Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою та, змінивши позовні вимоги, просить: стягнути з відповідача по справі на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1500 грн. на місяць. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначила, що вона з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 20 липня 2012 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає з нею та знаходяться на її утриманні. На даний момент вони з відповідачем проживають окремо один від одного та не ведуть спільного господарства. Відповідач повністю припинив надання матеріальної допомоги на утримання дитини. Він працює на ТОВ "Радіола" помічником грануляторщика офіційно, а також на станції ремонтування машин "Мастер-авто" не офіційно, а також час від часу працює водієм маршрутного таксі у ПП "Експрес 2011". Відповідач має мінливий дохід, який складає в середньому 7000 грн. на місяць. Їй відомо, що офіційна заробітна плата відповідача становить 1700 грн. Таким чином, відповідач має можливість надавати допомогу на утримання дитини, але не робить цього. Дитина часто хворіє, вимагає додаткових витрат на лікування, ходить до дитячого садочку, що в свою чергу потребує значних матеріальних витрат, проте всі додаткові витрати несе вона. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення, аналогічні обґрунтуванню позову, а також пояснила, що вона витрачає на утримання дитини великі кошти. Відповідач надає допомогу в розмірі 1400-1500 грн., але в подальшому він може припинити надавати допомогу, тому вона бажає, щоб аліменти стягувались за рішенням суду у фіксованій сумі, оскільки офіційна заробітна плата відповідача маленька, а неофіційно він отримує більше, бо займається ще й ремонтом автомобілів. Вона також платить їхні спільні кредити, хоча її заробітна плата становить 1200 грн. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що згоден сплачувати позивачу 500 гривень на місяць, оскільки зараз він працює на одній роботі, підробітків немає. Він надає позивачу допомогу, останній раз він передав їй 1400 грн., з яких 1000 грн. були аліменти на утримання дитини, а 400 грн. на сплату кредитів. Перед цим він давав позивачу 1200 грн. та 1000 грн. Визнає, що дитина його та вважає, що він повинен утримувати свою дитину. Син проживає разом з позивачем. На даній роботі він працює вже два роки. Інших стягнень з нього не проводиться. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав: В ході судового розгляду встановлено, що сторони по справі знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 20 липня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, актовий запис № 225. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 1076, та визнано сторонами. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, однак він відмовляється добровільно регулярно надавати матеріальну допомогу на утримання сина, чим порушує вимоги ст. 180 Сімейного Кодексу України, згідно якої, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Сторонами визнано, що на протязі останніх місяців відповідач надавав допомогу на утримання дитини в розмірі не меншому, ніж 1000 грн., тож суд вважає, що ця сума є прийнятною для відповідача і її необхідно стягнути з відповідача.

Outcome: partial