Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем, [PERSON], вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 01 травня 2010 року. Від цього шлюбу у них з відповідачем народилася одна дитина - син [PERSON], [INFO], який проживає із нею та перебуває на її повному утриманні та вихованні. Із липня місяця 2014 року вона із відповідачем з певних об'єктивних причин та обставин не проживає, не веде з ним спільного господарства, проживає за іншою адресою у будинку своїх батьків, вже тривалий час із відповідачем не спілкується та не має з ним спільного бюджету. Саме з часу припинення шлюбних відносин, відповідач практично не переймається проблемами виховання та утримання їхньої дитини, не забезпечує дитину матеріально, у зв'язку із чим її сім'я перебуває у важкому матеріальному становищі. На даний час відповідач офіційно працює пилоточем у Товаристві з обмеженою відповідальністю "ВГСМ". На підставі наведеного просить суд винести рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина, [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позовної заяви до суду до досягнення дитиною повноліття, допустивши негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів, в межах суми платежу за один місяць. Стягнути з відповідача на її користь судові витрати, які складаються з 300 гривень платних правових послуг. Позивачка, [PERSON], в судове засідання не з'явилася, однак надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити у повному обсязі Відповідач, [PERSON], у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі зазначеному позивачкою. Заслухавши відповідача, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 01 травня 1993 року у виконкомі Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 16. У відповідності до ч.1 ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. За час перебування у шлюбі у сторін народилася одна дитина - син [PERSON], [INFO], батьком якого являється відповідач, [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження дитини: серії [NUMBER] від 07 жовтня 2010 року. На даний час дитина перебуває на утриманні позивачки, відповідач, в порушення своїх батьківських обов'язків, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Вказана обставина підтверджується довідкою №388 від 27.01.2015 року, виданою виконавчим комітетом Великобичківської селищної ради та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] Згідно вимог ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Про право суду при визначення розміру аліментів враховувати стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення йдеться і в абзаці 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів". На підставі цього, суд вважає, що відповідач зобов'язаний надавати дитині утримання, достатнє для задоволення її розумних потреб, виходячи зі стану здоров'я дитини, її матеріального становища, а також зі свого стану здоров'я та матеріального становища. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, суд, виходячи із принципу розумності та справедливості з огляду на те, що батьки зобов'язані забезпечити дітям виховання, навчання, розвиток, приймаючи до уваги матеріальне становище дитини, а саме те, що вона є малолітньою, не має доходу, і матеріальне становище відповідача, який позовні вимоги визнав, має постійне місце роботи та сталий дохід, тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання дитини - сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Аліменти на утримання дитини згідно ст. 79 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, в даному випадку з 12 лютого 2015 року. Відповідно до ч.3 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача в спеціальний фонд Державного бюджету України в особі Рахівського районного суду Закарпатської області слід стягнути 243.60 грн. судового збору. Окрім того, судом встановлено, що позивачка оплатила адвокату Бочкору М.М. 300 гривень за надання правової допомоги, що стверджується квитанцією № 3 від 12 лютого 2015 року. Вказані витрати відносяться до судових витрат і у відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. В силу ч.1 ст.367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved