Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

04.04.2016 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, у якому просила розірвати шлюб, зареєстрований 03.11.1996 року з [PERSON] у відділі реєстрації актів громадянського стану Татарбунарського району Одеської області, про що було зроблено актовий запис № 49, посилаючись на те, що вони не підтримують подружні відносини більш двох місяців, причиною розпаду сім'ї є різниця характерів між ними, втрата взаєморозуміння та довіри. Позивачка вважає, що збереження шлюбу неможливе. Від даного шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивачка в судове засідання надала заяву з проханням справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала (а.с.15). Відповідач в судове засідання надав до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає (а.с.16). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається зі свідоцтва про одруження [NUMBER] від 03.11.1996 року (а.с.3), 03.11.1996 року був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] який був зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Татарбунарського району Одеської області, про що було зроблено актовий запис № 49. Копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 16.09.1997 року та серії [NUMBER] від 10.02.2000 року (а.с.7) підтверджується, що сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами носить формальний характер, вони фактично припинили подружні стосунки, відносини не підтримують, наданим їм судом строком для примирення вони не скористалися, примирення не відбулося. З урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер і продовжується тривалий час, що призвело до втрати почуття любові та перспектив налагодження стосунків немає. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, у зв'язку з чим, на думку суду, сім'я розпалась остаточно, тому шлюб між ними варто розірвати. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. В силу ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб, у зв'язку з реєстрацією шлюбу позивачка змінила прізвище з "[PERSON]" на "[PERSON]". В самому позові, остання просила залишити їй прізвище " [PERSON] ". Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що згідно абз.2 ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved