Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

09 листопада 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ДП "Волиньвугілля" про стягнення моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що працював на ВП "Шахта №9 "НВ" ДП "Волиньвугілля" з 24 квітня 2007 року по 30 червня 2020 року на посаді гірника підземного, 30 червня 2020 року звільнений із займаної посади на підставі наказу №50-к від 30.06.2020 року відповідно до ч.3 ст.38 КЗпП України - за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору із виплатою вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку та виплатою одноразової допомоги у розмірі середнього заробітку згідно "Колективного договору". Вказує, що на теперішній час не працює, є пенсіонером, інвалідом 3 групи, внаслідок шкідливих умов праці отримав чимало хронічних захворювань, а саме: хронічну попереково-крижову радикулопатію L5, S1 праворуч в ст. неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромом; хронічну двобічну сенсоневральну приглухуватість з легким ступенем зниження слуху (II ст.); хронічний бронхіт II ст.; ф.затихаючого загострення: дифузний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст. (першого-другого ст.). Позивач посилається на те, що працюючи в зоні дії джерел пилу, шуму 18 років, врахуванням часу контакту, не дивлячись на заходи, які приймались на шахті по профілактиці шкідливого впливу виробничих факторів на організм працюючих, у нього виникли професійні захворювання, так як профілактичні міри, які приймались на шахті не дали повного захисту його організму. Позивач зазначає, що зважаючи на виявлені професійні захворювання йому протипоказана робота в умовах впливу пилу, шуму, токсичних та подразнюючих речовин, фізичного навантаження, вимушеної робочої пози та несприятливого мікроклімату. Вказує, що проходив стаціонарне, амбулаторне лікування в Нововолинській ЦМЛ, інституті медицини праці м.Київ і інших лікувальних закладах, стан його здоров`я від отриманих на виробництві травм і захворювань постійно погіршується, порушився нормальний життєвий ритм, постійно відчуває фізичні болі та сильні душевні страждання, які зазнав у зв`язку з виробничим каліцтвом та ушкодженням здоров`я, втрата працездатності та отримання інвалідності спричинили порушення його життєвих зв`язків та вимагає додаткових зусиль для організації життя і лікування. Посилається на те, що внаслідок ушкодження здоров`я втратив нормальні життєві зв`язки, доводиться приймати додаткові зусилля для організації свого життя та життя своєї родини, не може реалізовувати в повній мірі свої повсякденні заняття, звички та бажання, що вплинуло на його образ життя, на сімейний бюджет, оскільки для лікування необхідні чималі кошти, тому відчуває душевні страждання та переживання, з`явилося почуття тривоги перед майбутнім, особливо з урахуванням незворотності наслідків захворювання та тяжкого стану здоров`я. Позивач враховуючи характер фізичних та моральних страждань, їх постійну тривалість, оцінює заподіяну йому моральну шкоду за завдану ушкодженням здоров`я на виробництві у розмірі 300000,00 грн., яку просить стянути з відповідача та понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, до проведення судового засідання представник позивача [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у їхній відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять задовольнити. У судове засідання представник відповідача не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у відсутності представника відповіда, щодо вирішення спору покладається на розсуд суду, при винесенні рішення просить врахувати відзив на позов. Дослідивши письмові докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] з 2007 року працював шахтарем на підземних роботах з важкими шкідливими умовами праці, останнє місце роботи ВП "Шахта №9 "Нововолинська" ДП "Волиньвугілля", на підземних роботах. Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 18.09.2020 року позивачу [PERSON] встановлено хронічне професійне захворювання: хронічна попереково-крижова радикулопатія L5, S1 праворуч в стадії неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху (II ст.) за класифікацією Остапкович і Пономарьової; хронічний бронхіт II ст., фаза затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН І-ІІ (першого-другого ступеня) (а.с.8-9). Згідно з пункту 18 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 18.09.2020 року, причина виникнення професійного захворювання: шум, пил, фізичне навантаження, нахили тулуба, несприятливий мікроклімат (а.с.8-9). Висновком Волинського обласного бюро МСЕК від 13.10.2020 року позивачу [PERSON] встановлено 65% втрати професійної працездатності, в тому числі: 30% по радикулопатії, 25% по хронічному бронхіту і 10% по приглухуватості з 12.10.2020 року та встановлено ІІІ групу інвалідності. Вказані обставини підтверджуються копією довідки МСЕК (а.с.6, 7). Нормами Конституції України, а саме ст.ст. 21, 43, 46 передбачені права працівників на охорону їх життя і здоров`я у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, який фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Разом з тим ст. 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до вимог ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпеки технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган не вправі вимагати від працівника виконання роботи, поєднаної з явною небезпекою для життя, а також в умовах, що не відповідають законодавству про охорону праці. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач ДП «Волиньвугілля» не забезпечив безпечних умов праці [PERSON] на робочому місці. Досліджені докази дають суду підстави вважати, що неправомірними діями відповідача ДП «Волиньвугілля» позивачу [PERSON] спричинено моральну шкоду, яка виразилась у тому, що останній отримав професійне захворювання, зазнав фізичного болю та страждань, які переносить і по теперішній час, втратив 65% професійної працездатності. Відтак, спричинена позивачу моральна шкода у зв`язку з ушкодженням здоров`я на виробництві, підлягає відшкодуванню відповідачем ДП «Волиньвугілля», з вини якого вона заподіяна. Відповідно до роз`яснень пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" від 31.03.1995 №4 розмір моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Враховуючи характер моральних та фізичних страждань, їх тривалість, спосіб заподіяння і виходячи з засад справедливості та розумності, суд приходить до висновку, що в користь позивача [PERSON] слід стягнути 80000,00 гривень на відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує обставини справи, те, що позивач [PERSON] отримав професійне захворювання - хронічну попереково-крижову радикулопатію L5, S1 праворуч в стадії неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромом; хронічну двобічну сенсоневральну приглухуватість з легким ступенем зниження слуху (II ст.) за класифікацією Остапкович і Пономарьової; хронічний бронхіт II ст., фаза затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН І-ІІ (першого-другого ступеня). Внаслідок професійного захворювання позивач втратив 65 відсотків працездатності, отримав обмеженість у фізичних можливостях, а саме: протипоказана важка фізична робота в підземних умовах, потребує спостереження і лікування у невролога, терапевта та лора. Втрата здоров`я позивача призвела до втрати нормальних життєвих зв`язків, незручностей в побуті, постійному фізичному дискомфорті та незручності у побуті, що вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. Позивач отримав негативні зміни в житті, додаткові витрати та зниження матеріального становища - зниження прибутків та витрати на постійне медикаментозне лікування, а тому виходячи із характеру душевних страждань [PERSON] та із засад розумності і справедливості, суд вважає, що до стягнення підлягає 80000,00 грн. моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві. Враховуючи вищенаведене та беручи до уваги фінансове становище відповідача, суд частково задовольняє позовні вимоги позивача [PERSON] . Враховуючи часткове задоволення позову, відповідно до ст.ст. 137, 141 ЦПК України до стягнення з відповідача підлягає в користь позивача 2000,00 грн. понесених судових витрат на правничу допомогу, що підтверджується документально (а.с.15-18). Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: partial