Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

Позивач звернулась в суд з вищевказаним позовом до Державного підприємства «Державний інститут по проектуванню підприємств гірничорудної промисловості «Кривбаспроект» (далі - ДП «ДПІ «Кривбаспроект») про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю її сина - [PERSON], який помер [INFO] року - на виробництві. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що [INFO] року о 01 годині 35 хвилин у приміщенні маслозмащення рудозбагачувальної фабрики № 1 Відкритого акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі ВАТ «Південний ГЗК») під час виконання трудових обов'язків слюсаря чергового та з ремонту устаткування внаслідок неконтрольованого висипу рудної маси з гнучкого параболічного бункера був смертельно травмований її син - [PERSON]. Відповідно до розділу 7 акту форми Н-1 «Про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом» № 6 від 25.08.2008 року та розділу 4 акту форми Н-5 «Спеціального розслідування групового нещасного випадку» від 04.09.2008 року - нещасний випадок, в результаті якого загинув син позивача, стався внаслідок неякісного розроблення паспорту технічного стану корпуса збагачення рудозбагачувальної фабрики № 1 та рекомендацій щодо рівня завантаження бункерів, виданих Державним інститутом з проектування підприємств гірничорудної промисловості «Кривбаспроект». Відповідно до розділу 10 акту форми Н-1 «Про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом» № 6 від 25.08.2008 року та розділу 6 акту форми Н-5 «Спеціального розслідування групового нещасного випадку» від 04.09.2008 року особами, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, були визнані: - [PERSON] - головний інженер інституту «Кривбаспроект», який не забезпечив надання об'єктивних даних з оцінки стану конструкцій гнучкого параболічного бункеру на підставі проведених робіт з обстеження, що проводилося інститутом «Кривбаспроект» в 2000 році (порушення п. 1.4.2; 1.4.3 «Правил обстеження, оцінки технічного стану і паспортизації виробничих будівель і споруд»); - [PERSON] - головний інженер проекту інституту «Кривбаспроект», яка видала необґрунтоване узгодження параметрів допустимого завантаження гнучких бункерів секцій 1-8 РЗФ-1 ВАТ «Південний ГЗК» за станом на 09.01.2007 року без належного обстеження конструкцій бункера, зокрема вузла, в якому відбулося руйнування (порушення п. 1.5.8; 1.5.9; 1.5.10 р. 1.5 «Правил обстеження, оцінки технічного стану і паспортизації виробничих будівель і споруд»). Результатами розслідування обставин смертельного нещасного випадку вини загиблого [PERSON] встановлено не було. У зв'язку зі смертю сина позивач отримала моральні страждання, які полягають в тому, що вона втратила близьку людину, оскільки її чоловік помер раніше, інших дітей вона не має. Після смерті сина вона тривалий час перебуває у напруженому психічному стані. Внаслідок смерті сина її матеріальний стан погіршився, оскільки син надавав їй, як пенсіонеру, певну матеріальну допомогу. Вона втратила надію та підтримку сина в старості. Просить стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 220000 грн без утримання податку на доходи фізичних осіб. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Судом ухвалено про розгляд справи без її участі (а.с.45). Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, підтвердив обставини, викладені у позові. Суду пояснив, що позивач перенесла та переносить і досі тяжкі моральні страждання внаслідок смерті сина, важко переживає його втрату. [PERSON] був єдиним її сином, на якого вона покладала надії для забезпечення її в старості. Просив позов задовольнити з підстав, зазначених у позові. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала у повному обсязі, надала письмові заперечення на позов. При цьому пояснила, що окрім причин нещасного випадку, вказаних позивачем в позовній заяві, в акті № 6 від 25.08.2008 року форми Н-1 «Про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом» та акті від 04.09.2008 року форми Н-5 «Спеціального розслідування групового нещасного випадку» також причинами нещасного випадку вказано низький технічний стан гнучкого виробничого бункера, обумовлений невиконанням в повному обсязі з причин недофінансування, затверджених річних графіків ремонтів. Винними особами також визнані [PERSON] - начальник проектно-конструкторського відділу ВАТ «Південний ГЗК», [PERSON] - заступник голови правління по фінансам і бюджету ВАТ «Південний ГЗК», [PERSON] - начальник УДТК та [PERSON] - виконуючий обов»язки майстра зміни цеху ВАТ «Південний ГЗК». Також представник відповідача підтримала письмові заперечення, з яких слідує, що загиблий [PERSON] не був працівником ДП «Державний інститут по проектуванню підприємств гірничорудної промисловості «Кривбаспроект» та не перебував з підприємством у трудових відносинах, а перебував у трудових відносинах з ВАТ «Південний ГЗК» де працював на посаді слюсаря чергового та з ремонту устаткування. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Тобто, обов'язок створити належні, безпечні і здорові умови праці чинним законодавством України покладено на роботодавця, а не на сторонні організації. У зв'язку з чим, ДП «ДПІ «Кривбаспроект» не є належним відповідачем у спорах про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника на виробництві. Згідно з п.п. 40, 41 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві НПАОП 0.00-6.02-04 (затв. Постанови КМУ від 25.08.2004 року № 1112), який діяв на момент розслідування нещасного випадку (далі - Порядок), спеціальному розслідуванню підлягають нещасні випадки із смертельними наслідками. Про нещасний випадок із смертельним наслідком роботодавець зобов'язаний негайно передати з використанням засобів зв'язку повідомлення органу прокуратури за місцем настання нещасного випадку. Роботодавець у п'ятиденний строк після затвердження акта форми Н-5 зобов'язаний надіслати копії матеріалів, що стосуються нещасного випадку, органам прокуратури (п.56 Порядку). За зверненням Держнаглядохоронпраці та його територіальних органів органи прокуратури надають їм інформацію про рішення, прийняте за розглядом матеріалів спеціального розслідування (п. 61 Порядку). У разі виявлення під час проведення спеціального розслідування ознак злочину керівники Держнаглядохоронпраці та його територіальних органів зобов'язані передавати в установленому порядку матеріали органам прокуратури для притягнення винних осіб до відальності (п. 62 Порядку). На підставі повідомлення про нещасний випадок, орган прокуратури приймає рішення про порушення кримінальної справи у зв'язку з нещасним випадком із смертельним наслідком або про відмову в цьому. У випадку прийняття органом прокуратури рішення про порушення кримінальної справи відкривається кримінальна справа, проводиться розслідування злочину та встановлюється факт наявності вини у діях осіб, зазначених у акті форми Н-1 про нещасний випадок та акті форми Н-5 проведення спеціального розслідування нещасного випадку. У зв'язку з нещасним випадком із смертельним наслідком була порушена кримінальна справа, за результатами якої працівники відповідача [PERSON] та [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягувались. Позивачем не надано належних доказів вини [PERSON] або [PERSON]. Вважають, що відповідальність має нести організація, з якою працівник перебував у трудових відносинах, тобто - ВАТ «Південний ГЗК». Просить відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. Позивач [PERSON] є матір»ю [PERSON], [INFO] (а. с. 15). У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] працював на підприємстві ВАТ «Південний ГЗК» слюсарем черговим та з ремонту устаткування. Стаж роботи за вказаною посадою - 6 років 6 місяців, що не оспорювалося сторонами. [INFO] року [PERSON] помер у віці 39 років (а. с. 14). Відповідно до акту № 6 форми Н-1 «Про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом» від 25.08.2008 року, встановлено, що о 18 годині 45 хвилин 09 серпня 2008 року на підставі письмового наряду старшого майстра РЗФ-1 ВАТ «Південний ГЗК» - слюсар черговий та з ремонту устаткування [PERSON] приступив до обслуговування системи масло змащення устаткування фабрики. Приблизно о 01 годині 30 хвилин 10 серпня 2008 року відбувся розрив металевої стінки гнучкого параболічного бункера в районі секції № 6 РЗФ-1 в осях 13-16 по ряду А, внаслідок чого рудною масою, що неконтрольовано вийшла з бункера, були засипані [PERSON] і [PERSON], які знаходилися на своїх робочих місцях. Прибулими на місце аварії бійцями Криворізького воєнізованого гірничорятувального загону та робітниками комбінату були організовані роботи з визволення засипаних рудою працівників. Тіло [PERSON] було звільнено з-під завалу о 09 годині 11 серпня 2008 року. Смерть потерпілих констатував лікар КВГРЗ. При дослідженні трупа судова-медична експертиза встановила, що смерть [PERSON] наступила від сполученої травми голови і грудної клітки з множинними переломами ребер і кісток черепа, ушкодження внутрішніх органів, яка ускладнилася травматичним шоком. При розслідуванні комісія встановила, що причиною руйнування гнучкого параболічного бункеру стало тривале абразивне стирання фартуха у зоні стику зі стінкою бункеру до критичної товщини та його руйнування під дією рудної маси. Відбувся відрив несучого фартуха бункера. Початок відриву фартуха відбувся у поперечному напрямку, що призвело до прогинання стінки бункера в зовнішню сторону від тиску маси подрібненої руди. У процесі руйнування на її межі виникла складна напруга, що прискорило руйнування цілісної конструкції фартух-стінка оболонки бункера. Розвиток зазначеного дефекту став можливим з причини того, що оцінка стану конструкцій гнучкого параболічного бункера була розроблена інститутом «Кривбаспроект» недостатньо об'єктивно. Ним не були виявлені відхилення від вимог проекту, які мала конструкція бункеру, а саме: відсутність захисного елементу фартуха, виконаного з металевої смуги по нижньому поясу несучої балки бункера; відсутність у бункері проектних балок-розпірок, призначених для створення поперечної жорсткості параболи. При обстежені не був проведений у встановлених місцях промір товщини приєднаного фартуха. Також запропоновані державним інститутом «Кривбаспроект» рівні рекомендованих завантажень бункера по секціях не враховують роботу бункера у подовжньому напрямі в місцях, де явна різниця завантажень, не відображені заходи щодо акумуляції руди в бункерах. Під час періодичного огляду бункеру з метою визначення припустимих навантажень по секціях, робота працівниками державного інституту «Кривбаспроект» проводилася вкрай формально, а навантаження визначались без необхідних обстежень та перевірочних розрахунків. Гнучкий параболічний бункер, прийнятий до експлуатації у 1956 році на секції № 6 в осях 13-16, з 2000 року не піддавався капітальному ремонту. Адміністрацією підприємства не було вжито достатніх заходів для проведення своєчасних обстежень конструкцій бункеру спеціалізованими організаціями, у тому числі конструкцій 3-ї групи технічного стану. Також посадовими особами підприємства не було вжито достатніх заходів щодо безпечної експлуатації устаткування під час виконання виробничої програми тощо. Основною причиною нещасного випадку визнано: неякісне розроблення паспорту технічного стану корпуса збагачення рудозбагачувальної фабрики № 1 та рекомендації щодо рівня завантаження бункерів, виданих Державним інститутом з проектування підприємств гірничорудної промисловості «Кривбаспроект», неякісне обстеження гнучкого параболічного бункеру, що було проведено проектно-конструкторським відділом ВАТ «Південний ГЗК» (порушення п.п. 1.4.2; 1.4.3 р.1.4 «Правил обстежень, оцінки технічного стану та паспортизації виробничих будівель і споруд»); низький технічний стан гнучкого параболічного бункера, обумовлений невиконанням в повному обсязі, з причини недофінансування, затверджених річних графіків (планів) ремонтів. Зокрема, перенесенням терміну (02.06.08) виводу секції № 6 з експлуатації у зв'язку з проведенням капітального ремонту (в тому числі капітального ремонту гнучкого параболічного бункеру в осях 13-16). Особами, які допустили порушення вимог про охорону праці, серед інших визнано: - [PERSON] - головний інженер інституту «Кривбаспроект», який не забезпечив надання об'єктивних даних з оцінки стану конструкцій гнучкого параболічного бункера на підставі проведених робіт з обстеження, що проводились інститутом «Кривбаспроект» в 2000 році (порушення п. 1.4.2; 1.4.3 р. 1.4 «Правил обстеження, оцінки технічного стану і паспортизації виробничих будівель і споруд»); - [PERSON] - головний інженер проекту інституту «Кривбаспроект», яка видала необґрунтоване узгодження параметрів допустимого завантаження гнучких бункерів секцій 1-8 РЗФ-1 ВАТ «Південний ГЗК» за станом на 09.01.2007 року без належного обстеження конструкцій бункера, зокрема вузла, в якому відбулося руйнування (порушення п. 1.5.8; 1.5.9; 1.5.10 р. 1.5 «Правил обстеження, оцінки технічного стану і паспортизації виробничих будівель і споруд») (а. .с 4-8). Аналогічні обставини викладені в акті від 04.09.2008 року форми Н-5 «Спеціального розслідування групового нещасного випадку, що стався 10 серпня 2008 року. Нещасний випадок вважається таким, що пов»язаний з виробництвом (а. с. 9-14). Головний інженер проектів ДП «ДПІ «Кривбаспроект» [PERSON] звільнена 25.10.2009 року в зв'язку із закінченням терміну контракту на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України (а. с. 59). З аналогічних підстав 11.05.2010 року був звільнений головний інженер інституту [PERSON] (а. с. 60). У зв'язку зі смертю сина позивачу заподіяні тяжкі моральні страждання. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.05.2017 року у справі за апеляційною скаргою ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 14.02.2017 року у справі за позовом [PERSON] до ПАТ «Південний ГЗК» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника на виробництві, встановлено, що основними причинами настання нещасного випадку [INFO] року, в результаті якого помер [PERSON] є в тому числі основна: неякісне розроблення паспорту технічного стану корпуса збагачення рудозбагачувальної фабрики № 1 та рекомендацій щодо рівня завантаження бункерів, виданих Державним інститутом з проектування підприємств гірничорудної промисловості «Кривбаспроект». Рішення набрало законної сили (а.с.39-41). Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які регулюють відшкодування моральної шкоди. Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім'єю. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяно шкоду, перебуває з даною організацією в трудових відносинах і шкоду заподіяно нею у зв'язку з виконанням трудових (службових) обов'язків, незалежно від того, постійним, сезонним, тимчасовим, за трудовим договором чи на інших умовах вона була працівником цієї організації. Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Позивачу завдано моральну шкоду, оскільки вона втратила рідну людину - свого сина, який помер у віці 39 років. Позивач в похилому віці залишилась без турботи та підтримки єдиного сина. Звістка про смерть сина призвела до виникнення в неї душевного потрясіння, переживання та страждань. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що неправомірними діями в тому числі працівників відповідача з незабезпечення надання об'єктивних даних з оцінки стану устаткування та видача необґрунтованого узгодження параметрів допустимого завантаження устаткування призвели до смерті сина позивача, і таким чином відбулась втрата життєвих зв'язків позивача з рідною людиною. Факт смерті сина позивача беззаперечно свідчить про те, що [PERSON] відчуває від цього негативні наслідки морального та психологічного характеру. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує обставини нещасного випадку, що стався з [PERSON], відсутність його вини у спричиненні нещасного випадку на виробництві, а також глибину, характер, інтенсивність і тривалість моральнихстраждань позивача, те, що ці страждання у неї довічні, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, характер психологічної травми, яку вона отримала у зв'язку зі смертю сина від нещасного випадку, та неможливість повернути до життя найріднішу людину, наявність винних дій зі сторони працівників підприємства -відповідача, конкретні обставини по справі, і наслідки, що наступили. Доводи представника відповідача про те, що провина за нещасний випадок, внаслідок якого помер син позивача, не лежить на відповідачі, оскільки померлий перебував у трудових відносинах з ВАТ «Південний ГЗК», обов»язок якого, як роботодавця, створити належні та безпечні умови праці, суд не може прийняти до уваги, оскільки правові підстави відшкодування такої шкоди є різними й в даному випадку підлягають застосуванню саме положення ст. 1172 ЦК України. Також, нещасний випадок та смерть [PERSON] стала з вини, зокрема, працівників відповідача, що встановлено актом № 6 форми Н-1 «Про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом» від 25.08.2008 року та актом форми Н-5 «Спеціального розслідування групового нещасного випадку, що стався 10 серпня 2008 року, що не оспорило підприємство відповідача. Обставини щодо вини працівників Державного інституту з проектування підприємств гірничорудної промисловості «Кривбаспроект» в настанні нещасного випадку, що стався з [PERSON], також встановлені Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.05.2017 року та відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України - не підлягають доказуванню. Крім того, виходячи зі змісту ст.ст. 11, 33, 36, 119 ЦПК України, саме позивач наділений правом визначити відповідача у справі, предмет та підстави позову. Не погоджується суд і з доводами викладеними в запереченні відповідача про те, що акт форми Н-1 про нещасний випадок та акт форми Н-5 проведення розслідування нещасного випадку не можуть бути визнані судом такими, що встановлюють остаточну та безспірну вину працівників відповідача, оскільки їх невинуватість може бути вставлена під час розслідування кримінальної справи. На думку суду ці твердження ґрунтуються виключно на припущенних, оскільки зазначені акти є дійсними, оскаржені не були. Доказів на підтвердження відсутності вини працівників ДП «ДНІ «Кривбаспроект» у смерті [PERSON] - відповідачем суду не надано. А тому, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню. При цьому, суд виходить з засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року № 4 суд враховує, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Також суд вважає суму в рахунок відшкодування моральної шкоди, зазначеної позивачем в розмірі 220000 грн. завищеною та не доведеною. Суд вважає такою, що буде справедливою, відповідати обставинам справи, та моральним стражданням, зазначеним позивачем - 50000 грн. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. У задоволенні іншої частини вимог необхідно відмовити. На підставі викладеного і у відповідності зі ст.ст.23, 1167, 1168, 1172 Цивільного Кодексу України, ст.10,11,60, 212-214 ЦПК України, суд -

Outcome: partial