Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між ПАТ КБ „ПриватБанк" та відповідачем [PERSON] 01.06.2007 року було укладено договір № NKXRRX10850024, за яким позивач надав відповідачу кредит у розмірі 2278,80 гривень з умовою - сплати процентів за користування кредитом у розмірі 12 % на рік від суми залишку заборгованості. Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання та не здійснює щомісячні погашення по кредиту, процентам за користування кредитом. Оскільки відповідач істотно порушує умови угоди та не виконує взяті на себе зобов'язання, позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, яка станом на 24.03.2014 року становить 36729,01 гривень, із яких: 2277,70 гривень - заборгованість за кредитом, 13986,73 гривень - заборгованість по сплаті процентів, 669,96 грн. - заборгованість з комісії, 17569,43 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500 грн. фіксованого штрафу та 1725,19 грн. - процентної складової штрафу. Від представника позивача надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, про час слухання справи повідомлявся вчасно та належним чином рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням (до суду повернулось рекомендоване відправлення з відміткою, що відповідач за зареєстрованим у встановленому законом місці свого проживання не проживає, тому він відповідно до абз.5 ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається таким, що належним чином повідомлений). До суду не надійшло заперечень проти позову. З огляду на те, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та обов'язки сторін, та сторони вважаються такими, що належним чином повідомлені, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі матеріали (кредитний договір № NKXRRX10850024 від 01.06.2007 року; розрахунок заборгованості, Умови надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка")(Стандарт), матеріали цивільної справи №2-447/2008), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість часткового задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 01.06.2007 року між ЗАТ КБ „ПриватБанк" (правонаступником якого є ПАТ КБ „ПриватБанк") та відповідачем [PERSON] було укладено договір № NKXRRX10850024, за яким позивач надав відповідачу кредит у розмірі 2278,80 гривень з умовою - сплати процентів за користування кредитом у розмірі 1 % на місяць від суми залишку заборгованості та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 55,83 грн. з кінцевим терміном повернення кредиту - до 01.06.2008 року. Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання та не здійснює щомісячні погашення по кредиту, процентам за користування кредитом., що є підставою для стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитом. Позивач вказує, що відповідач станом на 24.03.2014 року заборгував йому 36729,01 гривень, із яких: 2277,70 гривень - заборгованість за кредитом, 13986,73 гривень - заборгованість по сплаті процентів, 669,96 грн. - заборгованість з комісії, 17569,43 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500 грн. фіксованого штрафу та 1725,19 грн. - процентної складової штрафу. Зазначені правовідносини врегульовані ст.ст. 526; 530 ч.1; 1054 ч.1 ЦК України, ст. 2 ЗУ „Про банки та банківську діяльність". Відповідно до ст. 2 Закону України „Про банки та банківську діяльність" банківський кредит - це будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Із ст. 526 ЦК України слідує, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ЦК України про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. При цьому, 24.06.2008 року Баштанським районним судом Миколаївської області по справі за позовом Закритого акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № NKXRRX10850024 від 01.06.2007 року було винесено рішення, яким суд стягнув з [PERSON] на користь Закритого акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк" в рахунок погашення заборгованості за даним кредитним договором 4750 гривень 30 копійок (із яких 2278,80 гривень - заборгованість за кредитом, 1644,21 гривень - заборгованість по сплаті процентів, 558,30 грн. - заборгованість по комісії, 268,99 грн. - пеня) відповідно до розрахунку боргу станом на 18.04.2008 року (справа №2-447/08). Вказане рішення суду від 24.06.2008 року сторонами не оскаржувалось та набрало законної сили. У зв'язку з цим, ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 06.05.2014 року провадження в цивільній справі №468/709/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №NKXRRX10850024 від 01.06.2007 року, в частині стягнення заборгованості, що утворилась станом на 18.04.2008 року, в сумі 4750 гривень 30 копійок (із яких 2278,80 гривень - заборгованість за кредитом, 1644,21 гривень - заборгованість по сплаті процентів, 558,30 грн. - заборгованість по комісії, 268,99 грн. - пеня) - закрито, оскільки є таке, що набрало законної сили рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами про той самий предмет і з тих самих підстав. Тому, суд має вирішити питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення залишку нарахованої заборгованості в сумі 29754,62 грн., з яких: 12342,52 грн. - борг по процентам, 111,66 грн. - борг по комісії, 17300,44 - пеня. При цьому, з вказаного розрахунку слідує, що заборгованість відповідача за процентами та за комісією становить 12454,18 грн., натомість нарахована сума пені становить 17300,44 гривень, що майже у півтора рази перевищує розмір збитків, що виникли внаслідок неналежного виконання зобов'язання відповідачем (суми розміру процентів та комісії), що суперечить положенням ч. 3 ст. 509 ЦК України в частині розумності та справедливості зобов'язання з врахуванням того, що відповідно до п.5 ч.3 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" є несправедливими умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. З рішення Конституційного Суду України від 7 липня 2013 р. по справі щодо офіційного тлумачення положень Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22 липня 1996 р. слідує, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Крім того, вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове значення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання необґрунтованих додаткових прибутків кредитора. Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За такого, оскільки розмір неустойки (пені) в даному випадку явно не співмірний розміру заподіяних збитків та з врахуванням описаних вище мотивів та принципів, суд вважає за необхідне зменшити суму пені до 12000 грн. З положень п. 5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) слідує, що процентна складова штрафу визначається в розмірі 5% від суми заборгованості. З розрахунку заборгованості слідує, що вказані 5% визначені з суми боргу за процентами, комісії та пені, при цьому, оскільки судом вище зазначено, що пеня підлягає зменшенню, то має бути перерахований і розмір процентної складової штрафу. Таким чином, відповідно до запропонованих банком принципів розрахунку процентної складової штрафу її розмір становить (12342,52 грн. + 111,66 грн. + 12000 грн.) х5 % = 1222,71 грн. У зв'язку з цим, позов підлягає частковому задоволенню - з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № NKXRRX10850024 від 01.06.2007 року в сумі 26176 гривень 89 копійок, з яких: 12342,52 грн. - заборгованість по сплаті процентів, 111,66 грн. - заборгованість по сплаті комісії; 12000 гривень - пеня, 500 гривень - штраф (фіксована частина), 1222,71 грн. - штраф (процентна складова). Оскільки відповідач є стороною, котра при виконанні зобов'язань діяла недобросовісно, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору пропорційно задоволеній частині вимог. На підставі ст. 2 ЗУ „Про банки та банківську діяльність", ст.ст. 526; 530 ч.1; 1054 ч.1 ЦК України та

Outcome: approved