Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

І. Позивач звернувся з позовом до відповідача з вимогою про стягнення заборгованості за кредитом. Свої позовні вимоги обґрунтував наступним. Відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 16.07.2010 [PERSON] отримала у АТ КБ «ПриватБанк» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 15 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. АТ КБ "ПриватБанк" відкрив [PERSON] картковий рахунок, випустив та надав платіжну картку, а також здійснював її обслуговування. [PERSON] зобовязалася у строки здійснювати погашення заборгованості, проте через неналежне виконання умов договору виникла заборгованість на вказану суму, яку позивач просить стягнути з відповідача. ІІ. За відомостями адресно-довідкового Компаніївського РСУДМС України в Кіровоградській області [PERSON], з 03 грудня 1997 року по даний час зареєстрована у встановленому законом порядку в с.Мар»ївка, Компаніївського району, Кіровоградської області. Ухвалою суду від 21.09.2018 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено перше судове засідання на 17.10.2018 без виклику сторін. 11.10.2018 на адресу суду надійшло клопотання відповідача [PERSON] про призначення розгляду цивільної справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 17.10.2018 змінено порядок розгляду справи шляхом заміни спрощеного позовного провадження без виклику осіб на розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 20.11.2018. Відповідач 01.11.2018 надіслала до суду відзив на позовну заяву, де позовні вимоги не визнала просила застосувати до вказаних правовідносин сплив строку позовної давності. 16.11.2018 позивач на адресу суду надіслав відповідь на відзив на позовну заяву де зазначили, що обгрунтування відзиву відповідача спростовуються Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифах підписаних відповідачем, тобто сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови, останній день строку дії карки 30.04.2018, а тому позивач вважає безпідставним клопотання відповідача про застосування до вказаних правовідносин сплив строку позовної давності. Представник позивача в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилась надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги не визнає, в задоволенні позовної заяви просила відмовити та застосувати до вказаних правовідносин сплив строку позовної давності. Відповідно до ч. 2 ст. 247\~ЦПК Україниу\~разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст. 247\~ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Інших клопотань від сторін не надходило, тому суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. IІІ.Судом встановлено, що 16.07.2010 між АТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено кредитний договір у виді анкети заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанк, згідно якого АТ КБ "ПриватБанк" відкрив [PERSON] картковий рахунок і випустив платіжну картку з встановленим кредитним лімітом в сумі 15000,00 грн., а також здійснював її обслуговування, а [PERSON] зобовязалася сплачувати відсотки за користування кредитом і у строки здійснювати погашення заборгованості. Крім цього, [PERSON] ознайомлено із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, які разом із підписаною заявою позичальника складають договір про надання банківських послуг. ІV. Аналізуючи надані суду документи судом встановлені наступні факти. Відповідно до ч.1 ст.13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно зі\~статтею 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У відповідності до частин першої та третьої\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. За змістом ст.ст.\~525,\~526 ЦК України\~зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч.1\~ст.631 ЦК України). Згідно із\~статтею 599 ЦК України\~зобов»язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Матеріалами справи підтверджується,\~що 16.07.2010 між Банком і [PERSON] був укладений договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання (частина перша\~статті 634 ЦК України), де вказано, що заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між сторонами договір про надання банківських послуг, що вона\~\~ ознайомилась та згодна з Умовами та привилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй у письмовому вигляді. На підставі вказаного договору відповідач отримала кредит у сумі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (дебетова картка) зі сплатою за користування кредитом 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Водночас, умовами договору п.1.1.3.1.8 передбачено, що по закінченні строку дії карта, продовжується на новий строк, якщо раніше не надійшла заява від позикодавця про закриття рахунку. Факт отримання кредитної картки «Універсальна» для розрахунків згідно заяви-анкети долученої позивачем до справи та користування кредитними коштами, відповідач підтвердила у своїх письмових поясненнях наданих суду. Своїм підписом на заяві відповідач підтвердила факт згоди з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді, а також підтвердила факт отримання повної інформації про умови кредитування в Приватбанку, обовязок сплатити неустойку (пеня, штраф) в разі порушення позичальником термінів платежів та право банку в будь-який момент збільшити, зменшити чи скасувати кредитний ліміт. \~\~\~\~ Обов'язок відповідача виконувати належним чином умови укладеного з банком кредитного договору у встановлений цим договором строк передбачено статтями 526,527 і 530, 1054 ЦК України. \~\~\~\~ Відповідно до Умов та правил платіж включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами і частину заборгованості по кредиту. Строк погашення процентів по овердрафту\~щомісячно за попередній місяць до 25-го числа. \~\~\~\~\~\~ Наданий\~Банком розрахунок\~заборгованості (а.с.8-11)\~свідчить про\~те,\~що відповідач\~належним чином\~умови договору\~не виконувала,\~сума заборгованості\~за кредитом\~розрахована банком\~станом на\~27.08.2018становить: 42040,22 за відсотками, 16244,64 нараховано пені, штраф 500,00 грн. (фіксована частина), штраф 2498,89 грн. (процентна складова). Заперечуючи проти позову, відповідач подала відзив, де позовні вимоги не визнала, заявила клопотання про застосування строків позовної давності, та зазначає, що зі спливом строку кредитування припинилось право позивача нараховувати проценти за кредитом. Позивач зазначає, що строк дії кредиту наданий на 12 місяців до 16 липня 2011 року, а тому нараховані відсотки в сумі 42040,22 є безпідставними (а.с.56-63).\~\~\~\~\~\~ Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність\~це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта\~статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до\~статті 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята\~статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов»язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. За договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі\~не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України). Вказана правова позиція Верховного Суду України викладена у постанові від 17 вересня 2014 року у справі № 6-95цс14, у постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14 і є обовязковою для застосування судами. Згідно Умов та правил надання банківських послуг строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Випискою по особовому рахунку, наданою Банком підтверджується, що останній платіж за умовами договору відповідач здійснила особисто 04.01.2018 в сумі 129,40 грн., після чого грошові зобов'язання за договором нею не виконувались. Як свідчать матеріали справи, прострочена заборгованість за кредитом утворилась з 25 серпня 2014 року, а саме з цього місяця позивач два місяці підряд не вносив обовязкових платежів за кредитом. Останній платіж на погашення кредитної заборгованості по договору відповідачем самостійно здійснено 04.01.2018 в сумі 129,40 грн, відповідачем розрахунок заборгованості не спростований. Строк дії картки до 30.04.2018. Згідно наданої позивачем виписки по картковому рахунку [PERSON] за період з 01.07.2018 по 16.11.2018, вбачається, що останньою операцією проведеною по даному картковому рахунку [PERSON] є мобільне поповнення рахунку 29.12.2015. Відповідно до умов кредитування (тарифи), що є невідємною складовою кредитного договору, які підписано відповідачем, передбачено строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним. Згідно ч.5\~ст.261 ЦК України\~за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Отже, з урахуванням дати внесення останнього платежу, строку сплати щомісячного платежу до 25 числа наступного місяця, то саме з 25 січня 2018 року починає відлік строку загальної позовної давності до вимог про стягнення кредитної заборгованості. Банк звернувся до суду з позовом до [PERSON] 11.09.2018.(а.с.5) Враховуючи вищезазначене, суд вважає безпідставним обгрунтування відзиву відповідача, та заявлене нею клопотання про застосування строку позовної давності не підлягає до задоволення. Нараховуючи відповідачці крім пені, ще й штраф (фіксована та процентна складові), банк не врахував положення\~статті 61\~Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга\~статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). Умовами кредитного\~\~договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов»язань щодо повернення основної суми кредиту, процентів та винагород. Оскільки відповідно до\~ст. 549 ЦК України\~штраф і пеня єдним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення\~строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання Банком положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року\~у справі № 6-2003цс15, яка відповідно до ст.\~360-7\~ЦПК України є обов'язковою для судів. Так, з письмового розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором у [PERSON] виникла пеня у розмірі 16244,64 гривень. Крім цього, до відповідача також застосовано штраф за порушення грошового зобов'язанням у розмірі 2998,89 грн. Вказана обставина свідчить, що підстави для стягнення з [PERSON] пені за кредитним договором, відсутні. Щодо порядку нарахування заборгованості за відсотками, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 2,5% в місяць або 30% на рік, розмір процентів та порядок їх сплати за кредитним договором визначається в договорі залежно від кредитного ризику. При нарахуванні заборгованості по відсоткам за користування кредитом, банк не взяв до уваги, що за умовами укладеного кредитного договору, процентна ставка становить 30 % річних, прострочення виплат яких, згідно розрахунку наданого позивачем почалось з 25 серпня 2014 року, з розрахунку: 15000,00/100%*30%=4500,00 грн. відсотки в рік. Отже, за період починаючи з 25 серпня 2014 року по 30 квітня 2018 (строк дії картки) заборгованість по відсоткам становить 15000,00/100*30%*1322 дні = 16000,00 грн, а не 42040,22 грн., як зазначено у позові. За таких обставин з [PERSON] на користь Банку підлягає до стягнення заборгованість за кредитним договором 18998,89 грн., яка складається з: 16000,00 грн- заборгованість по відсоткам за користування кредитом та штраф 500,00 грн. (фіксована частина), штраф 2498,89 грн. (процентна складова). Решта позовних вимог про стягнення заборгованості задоволенню не підлягає. V. Розподіл судових витрат. Згідно з ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З платіжного доручення від 30.08.2018 (а.с.36) вбачається, що при пред'явленні позову до суду АТ КБ «Приватбанк» сплатив судовий збір у розмірі 1762,00 гривень. Позов АТ КБ «Приватбанк» задоволений частково, а саме на 33% . З огляду на це, з [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 581 гривня 46 копійок.

Outcome: partial