Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

В грудні 2013 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог до Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Рівненського обласного управління Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (далі Банк) в якій просить визнати зобов'язання за договором іпотеки від 30.12.2009 року, укладеним між ВАТ "Державний ощадний банк України", в особі філії - Рівненського обласного управління АТ "Ощадбанк" та [PERSON] припиненими; визнати зобов'язання за Договором застави майна № 98/1 від 30.12.2009 року, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України, в особі заступника начальника філії - Рівненського обласного управління відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та фізичною особою [PERSON] від імені кого діє [PERSON] припиненими; просить зобов'язати ПАТ «Державний ощадний банк України», в особі філії - Рівненське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» здійснити дії у строк та у порядку передбаченому чинним законодавством на момент їх вчинення, по виведенню із іпотеки нерухомого майна на підставі Договору іпотеки б/н від 30.12.2009 року на нежитлове приміщення, підвальний та цокольний поверх, загальною площею 725,0 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 30.12.2009 року між АТ "Ощадбанк" та громадянином [PERSON] (Позичальником) було укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 98, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати Позичальнику на умовах цього Договору грошові кошти в сумі 980 000,00 грн., а Позичальник зобов'язався прийняти та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом. 30 грудня 2009 року в рахунок забезпечення зобов'язання за договором відновлювальної кредитної лінії № 98 між [PERSON] та ВАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Рівненського обласного управління ВАТ "Ощадбанк" (Іпотекодержатель) було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого Іпотекодавець як майновий поручитель Боржника ([PERSON]), з метою належного виконання зобов'язання, що випливає з Кредитного Договору, передає в Іпотеку, а Іпотекодержатель приймає в іпотеку предмет іпотеки (нерухоме майно а саме: нежитлові приміщення, підвальний та цокольний поверх, які знаходяться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 725,0 кв.м. 30 грудня 2009 року в рахунок забезпечення виконання Договору від 30.12.2009 року № 98 між фізичною особою [PERSON], від імені якого діяла [PERSON] передала в заставу рухоме майно, а саме: легковий автомобіль «LEXUS LX 470» 2005 року випуску. Згідно пункту 4.4 Договору застави право застави припиняється виконанням у повному обсязі зобов'язання за кредитним Договором. Тому позивач, вказуючи на те, що станом на 13.12.2013 року заборгованість по договору відновлювальної кредитної лінії погашена повністю, посилаючись на ч.5 статті 3, статтю 17 Закону України "Про іпотеку", статті 593 ЦК України, ч. 3 ст. 3 Закону України «Про заставу», просить визнати зобов'язання за іпотечним договором та договором застави припиненими та зобов'язати відповідача вчинити дії у строк та у порядку передбаченому чинним законодавством на момент їх вчинення. Представником відповідача подано заперечення на позовну заяву, яке підтримав в судовому засіданні, відповідно до якого останній просить відмовити позивачу в задоволенні позову повністю, оскільки вважає, що позовна заява є необґрунтованою, при цьому посилається на наступні обставини. Згідно п. 7.2 Договору іпотеки від 30.12.2009 року за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов'язань, передбачених п.п. 3.3.2., 3.3.4 цього Договору, Іпотекодавець сплачує на користь Іпотекодержателя штраф у розмірі 10% вартості невиконаного зобов'язання та відшкодовує понад неустойку спричинені збитки в повному обсязі. Представник Відповідача зазначає, що протягом дії Кредитного договору Іпотекодавцем постійно порушувалися вимоги п.п. 3.3.4 Договору іпотеки від 30.12.2009 року, а саме несвоєчасно здійснювалося страхування предмету іпотеки та не надавалися Банку відповідні документи на підтвердження страхування, у зв'язку з чим та на підставі п. 7.2 іпотечного договору від 30.12.2009 року Банком здійснено нарахування штрафних санкцій. Крім того, банк зазначає, що по Договору застави належним Позивачем повинен бути [PERSON], а не [PERSON], а тому у цій частині слід відмовити позивачу також. Треті особи [PERSON] та [PERSON] до суду для розгляду справи не з"явились .Сторони не заперечили проти розгляду справи без участі вказаних третіх осіб . Заслухавши сторін в судовому засіданні дослідивши надані ними письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю. Згідно зі змінами до статуту відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 2011 року №502, що є невід'ємною частиною статуту затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2003 року №261, змінено найменування відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" новим найменуванням - публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України". Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч.1,2 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Пункт 1 ч.2 статті 11 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ч.1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Судом встановлено, що 30.12.2009 року між Банком та фізичною особою [PERSON] (Позичальник) було укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 98 (далі Кредитний договір, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати Позичальнику на умовах цього Договору грошові кошти в сумі 980 000,00 грн., а Позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати та повернути кредит в сумі 980 000,00 грн., а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 12,50 відсотків річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором (п. 1.1 Кредитного договору). Додатковою угодою №1 від 15.12.2010 року до кредитного договору, змінено відсоткову ставку за користування кредитом на 10,5 відсотків річних та відповідно викладено п. 1.1 кредитного договору в новій редакції. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. У відповідності до положень ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З метою забезпечення зобов'язань позичальника за кредитним договором, 30 грудня 2009 року між Банком (Іпотекодержатель) та [PERSON] (Іпотекодавець) було укладено Договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] (зареєстровано в реєстрі за № 3155) та накладено заборону відчуження предмета іпотеки (зареєстровано в реєстрі за № 3156). Згідно п. 1.1. Договору іпотеки, Іпотекодавець, як Майновий Поручитель Боржника, з метою забезпечення належного виконання Зобов'язання, що випливає з Кредитного договору, передає в іпотеку, а Іпотекодержатель цим приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених у цьому Договорі, Предмет іпотеки, який належить Іпотекодавцю на праві власності, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим 02.03.2007 р. Виконавчим комітетом Рівненської міської ради згідно з розпорядженням міського голови №1732-р від 22.09.2006р., зареєстрованого в Комунальному підприємстві Рівненському міському бюро технічної інвентаризації 02.03.2007 р., номер запису: 63-3482 в книзі: 19, реєстраційний номер майна 18030088. Предметом іпотеки за цим Договором є нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення, підвальний та цокольний поверх, загальною площею 725,0 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 30 грудня 2009 року між ВАТ «Державний ощадний банк України, в особі заступника начальника Рівненського обласного управління та фізичною особою [PERSON], від імені якого діє [PERSON], згідно з пунктом 1.2. якого предметом застави є рухоме майно, а саме: легковий автомобіль «LEXUS LX 470» 2005 року випуску. Згідно пункту 1.5 вказаного Договору на період дії цього Договору Предмет застави залишається у володінні та користуванні Заставодавця та буде знаходиться за адресою [ADDRESS]. Згідно пункту 4.4 Договору застави від 30.12.2009 року право застави припиняється виконанням у повному обсязі зобов'язання за кредитним Договором. Згідно ж з пунктом 9.1. Договору застави цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до виконання Заставодавцем зобов'язання за кредитним договором № 98 від 30.12.2009 року та додатковими угодами до нього у повному обсязі. Договір застави від 30.12.2009 року підписано [PERSON] Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Статтею 573 Цивільного кодексу України передбачено, що заставою може бути забезпечена вимога, яка може виникнути в майбутньому. Іпотека згідно із статтею 575 Цивільного кодексу України, є одним із видів застави. Іпотечні правовідносини регулюються спеціальним законом "Про іпотеку". Згідно умов ст. 1 Закону України "Про іпотеку", іпотека це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Згідно із положеннями ч. 2 ст. 7 Закону України "Про іпотеку", якщо вимога за основним зобов'язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов'язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов'язання. Отже, чинним законодавством України встановлено, що іпотекою забезпечуються виключно реальні існуючі зобов'язання та вимоги, які можуть виникнути в майбутньому на підставі договорів, чинних на момент укладення іпотечного договору. У відповідності до пунктом 3.3.1 Кредитного договору позичальник зобов'язаний точно в строки обумовлені цим договором, повернути кредит в сумі 980000,00 грн. та своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов'язання за цим Договором. Згідно з п. 7.5 Кредитного договору при здійсненні позичальником останнього платежу в погашення заборгованості за кредитом останній (Позичальник) спільно з банком здійснюють звірку проведених розрахунків, уточнюють наявність чи відсутність заборгованості перед банком по кредиту, процентах та інших платежах. Відповідно до п. 8.1 Кредитного договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань по цьому Договору. З матеріалів справи вбачається, що зобов'язання Позичальника за Кредитним договором виконані, що підтверджується наявними в матеріалах справи належним чином завіреними копіями квитанцій: № 32 від 11.11.2013 року на суму 500000,00 грн., від 14.11.2013 року на суму 54,00 грн., квитанцією № 68436368 від 07.11.2013 року на суму 111000,00 грн., №48 від 11.11.2013 року на суму 500 000,00 грн., № 105 від 12.11.2013 року на суму 133225,00 грн., № 126 від 12.12.2013 року на суму 27000,00 грн., №16 від 14.11.2013 року на суму 54,00 грн., № 136 від 12.11.2013 року на суму 29586,13 грн. та розрахунком заборгованості [PERSON] наданого відповідачем, з якого вбачається, що за договором відновлювальної кредитної лінії №98 від 30.12.2009 року станом на 29 січня 2014 року заборгованість становить 0,00 грн. (залишок позики, нараховані відсотки за користування позикою, пеня по основному боргу, пеня по відсотках). Відповідач не надав, та в матеріалах справи відсутні будь-які докази наявної заборгованості чи будь-яких невиконаних зобов'язань за договором відновлювальної кредитної лінії №98 від 30.12.2009 року станом на час розгляду справи. З огляду на зазначене, судом встановлено, що Кредитний договір припинив свою дію на підставі пункту 8.1 цього договору. Відповідно до п.п. а) п. 4.4 Договору іпотеки право іпотеки припиняється виконанням у повному обсязі зобов'язання за Кредитним договором. Згідно з пунктом 9.1 Договору іпотеки цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та нотаріального посвідчення і діє до виконання зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі. Відповідно до статті 17 Закону України "Про іпотеку", іпотека припиняється у разі: - припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; - реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; - набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; - визнання іпотечного договору недійсним; - знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; - з інших підстав, передбачених цим Законом. Як вбачається з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно ч.3 статті 3 Закону України «Про заставу» застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов'язання. Статтею 28 вказаного вище Закону, передбачено, що застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов'язання. Положеннями ст. 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Враховуючи те, що забезпечені іпотекою та заставою зобов'язання за договором відновлювальної кредитної лінії №98 від 30.12.2009 року є погашеними, зобов'язання за договором іпотеки від 30 грудня 2009 року, та зобов'язання зо договором застави майна від 30.12.2009 року, які є похідними від кредитного договору, теж є припиненими з урахуванням вищенаведеного. Як вбачається із матеріалів справи, при укладенні Договору іпотеки, сторони погодили відповідальність у розмірі 5% вартості невиконаного зобов'язання, що узгоджується з підпунктом 3.3.4 Договору іпотеки, лише у разі не укладення Договору страхування у визначений термін, тобто за порушення строку страхування предмету Іпотеки, який визначений у п. 1.2 Договору. Умовами Договору не передбачено як укладення Договору страхування щорічно, так і відповідальності за порушення строків переукладання договору на новий строк. Суд вважає, що стягнення (нарахування) штрафу за Договором іпотеки, на який посилається відповідач у заперечені, може бути окремою позовною вимогою, і в даному випадку не стосується предмету спору. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, встановлені судом обставини вказують на доведеність позовних вимог позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь [PERSON] підлягають стягненню із відповідача понесені нею судові витрати які складаються із судового збору в сумі 243 грн.70 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved