Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 02.09.2009 року між ЗАТ "Кредит Європа банк" та [PERSON] (далі - відповідач 1), було укладено кредитний договір №00010- МL-000000001676, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу 1 на умовах платності, строковості кредитні кошти в розмірі 70 000,00 дол. США, з кінцевим терміном повернення 04.09.2023 року, зі сплатою 14,95% річних. З метою забезпечення виконання відповідачем 1 своїх зобов'язань за кредитним договором між позивачем та [PERSON] (далі відповідач-2) 02.09.2008 року було укладено договір поруки № 00010-МL-0000000016776/П, відповідно до умов якого відповідач 2 зобов'язалася відповідати перед позивачем за виконання відповідачем 1 своїх зобов'язань за кредитним договором. Позивач свої зобов'язання виконав в повному обсязі та надав відповідачу 1 кредитні кошти, проте відповідачі в супереч умов договору свої зобов'язання належним чином не виконують, не сплачують нараховані відсотки та кошти за кредитним договором, в зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення боргу в примусовому порядку. Згідно з вимогами Закону України "Про акціонерні товариства" від 17.09.2008 року, були внесені зміни у статут ЗАТ "Кредит Європа банк", відповідно до яких нове повне найменування банку стало ПАТ "Кредит Європа банк". В судовому засіданні, представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав наведених в позовній заяві. Відповідач 1, проти позову заперечував, просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що розрахунки позивача є необґрунтованими та недоведеними, а також пояснив, що заборгованість утворилась внаслідок складного матеріального становища. Відповідач 2, в засідання не з'явилася, про розгляд справи судом повідомлялася, до початку розгляду справи надала свої заперечення, в яких просила відмовити в задоволенні позову. Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. 02.09.2008 року між позивачем та відповідачем 1 було укладено кредитний договір №00010- МL-000000001676, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу 1 кредитні кошти в розмірі 70000,00 дол. США, зі сплатою 14,95% за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення 04.09.2023 року /а.с. 6-7/. 16.05.2014 року між позивачем та відповідачем 1 було укладено додатковий договір № 1 до договору про надання споживчого кредиту, відповідно до якого була встановлена відсоткова ставка в розмірі 12% річних та встановлено новий графік платежів /а.с.10-11/. 19.12.2014 року між позивачем та відповідачем 1 було укладено додатковий договір №2 до договору про надання споживчого кредиту, відповідно до якого відсоткова ставка за кредитом була встановлена в розмірі 10% відсотків та змінено графік платежів /а.с.12-13/. Проте, у встановлений кредитним договором строк відповідач 1 не здійснював проплату за кредитним договором своєчасно, тобто не виконав свої зобов'язання за цим договором в частині своєчасного погашення кредиту, що є порушенням умов кредитного договору. В результаті чого у відповідача станом на 23.10.2015 року утворилась заборгованість в розмірі 56266,73 дол. США, що за офіційним курсом НБУ становить 1253655 гр. 66 коп., з яких: 1148293,45 грн. - сума основного боргу; 47202,09 грн. - сума простроченого основного боргу; 1275,79 грн. - нараховані відсотки; 54068,51 грн. - прострочені відсотки; 2815,82 грн. - нарахована пеня /а.с. 22-27/. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк /термін/ його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк /термін/. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку. Що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за умовами кредитного договору, банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 02.09.2008 року з метою належного виконання відповідачем 1 своїх зобов'язань за кредитним договором між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 00010-МL-000000001676/П/08, відповідно до якого поручитель зобов'язується відповідати в повному обсязі перед банком за своєчасне і повне виконання відповідачем 1 своїх зобов'язань за кредитним договором /а.с. 14/. Відповідно до п. 3.1 договору поруки, у разі невиконання клієнтом грошових зобов'язань у строки та на умовах, передбачених кредитним договором, клієнт і поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники /а.с.14/. Відповідно до п. 3.2. договору поруки, поручитель відповідає перед банком у тому самому обсязі, що й клієнт, у тому числі за сплату наданих сум кредиту, відсотків,ж штрафних санкцій, а також за відшкодування збитків та витрат, які банк може зазнати в результаті надання кредиту /а.с. 14/. 16.05.2014 року між позивачем та відповідачем 2 було укладено додатковий договір № 1 до договору поруки, відповідно до якого було внесено зміни до п. 5.3 договору поруки /а.с.15/. 19.12.2014 року між позивачем та відповідачем 2 було укладено додатковий договір № 2 до договору поруки, відповідно до якого було встановлено строк дії поруки до 04.09.2026 року/а.с.16/ Порука - це односторонній, консенсуальний договір, за яким третя особа бере на себе повну або часткову відповідальність за невиконання чи неналежне виконання боржником його зобов'язання перед кредитором. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно статті 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників), кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Оцінюючи належність, достовірність а також достатність доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки відповідачі, не мають іншого доходу, крім заробітної плати мають складне матеріальне становище, що не оспорювалось представником позивача, а тому суд вважає за можливе зменшити розмір пені до повної її скасування. На підставі викладеного та

Outcome: partial