Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

06 серпня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки. У ході судового розгляду змінила позовні вимоги та просила розірвати договір оренди земельної ділянки. Змінені позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку їй належить 7,58 га земельної ділянки в межах території Маринівської сільської ради Доманівського району. У 2006 р. між нею та [PERSON], директором МКП НТЦ "Ротор", відбулася усна домовленість про передачу земельної ділянки в оренду на 7 років. Договір він пообіцяв оформити пізніше. За договором оренди відповідач виплатив орендну плату за 2006-2007 роки. Більше орендну плату вона не отримувала. Зважаючи на систематичне невиконання орендарем обов'язків щодо виплати орендної плати, позивач просила про розірвання договору. У судовому засіданні позивач [PERSON] змінені позовні вимоги підтримала та просила розірвати договір оренди земельної ділянки, посилаючись на систематичну невиплату орендної плати. Представник позивача [PERSON] просила задовольнити позов та розірвати договір оренди через систематичне невиконання відповідачем умов договору. Представник відповідача МКП НТЦ "Ротор" та третя особа [PERSON] в судове засідання двічі не з`явилися, хоча про час та місце слухання справи були повідомлені у встановленому законом порядку, шляхом оголошення в газеті "Рідне Прибужжя" від 29.01.2015 р. №5, причину неявки суду не повідомили, заяву про розгляд справи без їхньої участі не надсилали, а тому, зі згоди позивача суд відповідно до ст.224 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Представник третьої особи - управління Держземагенства у Доманівському районі Бобуйок В.Ф. не заперечував проти задоволення позовних вимог. При вирішенні позову поклався на розсуд суду, посилаючись на те, що при реєстрації оспорюваного договору оренди порушень законодавства не було. В частині невиконання умов договору третя особа відомостей не має. Заслухавши пояснення позивача, її представника та представника третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У ході розгляду справи судом встановлено, що між сторонами мають місце відносини, пов'язані з орендою землі, які регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі" (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), а також іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди земельної ділянки. Відповідно до ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької діяльності. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом (ч. 8 ст. 93 ЗК України). Таким спеціальним законом, що регулює орендні відносини та підлягає застосуванню до спірних правовідносин є Закон України "Про оренду землі" (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон). Відповідно до ст.13 Закону за договором оренди землі орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст. 15 Закону орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату є істотними умовами договору оренди землі. Статтями 24, 25 Закону передбачені права та обов'язки орендодавця та орендаря, зокрема, орендар зобов'язаний своєчасно вносити орендну плату в розмірі та строки обумовлені договором. Як вбачається із матеріалів справи, а саме копії державного акта, [PERSON] є власником земельної ділянки розміром 7,58 га. Земельна ділянка кадастровий №4822783200:13:000:0460 розташована в межах Маринівської сільської ради Доманівського району та передана позивачеві для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 1 січня 2006 року від імені [PERSON] - [PERSON] та Мале колективне підприємство НТЦ "Ротор" в особі Генерального директора Альошина В.А. уклали договір оренди земельної ділянки (далі - договір) площею 7,58 га строком на 50 років. Договір зареєстрований у Доманівському районному відділі Миколаївської регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру" 01.12.2006 р. за №040601300036. П.9 договору встановлений щорічний розмір орендної плати у фіксованій грошовій сумі - 875,12 грн. Згідно п.10 договору обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється без урахуванням індексів інфляції. За умовами п.11 договору орендна плата вноситься щорічно до 20 грудня року, в якому здійснюється розрахунок по орендній платі. Відповідно до правил частини 2 статті 651 ЦК України умовою розірвання договору оренди в односторонньому порядку є істотне порушення умов договору та інші випадки, встановлені договором та законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Аналогічні за змістом є і положення частини 1 статті 32 Закону України "Про оренду землі", які передбачають умови дострокового розірвання договору оренди. Такими умовами є, в тому числі, невиконання обов'язків, передбачених статтями 24 та 25 Закону, зокрема своєчасного внесення та отримання орендної плати. Згідно з пунктом "д" ст. 141 ЗК України підставою припинення права користування земельною ділянки є систематична несплата земельного податку або орендної плати. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зважаючи на те, що відповідачем не спростовані доводи позивача про систематичну несплату орендної плати за користування належною їй земельною ділянкою за період з 2010 р. по 2014 р. включно, суд, враховуючи вищезазначені норми закону, вбачає за такого систематичне істотне порушення умов договору орендарем, що є підставою для розірвання договору за рішенням суду. Таким чином, змінені позовні вимоги підлягають задоволенню, а договір оренди розірванню через систематичну несплату орендної плати. На підставі ст. 88 ЦПК України на користь позивача підлягає стягненню з відповідача судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. та понесені витрати, пов'язані з викликом відповідача через засоби масової інформації, на суму 100 грн.

Outcome: approved