Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-29 00:00:00

26.11.2019 року позивачка [PERSON] звернулася до Воловецького районного суду Закарпатської області в інтересах [PERSON] з вищезазначеним позовом. Позов мотивувала тим, що [INFO] померла [PERSON] , баба сина позивачки- [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . 23.01.2019 року позивачка звернулась в інтересах недієздатного сина [PERSON] до нотаріальної контори, але 19.08.2019 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки [PERSON] не надано документів на підтвердження родинних відносин спадкодавця [PERSON] та [PERSON] , а також через те, що спадщину за законом фактично прийняв син спадкодавця [PERSON] , як такий, що був зареєстрований та проживав на час смерті спадкодавця разом з нею. Позивач вважає дані підстави такими, що не відповідають дійсності, а відмову нотаріуса- незаконною. Тому просить суд скасувати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язати нотаріальну контору видати [PERSON] , яка діє як опікун в інтересах [PERSON] , свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивачка [PERSON] та її представник у судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Завідуюча Воловецької державної нотаріальної контори Дідренцел В.Т. надала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову заперечила, вважає оксаржувану постанову законною та прийнятою в межах її повноважень. Вивчивши матеріали справи та оцінивши в сукупності надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 09.03.2016 року, що набрало законної сили 22.03.2016 року, [PERSON] визнаний недієздатним, його опікуном призначено матір [PERSON] (а.с.9). Позивач [PERSON] 23.01.2019 року звернулась в інтересах недієздатного сина [PERSON] до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] (а.с.11), на підставі якої Воловецькою державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа за №13/2019 (а.с.13). 19.08.2019 року позивачу постановою нотаріуса було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки у ході вивчення наданих документів для оформлення спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину, встановлено відсутність документів, які підтверджують факт родинних відносин між спадкодавцем [PERSON] та [PERSON] , а також у зв`язку з тим, що згідно довідки КП ВС "Водоканалсервіс" Воловецького району №194 від 05.08.2019 року спадщину після смерті своєї матері [PERSON] прийняв як спадкоємець першої черги за законом її син [PERSON] , який відповідно до цієї довідки значиться зареєстрованим на час смерті матері за її адресою: [ADDRESS] (а.с.16-17). Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат». Частиною 1 ст. 1 Закону «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Згідно з ст. 5 Закону України «Про нотаріат», нотаріус зобов`язаний сприяти громадянам, підприємствам, установам і організаціям у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду; відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам. Відповідно до ст. 68 Закону України «Про нотаріат», нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Згідно п. 4.14. Глави 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 (далі Порядок), при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до положень ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії щодо відчуження належного їй майна, внесена до Єдиного реєстру боржників, зокрема за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці; 9) в інших випадках, передбачених законом. Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону. Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Згідно з ст. 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. З матеріалів справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого повторно 22 вересня 2004 року, [PERSON] , [INFO] одружився 24.02.1996 року з [PERSON] , [INFO] , актовий запис №9. Прізвища подружжя після розірвання шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] (а.с.66). З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.09.2004 року вбачається, що батьком [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] (а.с.26). Згідно з записом акта про переміну прізвища, імені, по батькові №1 від 25.01.2002 року, [PERSON] , [INFO] змінив прізвище на [PERSON] (а.с.49). Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 14.12.2007 року підтверджено розірвання шлюбу 05.05.2005 року між [PERSON] та [PERSON] та зміну прізвища чоловіка на [PERSON] (а.с.61). Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 05.11.2019 року, виданого Воловецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану, матір`ю [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] (а.с.21). Таким чином, з вищезазначених документів вбачається наявність родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , а саме те, що він є її внуком, а вона його бабою по лінії батька [PERSON] . У відповідності до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.01.2019 року [PERSON] померла [INFO] (а.с.10), і після її смерті відкрилася спадщина на належне їй на праві власності майно. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. ч. 1 та 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ч.1, ч.3 с.1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Аналогічні норми закріплені в п. 3.21 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5. При цьому у пункті 3.22 вказаного Порядку зазначено, що доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Відповідно до ст.3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", довідка про реєстрацію місця проживання - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи; орган реєстрації - виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради; реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Згідно Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Системний аналіз вищезазначених вимог закону щодо порядку реєстрації місця проживання особи дає можливість зробити висновок, що довідка КП ВС "Водоканалсервіс" Воловецького району Закарпатської області №195 від 05.08.2019 року, на яку посилається нотаріус в оскаржуваній постанові, не є належним доказом на підтвердження факту реєстрації сина спадкодавця [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] на час її смерті, а відтак не є доказом фактичного прийняття ним спадщини за законом. Крім цього, позивачкою спростовано факт постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, що підтверджено актом обстеження житлово- побутових умов [PERSON] від 13.12.2018 року (а.с.22), актом від 15.10.2019 року (а.с.23), довідкою про результати розгляду звернення Воловецького ВП Мукачівського ВП Головного управління НП у Закарпатській області від 24.01.2019 року за зверненням [PERSON] , згідно якої вжитими працівниками поліції заходами встановлено, що [PERSON] на протязі багатьох років, в тому числі і на поточний період часу проживає в Російській Федерації (а.с.18-19). Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку про те, що постанова нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.08.2019 року була винесена передчасно, без належних правових підстав, всупереч положенням ст. ст.5, 49, 68 Закону України «Про нотаріат», глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а тому підлягає безумовному скасуванню судом. Таким чином, позов [PERSON] в інтересах недієздатного сина [PERSON] в частині скасування постанови державного нотаріуса від 19.08.2019 року є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Що стосується позову в частині зобов`язання Воловецької державної нотаріальної контори видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову в цій частині з урахуванням принципу забезпечення гарантій нотаріальної діяльності, недопущення непропорційного втручання в організацію роботи нотаріусів та наявності чітко регламентованого порядку видачі свідоцтва про право на спадщину за відповідною заявою спадкоємця.

Outcome: dismissed