-79цс18 курсова різниця жодним чином не може бути упущеною вигодою, оскільки кредитор міг і не отримати такі доходи. Коливання курсу валют, що призвело до курсової різниці, не можна розцінювати як неправомірні дії боржника, що призвели до позбавлення кредитора можливості отримати прибуток. У даному випадку позивач, як кредитор за кредитним договором, правонаступником якого є ТОВ «Кей-Колект», відповідно до вимог статей 6, 627 ЦК України та реалізуючи право на звернення до суду і принцип диспозитивності щодо можливості самостійно визначити позовні вимоги та спосіб захисту порушеного права, у 2009 році звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, визначивши заборгованість у валюті гривні України, вказавши, що саме 442283,58 грн. є повним розміром заборгованості, включаючи заборгованість за тілом кредиту, заборгованість за відсотками та пеню. Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 04.02.2010 року позов задоволено у повному обсязі. Рішення набуло чинності і виконано [PERSON] у повному обсязі. Оскільки кредитор сам визначив заборгованість у валюті гривні України, погодився із судовим рішенням, яким таку заборгованість стягнуто з боржника, а боржником сплачено таку заборгованість у повному обсязі, не має права на стягнення курсової різниці, оскільки визначив зобов`язання у національній валюті, у якій і прийняв його виконання. У зв`язку з викладеним зустрічній позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: approved