Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що 10 листопада 2006 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі у виконавчому комітеті Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, про що було зроблено актовий запис за № 74. Даний шлюб для сторін первинний. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї, як зазначає позивач, стало те, що у них різні погляди на сімейне життя, ведення сумісного господарства, що унеможливлює подальше спільне проживання та збереження шлюбу. Оскільки сім'я фактично розпалась, позивач вважає, що примирення між ними неможливе, у зв'язку з чим просить розірвати шлюб у судовому порядку. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав заяву з проханням справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, але надала до суду заяву з проханням заслухати справу у її відсутність, позовні вимоги визнала. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає визнання відповідачем позову, і вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 10.11.2006 року (а.с.5), 10.11.2006 року був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON], який був зареєстрований у виконавчому комітеті Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, про що було зроблено актовий запис за № 74. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами носить формальний характер, вони фактично припинили подружні стосунки, відносини не підтримують, спільно однією сім'єю не проживають, примирення не бажають. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, у зв'язку з чим, на думку суду, сім'я розпалась остаточно, шлюб між ними варто розірвати. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. В силу ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як видно із свідоцтва про шлюб, у зв'язку з реєстрацією шлюбу відповідачка змінила прізвище з "[PERSON]" на "[PERSON]". В поданій до суду заяві, остання просила залишити їй прізвище "[PERSON]". Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що згідно абз.2 ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved