Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно його сина [PERSON], [INFO], та стягувати з відповідача на її користь аліменти на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн., щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення сином повноліття. В обґрунтування позову зазначала, що з 27 червня 2008 року вона перебувала у шлюбі із [PERSON], подружнє життя у них не склалося, рішенням суду від 14 квітня 2015 року шлюб між ними розірвано. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю. Після розірвання шлюбу відповідач [PERSON] із сином не проживає, матеріальної допомоги на утримання дитини їй добровільно не надає, життям, здоров'ям і навчанням сина [PERSON] він не цікавиться. Проти позбавлення батьківських прав стосовно сина [PERSON] відповідач не заперечує, про що 23 вересня 2017 року надав нотаріально посвідчену заяву. Орган опіки та піклування Броварської міської ради Київської області надав висновок, у якому вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON], [INFO], у зв'язку з тим, що батько дитини від виконання батьківських обов'язків ухиляється. Місце роботи відповідача їй невідоме, тому вона просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на їхнього малолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, надала суду пояснення, аналогічні викладеному, просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем його проживання, про причини неявки суд він не повідомив, відзив на позов не подавав, заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Броварської міської ради Київської області Сундук Л.І. у судовому засіданні позов підтримала, вважає, що позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина відповідає інтересам дитини. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з'явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що з 27 червня 2008 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі. Сімейне, подружнє життя у них не склалося. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2015 року, яке набрало законної сили, шлюб між ними розірвано. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], який народився [INFO]. Після розірвання шлюбу малолітній син сторін [PERSON] проживає з матір'ю. Від попереднього шлюбу у позивача [PERSON] є син [PERSON], [INFO]. 15 серпня 2015 року позивачем [PERSON] укладено шлюб із [PERSON], [INFO] у них народився син [PERSON]. Із довідки № 158 від 10 листопада 2017 року, виданої Комунальним підприємством Броварської міської ради Київської області "Житлово-експлуатаційна контора-5", видно, що позивач [PERSON] разом із трьома малолітніми синами: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO], зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS]. Також разом із ними за цією адресою проживає чоловік позивача [PERSON] Згідно із актом № 52 обстеження житлово-побутових умов від 06 листопада 2017 року, складеного депутатом Броварської міської ради Київської області Тютюник А.А., колишній чоловік позивача [PERSON], батько малолітнього [PERSON], за місцем проживання сина з осені 2016 року не з'являється, дитина фактично проживає з матір'ю [PERSON] і вітчимом [PERSON] та перебуває на їхньому утриманні. Відповідно до характеристики, виданої Броварським навчально-виховним комплексом, [PERSON] [PERSON] навчається у школі з 2-го класу, життям і успіхами [PERSON] цікавляться його мати і бабуся, які піклуються про хлопчика та займаються його вихованням. Рідний батько цієї дитини за період навчання [PERSON] у школі жодного разу не з'являвся, шкільним життям і навчанням сина не цікавився, із вчителями не спілкувався. Із протоколу бесіди від 23 жовтня 2017 року № 09 малолітнього [PERSON], [INFO], зі спеціалістом (психологом) Служби у справах дітей та сім'ї Броварської міської ради Київської області, вбачається, що на пряме запитання про біологічного батька [PERSON] повідомив, що батька він бачив приблизно рік назад, на даний час батько з ним не спілкується, прикладів спільної діяльності з біологічним батьком не зміг навести. Згідно із заявою від 23 вересня 2017 року, посвідченою приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Авраменко Н.А. за № 4545, відповідач [PERSON] не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], а також розгляду даного питання компетентними органами та судом за його відсутності. Із наданого Органом опіки та піклування Броварської міської ради Київської області (далі - Орган опіки та піклування) висновкувід 31 жовтня 2017 року за № 1-18/2056 вбачається, що позивач, [PERSON] разом із трьома малолітніми дітьми проживає в однокімнатній квартирі [ADDRESS], власником якої є [PERSON]. Квартира з усіма зручностями, діти забезпечені окремими спальними місцями, одягом, взуттям, продуктами харчування. Діти перебувають на утриманні матері [PERSON] та її чоловіка [PERSON], які піклуються про цих дітей. Відповідач [PERSON] життям, здоров'ям і навчанням сина [PERSON], [INFO], не цікавиться, його вихованням не займається, більше року із сином він не спілкується, на засідання комісії з питань захисту прав дитини не з'явився, надав письмову, нотаріально посвідчену заяву про те, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON]. З огляду на викладені вище обставини, Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO], у зв'язку з тим, що батько від виконання батьківських обов'язків ухиляється. У ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року № 2402-III встановлено, що накожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пленум Верховного Суду України в абзаці другому п. 16 постанови "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року № 3 роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків відносно його сина [PERSON], [INFO], ухиляється, проти позбавлення його батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON] не заперечує, про що особисто надав нотаріально посвідчену заяву, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] в частині позбавлення відповідача батьківських прав відносно його сина [PERSON] ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. За змістом ч. 4 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", ч. 2 ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. У ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок щодо утримання батьками дитини до досягнення нею повноліття законом покладається на обох батьків у рівній мірі (ст. 141 СК України). Згідно із ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Позивач [PERSON] заявила вимогу про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь аліментів на його малолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" встановлено, що прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років у 2018 році становить: з 1 січня - 1860 грн., з 1 липня - 1944 грн., з 1 грудня - 2027 грн. Згідно із ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На виконання вимог ч. 3 ст. 166 СК України суд вважає необхідним задовольнити позов [PERSON] і в частині стягнення з відповідача [PERSON] на її користь аліментів на малолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн., що приблизно становить 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову - 22 листопада 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved