Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом і після уточнення позовних вимог прохала стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 8 958,24 грн. за період з 16 червня 2009 року по 27 жовтня 2015 року та витрати на правовому допомогу у розмірі 6 000 грн. Позовні вимоги мотивувала тим,що відповідач в необхідних розмірах не сплачує аліменти на утримання дитини. [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про місце і час розгляду справи її повідомлено належним чином. В судовому засіданні представник позивача адвокат Чирва В.П. позов підтримала повністю посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце і час розгляду справи його повідомлено належним чином, причини неявки не повідомив. Представник відповідача адвокат Пшенична А.Л. позов не визнала повністю і стверджувала,що заборгованість по аліментам розрахована без врахування того,що сторони проживали однією сім'єю в період 2009-2011 роки. Представник Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи його повідомлено належним чином. Суд, вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто належним чином не виконує свого обов»язку утримувати дитину. Згідно із частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це вид забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, у якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Судом встановлено що, рішенням Автозаводського районного суду Полтавської області від 21 липня 2009 р. розірвано шлюб між сторонами і стягнуті аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.06.2009 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно розрахунку позивача з врахуванням заборгованості із сплати аліментів підтверджені розрахунком державного виконавця пеня за несплату аліментів за період з 16 червня 2009 року по 27 жовтня 2015 року становить 8 958,24 грн. (а.с.82-86). Суд вважає цей розрахунок правильним, оскільки він проведений за зазначеними правилами і з врахуванням виплат які здійснював відповідач на утримання дитини. Суд не враховує покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] про витрати відповідача на утримання дитини, які не визнає позивачка і які не підтверджені іншими доказами. Також суд вважає, що сам факт спільного проживання після розлучення сторін не дає право відповідачеві не сплачувати аліменти на утримання дитини, оскільки виконавчий лист позивачкою не був відізваний і в судовому засіданні позивачка стверджувала, що відповідач не надавав належну допомогу на утримання дитини, а допомога,яку він надавав в цей період врахована державним виконавцем при розрахунку заборгованості по сплаті аліментів; в 2009-2011 роках вони проживали періодично. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Як роз'яснено в п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84,88,89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до вимог ст. 197 ЦПК України розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. При дослідженні матеріалів справи встановлено, що адвокат Чирва Вікторія Петрівна надавала правову допомогу позивачці відповідно до угоди про надання правової допомоги (а.с.76). Надання правової допомоги підтверджено актом виконаних робіт (а.с.153) і відповідно квитанції [PERSON] виплатила адвокату за надання правової допомоги 6 000 грн. (а.с.152). Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", відповідно до ст. 1 якого граничний розмір витрат на правову допомогу не може перевищувати 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи фахівця у галузі права. Матеріалами справи підтверджується, що адвокат Чирва В.П. за всі судові засідання (а.с.77,100,121,154,160,161) приймала участь у засіданнях протягом 3 годин 58 хв. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» установлено у 2016 році мінімальну заробітну плату по квітень місяць: у місячному розмірі - 1378 грн. 00 коп., у погодинному розмірі - 08 грн. 29 коп. З вищенаведених норм законів вбачається, що розмір компенсації витрат на правову допомогу при розгляді даної справи у погодинному розмірі не може перевищувати 551 грн. 20 коп. (1378 грн. х 40%) та бути нижчим 8 грн. 29 коп. Таким чином максимальний розмір компенсації адвокату витрат на правову допомогу за участь у судових засіданнях, які тривали 3 години 58 хв. становить 2 186,62 грн. (551,2 грн. x 3 = 1653,6 грн.) + (58 хв. х 9,19 грн. = 533,02 грн.). Інші витрати на правову допомогу зазначені в акті виконаних робіт суд не бере до уваги, оскільки не зазначено час надання правової допомоги. Зазначений в судовому засіданні адвокатом час надання правової допомоги не підтверджений [PERSON] Отже розмір витрат на правову допомогу підлягає стягненню у розмірі 2 186,62 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача сплачений нею судовий збір розмірі 487 грн.20 коп., а також стягнути на користь держави недоплачений судовий збір у розмірі 64 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial