Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-15 00:00:00

До Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулось акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії - Донецьке обласне управління АТ "Ощадбанк" з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначається, що 06 грудня 2012 року між АТ «Ощадбанк» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» та відповідачем\~\~підписано договір №097786 про відкриття та обслуговування рахунку, надання платіжної картки та відкриття поточного рахунку. У 2014 році з відповідачем було підписано додатковий договір №1 до договору за яким [PERSON] встановлено ліміт у 20000,00 гривень зі сплатою 24% річних за користування кредитом. Позивач встановив кредитування на вказану вище суму, та надав відповідачу кредит у розмірі 19998, 35 гривень, чим виконав свої зобов`язання, однак всупереч договірним зобов`язанням, відповідач неналежно виконував умови договору та має перед позивачем заборгованість за кредитним договором в розмірі 31912,22 гривень з яких: 19998,35 гривень тіло кредиту; 8392,91 гривень заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом; 6,00 гривень комісія; 583,51 гривень три проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу; 877,77 гривень три проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 2053,68 гривень втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] зазначену вище заборгованість на користь АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Донецьке обласне управління АТ "Ощадбанк" та судові витрати. \~ \~ \~ \~Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Згідні на заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Позов підтримують повністю. Відповідач у\~судове засідання\~не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги не визнає, так як останній платіж по вказаній картці було здійснено в 2016 році. Так як строк позовної давності сплинув просить відмовити в задоволенні позову та застосувати строк позовної давності. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з чим, на підставі\~ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд, оцінивши зібрані у справі докази, з`ясувавши обставини справи та надавши їм відповідну оцінку, приходить до наступних висновків. Судом досліджені та надана оцінка таким доказам: \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~На підтвердження домовленості між сторонами мається підписаний договір №097786 про відкриття та обслуговування рахунку, випуску та надання платіжної картки від 06 грудня 2012 року. На підставі додаткового договору №1 до зазначеного вище договору №097786 відповідачу відкрито поточний рахунок № [NUMBER] на умовах тарифного пакету «Зарплатний» з лімітом кредиту у сумі 20000,00 гривень зі сплатою 24% річних за користування кредитними коштами. Строк дії кредиту встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі та надав грошові кошти відповідачу у розмірі 19998, 35 гривень, який в порушення умов договору свої зобов`язання належним чином не виконує. Заборгованість на теперішній час не погашена. Розрахунком заборгованості позичальника [PERSON] підтверджується, що останній станом на 28 жовтня 2020 року має перед позивачем кредитну заборгованість в розмірі 31912,22 гривень з яких: 19998,35 гривень тіло кредиту; 8392,91 гривень заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом; 6,00 гривень комісія; 583,51 гривень три проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу; 877,77 гривень три проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 2053,68 гривень втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Правовідносини по даній справі регулюються\~Цивільним Кодексом України. Згідно\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов\~Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Положенням\~ст.536\~ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно\~ст.615 ЦК України, у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється. Відповідно до\~ст.625 ЦК України,\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно\~ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Ч.2\~ст.1050\~ЦК України - якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст.1048 ЦК України. Статтею 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитом є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами. Разом з тим, відповідачем заявлено про застосування позовної давності. Відповідно до ст. ст.\~256,\~257 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. ст.\~261,\~262 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Згідно з частинами третьою, четвертою\~статті 267 ЦК України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Така позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.08.2018 року № 61-16531св18. При досліджені матеріалів справи, встановлено, що згідно наданих позивачем розрахунків останні платежі для погашення суми кредиту, відсотків, комісії відповідачем [PERSON] дійсно були здійснені ще в 2016 році. Таким чином про своє порушене право позивач довідався та міг довідатись 29.04.2016 року, однак звернувся до суду із позовною заявою 10 листопада 2020 року, тобто поза межами строку загальної позовної давності у три роки, встановленої\~ст. 256 ЦК України. Пленум Верховного Суду України у пункті 11\~постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року за № 14\~роз`яснив, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Отже, ураховуючи, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитом є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами, однак позивачем без поважних причин було пропущено строк позовної давності, про застосування, якого було заявлено відповідачем суд вважає, за необхідне застосувати строк позовної давності до позовних вимог, як підставу для відмови у їх задоволенні. Згідно ч.1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі відмови в позові на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed