Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідача, який обґрунтував наступним чином. 28.05.2011 року рішенням загальних зборів уповноважених членів Спілки Співвласників майна реорганізованого КСП "Промінь" с. Брицьке йому, [PERSON], було виділено у вартість належних майнових паїв комплекс будівель зернотоку, що розташований в [ADDRESS], вартістю 121371 гривень. Вказані будівлі були передані йому згідно акта приймання - передачі від 30.12.2011 року. Оскільки будівлі були збудовані в 1956 році без дозволу на виконання будівельних робіт, будь - які документи на нього були відсутні, в зв'язку із чим він був змушений виготовити технічний паспорт, звіт про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж будівлі, що встановлюють відповідність будівлі вимогам надійності та безпечної експлуатації. В подальшому, при оформленні права власності на вказану будівлю та реєстрації її в передбаченому чинним законодавством порядку в Державній реєстраційній службі, згідно вимог чинного законодавства, обов'язкова наявність у суб'єкта містобудування земельних ділянок, на яких розміщені такі об'єкти, документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, на якій розміщено об'єкт. Однак, як зазначає Головне управління Держземагенства у Вінницькій області в своєму листі від 26.11.2013 року, згідно положень ст.134 Земельного Кодексу України для того щоб оформити земельну ділянку під будівлею спочатку необхідно оформити та зареєструвати в передбаченому чинним законодавством порядку право власності на будівлі (споруди), які знаходяться на даній земельній ділянці. Наведені норми законодавства прямо суперечать вимогам п.30 ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів з питань регулювання містобудівної діяльності» від 20.11.2012 року №5496-VI, де зазначено, що власник (користувач) земельної ділянки може через ДАБІ України ввести в експлуатацію, і в подальшому зареєструвати в органах Укрдержреєстру речове право власності на об'єкти нерухомого майна, які на ньому розташовані. Внаслідок викладених обставин Державна реєстраційна служба у Липовецькому районі відмовляє йому, [PERSON], у прийнятті та реєстрації права власності на вищевказаний об'єкт нерухомості. Ураховуючи наведене позивач вважає, що в даному випадку порушуються його права та охоронювані законом інтереси, що стосуються його права власності на нерухоме майно, відтак просив суд здійснити захист його прав у визначений законодавцем спосіб шляхом визнання права власності на вищевказане нерухоме майно. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити у його відсутності. Представник відповідача сільський голова Брицької сільської ради Липовецького району в судове засідання також не з'явився, в заяві яку направив в адресу суду, вказав, що проти задоволення позову не заперечує, просить розгляд справи проводити за його відсутності. Ураховуючи те, що сторони скористались своїми правами, що передбачені ч.2 ст.158 ЦПК України, тому суд не вбачає перешкод для розгляду справи в даному судовому засіданні на підставі доказів, які містяться у справі. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши обставини справи, оцінивши усі зібрані у справі докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне. Статтею 328 ЦК України, передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Із здобутих у справі доказів судом встановлено, що позивачеві [PERSON] було вирішено передати в рахунок майнових паїв об'єкти рухомого та нерухомого майна, що належало КСП "Промінь", на що вказує Протокол зборів №1 уповноважених членів спілки співвласників майна КСП "Промінь" від 28.05.2011 року. Факт передачі майна було проведено відповідно до акта приймання - передачі від 30.12.2011 року, де зазначено перелік майна, його загальну вартість, в обсязі майнових паїв належних [PERSON], що міститься в матеріалах справи. Як убачається із технічної документації на виробничий будинок (зернотік), місце розташування якого [ADDRESS], що складений 17.07.2013 року ТОВ "Вінстратегія - будекспертиза", вартість приміщення зернотоку становить 121371 грн. та складається воно з: - вагової - літ «А», загальною площею 19,2 м.кв. до складу якого входить: підвал - літ. «п/А», загальною площею 8,2 м.кв; пультова - літ. «А-1», загальною площею 11,8 м.кв; пультова - літ. «А-2», загальною площею 7,4 м.кв.; навіс - літ.«а», 1956 року побудови; - зерноскладу - літ. «Б», загальною площею 2267,2 м.кв, до складу якого входить: зерносклад - літ.«Б-1», загальною площею 733 м.кв., зерносклад -літ. «Б-2», загальною площею 376 м.кв., підсобне приміщення - літ. «Б-3», загальною площею 13,3 м.кв.; склад - літ. «Б-4», загальною площею 22,3 м.кв.; зерносклад - літ.«Б-5», загальною площею 656,2 м.кв., зерносклад - літ. «Б-6», загальною площею 66, 8 м.кв., зерносклад - літ. «Б-7», загальною площею 215,5 м.кв: зерносклад - літ. «Б-8», загальною площею 664 м.кв.; зерносклад - літ. «Б-9», загальною площею 117,7 м.кв.; прибудови - літ. «б», загальною площею 130,1 м.кв., 1956 року побудови; - зерноскладу - літ. «В», загальною площею 20,4, до складу якого входить також підвал літ. «п/в», площею 22,1 м.кв., 1956 року побудови, а також ЗАВ - 40 - літ. «№1»; силосна яма -літ. «№2». Відповідно до довідки виданої виконкомом Брицької сільської ради Липовецького району від 25.03.2014 року, адреса приміщення зерноскладу №1, №2, №3, вага, зернотік, ЗАВ - 40 АвМ, погріб визначено по [ADDRESS]. За результатами проведеного ТОВ "Вінстратегія - будекспертиза" технічного обстеження нежитлової будівлі сільськогосподарського призначення: вагової "А", зерноскладу "Б", зерноскладу "В" та споруди ЗАВ - 40 по [ADDRESS] (Звіт №315/13), було встановлено відповідність технічного стану наведених вище нежитлових будівель вимогам надійності і безпечної експлуатації будівель та споруд. Наведені обставини свідчать про те, що позивачем правомірно набуто об'єкт нерухомості, який відповідає вимогам надійності та безпечної експлуатації, що є предметом даного спору. Задля офіційного визнання і підтвердження державою фактів виникнення прав на нерухоме майно, позивач звернувся до Державної реєстраційної служби з метою внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в порядку визначеному чинним законодавством. Проте йому було відмовлено, оскільки згідно норм діючого законодавства, передбачена обов'язкова наявність у суб'єкта містобудування земельних ділянок, на яких розміщені такі об'єкти, документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, на якій розміщено об'єкт. Як слідує із листа від 20.11.2013 року Головного управління Держземагенства у Вінницькій області, згідно положень ст.134 Земельного Кодексу України для того щоб оформити земельну ділянку під будівлею спочатку необхідно оформити та зареєструвати в передбаченому чинним законодавством порядку право власності на будівлі (споруди), які знаходяться на даній земельній ділянці, що прямо суперечить нормам п.30 ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів з питань регулювання містобудівної діяльності» від 20.11.2012 року №5496-VI, де зазначено, що власник (користувач) земельної ділянки може через ДАБІ України ввести в експлуатацію, і в подальшому зареєструвати в органах Укрдержреєстру речове право власності на об'єкти нерухомого майна, які на ньому розташовані. Ураховуючи наведені обставини, а також відсутність правових норм щодо узаконення об'єкта нерухомості органами, які здійснюють державну реєстрацію у разі відсутності прав на земельну ділянку, на якій розташований такий об'єкт, тобто прогалини чинного законодавства, що вказує на оспорення прав власника на правомірно набуте ним нерухоме майно. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З аналізу вказаної правової норми закону слідує, що позов про визнання права власності на майно необхідний позивачеві тоді, коли у інших осіб виникають сумніви у належності йому цього майна, створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності у зв'язку з наявністю таких сумнівів чи втратою належних правовстановлюючих документів на таке майно. Статтею 19 Закону України від 01.07.2004 р. № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", передбачено підстави для державної реєстрації прав та їх обтяжень, відповідно до якої, однією із підстав є рішення судів, що набрали законної сили. З огляду на викладене та у контексті приведених правових норм регулювання предмета даного спору, суд дійшов до переконання, що позивачем доведено належними та допустимими доказами обставини наведені ним у позовній заяві, щодо неможливості реалізації свого права власності за наявності колізій у чинному законодавстві, що дає підстави суду для винесення рішення про задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved