Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. [INFO] року близько 10 год. представники ГО «Всеукраїнська мережа «Вільні люди» в робочому кабінеті позивача в Енергетечній митниці ДФС за адресою: м. Київ, вул. Світлицького, 28 А в присутності співробітників Енергетичної митниці ДФС [PERSON]., [PERSON] , [PERSON] та інших, журналістів «5 каналу» (Підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «НБМ»), під приводом звернення громадськості в грубій формі поширили недостовірну інформацію щодо позивача, чим порушили його немайнові права на честь і гідність та недоторканість ділової репутації. Зокрема, представниками Громадської організації були допущені наступні висловлювання: «…[INFO]…». Крім того, в цей же день заступник керівника Громадської організації [PERSON] під час інтерв`ю телеканалу «Еспресо» (Товариство з обмеженою відповідальністю «Голдберрі»), , яке вийшло в ефір в телепередачі «[INFO]» телеканалу «Еспресо» о 14:00, зазначив: «[INFO]». Така інформація є недостовірною і має на меті довести до відома необмеженої кількості осіб викривлену інформацію щодо службової діяльності позивача як керівника Енергетичної митниці ДФС, перекрутити зміст прийнятих Енергетичною митницею ДФС рішень, створити враження про порушення позивачем законодавства України в сфері державної служби та протидії корупції, вчинення позивачем злочинів проти основ національної, зокрема, енергетичної, безпеки України. Її поширення принижує честь, гідність позивача та завдає шкоди його діловій репутації. За таких обставин, з урахуванням подальшої зміни предмета позову [PERSON] просить суд: визнати недостовірною та такою, що порочить його гідність, честь і ділову репутацію, інформацію, поширену Громадською організацією «Всеукраїнська мережа «Вільні люди» шляхом її проголошення [INFO] року близько 10 години в приміщенні Енергетичної митниці ДФС за адресою: м. Київ, вул. Світлицького, 28 А, а саме: що [PERSON] «[INFO]» протягом трьох календарних днів з дня набрання рішенням суду законної сили спростувати зазначену інформацію у спосіб, яким вона була поширена, а саме: шляхом проголошення заяви зі спростуванням від імені ГО «Всеукраїнська мережа «Вільні люди» в приміщенні Енергетичної митниці ДФС за адресою: м. Київ, вул. Світлицького, 28 А в присутності працівників Енергетичної митниці ДФС [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та журналістів «5 каналу» (Підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «НБМ»); визнати недостовірною та такою, що порочить його гідність, честь і ділову репутацію, інформацію, поширену Громадською організацією « [INFO] » в особі заступника керівника [PERSON] в прямому ефірі телепередачі «[INFO]» телеканалу «Еспресо» (Товариства з обмеженою відповідальністю «Голдберрі»), що вийшла в ефір [INFO] о 14:00, а саме: «[INFO]»; зобов`язати Громадську організацію «Всеукраїнська мережа «Вільні люди» протягом трьох календарних днів з дня набрання рішенням суду законної сили спростувати зазначену інформацію у спосіб, яким вона була поширена, а саме: шляхом проголошення Громадською організацією «Всеукраїнська мережа «Вільні люди» заяви зі спростуванням в ефірі телепередачі «[INFO]» телеканалу «Еспресо» (Товариства з обмеженою відповідальністю «Голдберрі») о 14:00; зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Голдберрі» (телеканал «Еспресо») протягом трьох календарних днів з дня набрання рішенням суду законної сили забезпечити можливість спростування зазначеної інформації у спосіб, яким вона була поширена, а саме: шляхом проголошення Громадською організацією «Всеукраїнська мережа «Вільні люди» заяви зі спростуванням в ефірі телепередачі «[INFO]» телеканалу «Еспресо» (Товариства з обмеженою відповідальністю «Голдберрі») о 14:00. Провадження у справі відкрито 13.08.2018 р., відповідно до положень ст.ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами загального позовного провадження. Представником ТОВ «Голдберрі» подано відзив на позов, де вказано наступне. Відповідач не може бути притягнутий до відповідальності за поширення особою, яка не є його працівником інформації, що не відповідає дійсності, без попереднього запису на підставі пункту «в» частини першої ст. 67 Закону України «Про телебачення і радіомовлення». Крім того, законодавством України не передбачено обов`язку забезпечення можливості спростування інформації, спірні висловлювання є оціночними судженнями, а не фактичними твердженнями, оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості, а тому заперечував проти задоволення позову. У відповідь на відзив ТОВ «Голдсберрі» представник відповідача вказав наступне. Частиною 2 ст. 302 ЦК України встановлено обов`язок особи, яка поширює інформацію, переконатися у її достовірності. Висловлення, вказані в позові, жодним чином не є оціночними, отже поширена недостовірна інфомація, яка містила факти, які можуть бути перевірені на предмет їх істинності, має бути спростована у спосіб, передбачений чинним законодавством України. Представник ГО «Всеукраїнська мережа «Вільні люди» не скористався правом подати відзив на позовну заяву. Представник Енергетичної митниці ДФС не направляв в адресу суду пояснення по суті спору. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві та відповіді на відзив, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представники відповідачів та третьої ососби в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки не повідомили. Заяв та клопотань від них в адресу суду не надходило. Вислухавши доводи представника позивача, дослідивши отримані докази та надавши їм відповідну оцінку суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Встановлено, і це не оспорюється сторонами, [PERSON] з 24.10.2016 р. обіймав посаду начальника Енергетичної митниці ДФС, про що свідчить наказ Державної фіскальної служби України № 3471-о від 24.10.2016 року. Як вбачається з матеріалів справи, 27 лютого 2018 року Енергетичною митницею ДФС в особі начальника [PERSON]. винесено постанови в справах про порушення митних правил за № 0011/90300/18 та № 0012/90300/18, відповідно до яких громадянина України [PERSON] як керівника (посадову особу) Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» визнано винним у вчиненні порушення митних правил, предбаченого ст. 485 Митного кодексу України і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Також, як свідчать матеріали справи, [INFO] р. приблизно о 10 год. представники Громадської організації «Всеукраїнська мережа «Вільні люди» увійшли до робочого кабінету начальника Енергетечної митниці ДФС за адресою: м. Київ, вул. Світлицького, 28 А та в присутності співробітників Енергетичної митниці ДФС [PERSON]., [PERSON] , [PERSON] та інших, журналістів «5 каналу» (Підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «НБМ»), зазначили на адресу [PERSON] , серед іншого, мовою оригіналу наступне: «[INFO]». В цей же день заступником керівника Громадської організації «Всеукраїнська мережа «Вільні люди» [PERSON] під час інтерв`ю телеканалу «Еспресо», яке вийшло в ефір в телепередачі «[INFO]» телеканалу «Еспресо» о 14:00, серед іншого зазначено: «[INFO]». Факт візиту представників відповідача 1 до Енергетичної митниці ДФС та інтерв`ю заступника керівника відповідача 1 Сергія Кузана телеканалу «Еспресо», яке вийшло в ефір в телепередачі «[INFO]» телеканалу «Еспресо» (відповідача 2) о 14:00 учасниками справи не заперечувалися та підтверджені записами на диску, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з Актом про результати тематичної перевірки стану організації роботи Енергетичної митниці ДФС з окремих питань від 10 квітня 2018 року, проведеної за фактом винесення у лютому 2018 року штрафу за порушення митних правил НАК «Нафтогаз України», з приводу якого відбувся візит представників відповідача 1 до Енергетичної митниці ДФС встановлено, що вимоги Енергетичної митниці ДФС стосуються митного оформлення газу, поставленого на територію України, а не на непідконтрольні Україні території. За даними Національного антикорупційного бюро України від 04 травня 2018 року підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо можливого вчинення [PERSON] злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, відсутні, у період з 21.10.2016 по 23.04.2018 детективами Національного бюро повідомлення про підозру у вчиненні злочинів [PERSON] не вручалося, про що свідчить відповідь НАБУ від 04.05.2018 р. на адвокатський запит за № 11-252/18143. За інформацією Національної поліції України від 07 травня 2018 року, за даними автоматизованих обліків НПУ відомості стосовно [PERSON] відсутні. Копія відповіді за підписом начальника Департаменту документального забезпечення № 295аз долучена до матеріалів справи. Лист Генеральної прокуратури України від 07 травня 2018 року № 01/1/2/1-59-18 свідчить про те, що за даними інформаційної системи ЄРДР кримінальні провадження, у яких містяться відомості про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності як підозрюваного, обвинуваченого, а також стосовно нього не встановлені. В свою чергу Головне слідче управління Служби безпеки України від 03 травня 2018 року повідомило представника позивача про те, що станом на 02.05.2018 р. у кримінальних провадженнях, які розслідуються слідчими органів безпеки, повідомлення про підозру [PERSON] не здійснювалося. Декларація позивача як особи, уповноваженої на виконання функцій держави, за 2015 рік офіційно оприлюднена на сайті ДФС та містить інформацію про володіння корпоративними правами, в тому числі в ТОВ «Генотест». Відповідно до умов договору управління корпоративними правами від 01 серпня 2015 року № 01/08/001 з наступними змінами, копія якого долучена до матеріалів справи, належні позивачу корпоративні права в ТОВ "Генотест" були передані в управління Товариству з обмеженою відповідальністю "УНІПРОМ" на строк до 23 лютого 2019 року. Приймаючи рішення по суті спору, суд має наголосити на наступному. За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. В розумінні положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до положень ст. 200 ЦК України інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. За положеннями ст. 28 Конституції України кожен має право на повагу його гідності. Приписами ст. 270 ЦК України встановлені види особистих немайнових прав, зокрема, право на повагу до гідності та честі, що відповідно до вимог ст. 269 ЦК України належать фізичній особі довіку. В свою чергу відповідно до ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Разом з тим, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Так роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 19 постанови № 1 від 27.02.2009 р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи». Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та їх правдивість не доводиться. Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає «демократичного суспільства» (рішення у справі «Карпюк та інші проти України від 06 жовтня 2015 року). Як зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини (справи Лінгенса, Де Гаєс і Гійзельс, Гудвіна, Прагер і Обершлік) свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов реалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе. Повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку, що є базовою частиною права, гарантованого статтею 19 (Lingens, cited above, p. 28, пункт 46). Суд враховує при цьому правову позицію Європейського суду з прав людини щодо різниці між поняттями «оціночне судження» та «фактів». Так, у пункті 39 рішення Європейського суду з прав людини від 28 березня 2013 року у справі «Нова Газета і Бородянський проти Росії» вказано, що правдивість оціночних суджень не піддається доведенню і їх потрібно відрізняти від фактів, існування яких може бути доведено. У пункті 75 рішення Європейського суду з прав людини від 12 липня 2001 року у справі «Фельдек проти Словаччини» суд зазначав, що на відміну від оціночних суджень, реальність фактів можна довести. Отже, при оцінці твердження про поведінку третьої особи, деколи може бути важко, як і в цій справі, віднайти різницю між оцінкою фактів та оціночними судженнями. Проте навіть оціночне судження може бути надмірним, якщо воно не має під собою фактичних підстав. (Jerusalem v. Austria, no. 26958/95, n. 43, ECHR 2001-11). Положенням абзацу шостого пункту 3 Рішення Конституційного Суду України у справі про поширення відомостей від 10 квітня 2003 року № 8рп/2003 зазначено, що проблеми, пов`язані з особливостями реалізації права громадян на свободу вираження поглядів і критику стосовно дій (бездіяльності) посадових та службових осіб, неодноразово були предметом розгляду ЄСПЛ. Межі допустимої інформації щодо посадових та службових осіб можуть бути ширшими порівняно з межами такої ж інформації щодо звичайних громадян. Тому, якщо посадові чи службові особи діють без правових підстав, то вони повинні бути готовими до критичного реагування з боку суспільства. У разі якщо позивач є публічною особою, то суд, розглядаючи і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, повинен враховувати положення Декларації Комітету Міністрів Ради Європи про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року (далі - Декларація), а також рекомендації, що містяться у Резолюції № 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність особистого життя (далі - Резолюція). У Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). У статтях 3, 4, 6 Декларації зазначається, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв`язку із цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкривають свої слова і вчинки для ретельної уваги всього суспільства, повинні це усвідомлювати і мають виявляти більшу терпимість. Так, на момент подій, що стали підставою для звернення до суду з позовом, Позивач обіймав посаду начальника Енергетичної митниці ДФС, а отже межа допустимої критики щодо нього як публічної особи є значно ширшою, а його діяльність є об`єктом суспільного інтересу. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 серпня 2018 року у справі № 607/4318/16-ц. За висновком експертів КНДІСЕ за результатами проведення комплексної судової психолого-лінгвістичної еспертизи № 29763/18-39/29764/18-61 від 16.04.2020 р., проведеної на підставі ухвали Шевченківського районного смуду м. Києва від 19.11.2018 р.: У висловлюваннях представників Громадяької організації «Всеукраїнська мережа «Вільні люди», реалізованих ними під час візиту до Енергетичної митниці 13.03.2018 р., а саме: «[INFO].», - міститься інформація негативного характеру щодо особи [PERSON] ; Висловлювання представників Громадської організації «Всеукраїнська мережа «Вільні люди», реалізованих ними під час візиту до Енергетичної митниці 13.03.2018 р., є «[INFO]» - фактичними твердженнями, а не оціночними судженнями; [INFO].» - оціночними судженнями , а не фактичними даними; У висловлюваннях заступника керівника Громадської організації «Всеукраїнська мережа «Вільні люди» [PERSON] , реалізовані ним в прямому ефірі телепередачі «[INFO]» телеканалу «Еспресо» (Товариства з обмеженою відповідальністю «Голдберрі»), що вийшла в ефір [INFO] о 14:00, а саме: «[INFO]»,- міститься інформація негативного характеру щодо особи [PERSON] ; Висловлювання заступника керівника Громадської організації «Всеукраїнська мережа «Вільні люди» [PERSON] , реалізовані ним в прямому ефірі телепередачі «[INFO]» телеканалу «Еспресо» (Товариства з обмеженою відповідальністю «Голдберрі»), що вийшла в ефір [INFO] о 14:00, є: «[INFO]», - фактичними твердженнями , а не оціночними судженнями; «[INFO]..» - оціночними судженнями, а не фактичними твердженнями. Отже, з урахуванням висновків експертів інформація висловлена представниками Громадського об`єднання в приміщенні Енергетичної митниці «[INFO]» та висловлення представника Громадської організації в прямому ефірі «[INFO].» є інформацією - фактичними твердженнями, яка має негативний характер по відношенню до особи - [PERSON] . При цьому, твердження представників ГО «Всеукраїнська мережа «Вільні люди» спростовуються Актом про результати тематичної перевірки стану організації роботи Енергетичної митниці ДФС з окремих питань від 10 квітня 2018 року, проведеної за фактом винесення у лютому 2018 року штрафу за порушення митних правил НАК "Нафтогаз України", відповідями на адвокатські запити Національного антикорупційного бюро України від 04.05.2018 № 11-252/18143, Генеральної прокуратури України від 07.05.2018 № 01/1/2/1-59-18, Головного слідчого управління Служби безпеки України від 03.05.2018 № 6/3628, Національної поліції України від 07.05.2018 № 295аз, даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, декларацією [PERSON] за 2015 рік, розміщеною на офіційному сайті Державної фіскальної служби України, договором № 01/08-001 управління корпоративними правами від 01.08.2015. Отже, «[INFO]» та висловлення представника відповідача в прямому ефірі «[INFO]», «[INFO].» є недостовірною, оскільки не відповідає дійсності, соціально образливою для будь-якої особи, є негативною та такою, що порочить гідність, честь та ділову репутацію позивача, спотворює уявлення про вчинення ним протиправних корупційних та злочинних дій, була поширена і доведена представниками Громадської організції до відома необмеженого кола осіб. Відповідно до ч. 4 ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї. Вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Разом із тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. У зв`язку з цим Суд бере до уваги, що відповідно до статті 275 ЦК захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що спричинили це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (стаття 277 ЦК), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (стаття 278 ЦК) тощо. Одночасно Суд має зазначити, що відповідно до пункту "в" частини 1 ст. 67 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» телерадіоорганізація та її працівники не несуть відповідальності за поширення інформації, що не відповідає дійсності, у разі якщо ця інформація розповсюджувалася без попереднього запису та містилася у виступах осіб, які не є працівниками телерадіоорганізації. При цьому в зазначеному випадку телерадіоорганізації звільняються лише від обов`язку щодо відшкодування збитків та моральної шкоди. Оскільки спростування поширеної недостовірної інформації не є способом цивільно-правової відповідальності, бо не має компенсаційного та майнового характеру, то суд приходить до висновку, що на телерадіоорганізації може бути покладено обов`язок забезпечити можливість спростування зазначеної інформації у спосіб, яким вона була поширена: в ефірі телепередачі, в якій така інформація була поширена. Враховуючи особливості спірних правовідносин, зважаючи на обставини, встановлені під час розгляду справи, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача в частині визнання недостовірною та такою, що порочить гідність, честь і ділову репутацію [PERSON] , інформацію, поширену Громадською організацією «Всеукраїнська мережа «Вільні люди» шляхом її проголошення [INFO] року близько 10 години в приміщенні Енергетичної митниці ДФС за адресою: м. Київ, вул. Світлицького, 28 А, а саме: є «[INFO]» та поширену Громадською організацією « [INFO] » в особі заступника керівника [PERSON] в прямому ефірі телепередачі «[INFO]» телеканалу «Еспресо» (Товариства з обмеженою відповідальністю «Голдберрі»), що вийшла в ефір [INFO] о 14:00, а саме: «[INFO]», «[INFO].» та забезпечення можливості спростування зазначеної інформації у спосіб, яким вона була поширена, доведені і підлягають задоволенню в повному обсязі. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, з огляду на висновки, зроблені експертами 16.04.2020 р., оскільки оціночні судження не є предметом судового захисту. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, за положеннями ч. 3 ст. 133 ЦПК України, належать зокрема, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Розпподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial