Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-27 00:00:00

У січні 2021 року позивач акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на наступні обставини. 13.07.2016 року між публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 5 червня 2019 року № 568 «Питання акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» змінено тип публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» з публічного на приватне та перейменовано його в акціонерне товариство «Державний ощадний банк України») та [PERSON] укладено договір, шляхом підписання заяви про приєднання № 297487911 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) та заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії, яка є складовою заяви про приєднання. Відповідно умов кредитного договору, позивач відкрив відповідачу поточний рахунок № [NUMBER] на умовах тарифного пакету «Пенсійний», тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті банку та на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщеннях установ банку та встановив за погодженням відповідача на вказаний рахунок кредит у сумі 1500,00 грн. під 30% річних, строком на 12 місяців із можливістю подовження на той самий строк. Згідно пунктів 1.14-1.16. та 1.18 розділу ХХІІ ДКБО, відповідач зобов`язалась не пізніше 25 числа кожного місяця сплачувати позивачу проценти, які нараховуються за методом факт/факт на фактично отриману суму кредиту та за строк фактичного користування ним, шляхом договірного списання коштів з рахунку. У разі порушення строку сплати платежів за кредитним договором, відповідач зобов`язана сплатити пеню в порядку, визначеному розділом IX ДКБО. Так само, кредитним договором (підпункт 3.4.1) та розділом VI ДКБО передбачено обов`язок відповідача сплачувати на користь позивача платежі за розрахунково-касове обслуговування згідно з тарифами. Підпунктом 1.20 розділу XXII ДКБО обумовлено договірне списання коштів із рахунку відповідача в рахунок виконання останньою узятих на себе зобов`язань за кредитним договором. Разом із цим, відповідно до умов та згідно підстав, зазначених у пункті 1.24 розділу ХХІІ ДКБО, позивач має право вимагати від відповідача дострокового повернення кредиту, сплати процентів та інших платежів у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язання. Змістом пункту 1.25 розділу XXII ДКБО визначено, що в разі якщо позивач скористається правом, встановленим пунктом 1.24, то відповідні внески (платежі) або повернення кредиту може бути здійснено відповідачем протягом 30 календарних днів, з дня одержання відповідного повідомлення. Якщо порушення буде усунуто протягом визначеного строку, така вимога втрачає чинність. При цьому якщо поштове відправлення неможливо вручити адресату через відсутність за місцем проживання вказаної особи, його відмову прийняти поштове відправлення, незнаходження фактичного місця проживання або з інших причин, повідомлення вважається врученим у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення. Так, 23.11.2020 року відповідачу направлено лист № 100.19.-07/69665/43 від 21.10.2020 року з вимогою щодо погашення заборгованості за кредитним договором, який 26.11.2020 року вручено відповідачу. Станом на дату пред`явлення позову, зобов`язання за кредитним договором залишається невиконаним. Згідно частини 1 статті 1054 ЦК за кредитним договором, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК). Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом із цим, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (стаття 611 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України). Сума заборгованості відповідача за договором, станом на 30 листопада 2020 року становить 1755 грн. 14 коп., що складається з: - загальна сума основної заборгованості (основного боргу) - 1341,27 грн.; - загальна сума заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом - 7,72 грн.; - загальна сума нарахованої пені - 296,91 грн.; - сума втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів - 57,97 грн.; - розмір 3-х процентів річних на суму простроченого кредиту - 34,30 грн.; - розмір 3-х процентів річних на суму нарахованих та несплачених процентів - 26,08 грн. В порушення приписів норм матеріального права відповідач не виконала належним чином взяті на себе зобов`язання по договору. Просили суд стягнути з відповідача [PERSON] суму заборгованості в розмірі 1755,14 грн. та судового збору в розмірі 2102,00 грн. (а.с. 1-3). Ухвалою судді від 28 січня 2021 року позовна заява акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, була залишена без руху (а.с. 41-43). Ухвалою судді від 09 квітня 2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Розгляд справи у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 28 травня 2020 року о 12 год. 30 хв. (а.с. 58-59). В судове засідання представник позивача Пищенко Віталій Іванович , який діє на підставі довіреності від 07.07.2020 року не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення ухвали суду від 09.04.2021 року з позовною заявою та додатків до неї, особисто 23.04.2021 року. Згідно отриманої судом відповіді 07.04.2021 року за вх. № 16546, за відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 56). Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Згідно постанови Верховного Суду складу колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.03.2021 року, справа № 911/3142/19, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку суду. Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження та зобов`язанні сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України»). Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, суд вважає, що були застосовані всі заходи для сповіщення відповідача про розгляд цивільної справи та приходить до висновку, що відповідач [PERSON] про слухання справи, яке було призначено на 28 травня 2021 року була повідомлена завчасно, у відповідності до вимог Цивільно-процесуального кодексу України. З боку відповідача [PERSON] жодних заяв та клопотань на адресу суду не надходило. Також, не надходив і відзив і на позовну заяву акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк». Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки, належним чином повідомлена відповідач [PERSON] не з`явилась в судове засідання, будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, не повідомивши суду про поважність причини неявки та не надала відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а саме заочного, суд вважає за необхідним по даній справі провести заочний розгляд. Ухвалою суду від 28.05.2021 року постановлено провести заочний розгляд справи у вищезазначеній цивільній справі. Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явились в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача АТ «Державний ощадний банк» в особі філії - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 13.07.2016 року між публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено договір, шляхом підписання заяви про приєднання № 297487911 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) та заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії, яка є складовою заяви про приєднання (а.с. 09-10). Відповідно умов кредитного договору, позивач відкрив відповідачу поточний рахунок № [NUMBER] на умовах тарифного пакету «Пенсійний», тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті банку та на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщеннях установ банку та встановив за погодженням відповідача на вказаний рахунок кредит у сумі 1500,00 грн. під 30% річних, строком на 12 місяців із можливістю подовження на той самий строк. Згідно пунктів 1.14-1.16. та 1.18 розділу ХХІІ ДКБО, відповідач зобов`язалась не пізніше 25 числа кожного місяця сплачувати позивачу проценти, які нараховуються за методом факт/факт на фактично отриману суму кредиту та за строк фактичного користування ним, шляхом договірного списання коштів з рахунку. У разі порушення строку сплати платежів за кредитним договором, відповідач зобов`язана сплатити пеню в порядку, визначеному розділом IX ДКБО. Так само, кредитним договором (підпункт 3.4.1) та розділом VI ДКБО передбачено обов`язок відповідача сплачувати на користь позивача платежі за розрахунково-касове обслуговування згідно з тарифами. Підпунктом 1.20 розділу XXII ДКБО обумовлено договірне списання коштів із рахунку відповідача в рахунок виконання останньою узятих на себе зобов`язань за кредитним договором. Разом із цим, відповідно до умов та згідно підстав, зазначених у пункті 1.24 розділу ХХІІ ДКБО, позивач має право вимагати від відповідача дострокового повернення кредиту, сплати процентів та інших платежів у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язання. Змістом пункту 1.25 розділу XXII ДКБО визначено, що в разі якщо позивач скористається правом, встановленим пунктом 1.24, то відповідні внески (платежі) або повернення кредиту може бути здійснено відповідачем протягом 30 календарних днів, з дня одержання відповідного повідомлення. Якщо порушення буде усунуто протягом визначеного строку, така вимога втрачає чинність. При цьому якщо поштове відправлення неможливо вручити адресату через відсутність за місцем проживання вказаної особи, його відмову прийняти поштове відправлення, незнаходження фактичного місця проживання або з інших причин, повідомлення вважається врученим у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення. Проте, відповідач порушила умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки та порядку, у зв`язку з чим, у відповідача виникла прострочена заборгованість по сплаті кредиту та процентів, станом на 30.11.2020 року в сумі - 1755,14 грн. з яких: 1341,27 грн. - загальна сума основної заборгованості (основного боргу); 7,72 грн. - загальна сума заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом; 296,91 грн. - загальна сума нарахованої пені; 57,97 грн. - сума втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів; 34,30 грн. - розмір 3-х процентів річних на суму простроченого кредиту; 26,08 грн. - розмір 3-х процентів річних на суму нарахованих та несплачених процентів, що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості (а.с. 5-6). Відповідно до договору, банк має право вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та інших платежів за цим договором та застосувати процедуру звернення стягнення на майно клієнта згідно вимог чинного законодавства України. Так, 23 листопада 2020 року відповідачу направлено лист № 100.19.-07/69665/43 від 21.10.2020 року з вимогою щодо погашення заборгованості за кредитним договором (а.с. 14), який 26.11.2020 року вручено відповідачу, про що свідчить в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 15). Однак, на даний час кошти відповідачем не повернуті. Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в строк, встановлений договором, відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В силу ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому, згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. На підставі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір в силу приписів ст. 638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, підписання заяви про приєднання № 297487911 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 13.07.2016 року свідчить про те, що [PERSON] всі умови даної заяви цілком зрозумілі і вона вважає її справедливою по відношенню до неї. Вказана заява була прочитана та підписана сторонами. Таким чином, своїми підписами сторонни письмово підтвердили та закріпили те, що вони діяли свідомо, були вільні в укладенні заяив до договору, вільні у виборі контрагента та умов договору. Стаття 1048 частина 1 ЦК України передбачає право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір та порядок одержання яких встановлюється договором. Позичальник зобов`язаний, відповідно до ст. 1049 ЦК України, повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За кредитним договором, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних відповідно до статті 1048 цього Кодексу. На даний час відповідачем [PERSON] заборгованість в розмірі 1755,14 грн. не була сплачена. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов`язання в натурі. Примусове виконання зобов`язання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов`язання та полягає в зобов`язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин вчиняється у формі, встановлений законом, має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. В порушення вищезазначених вимог закону та умов заяви до договору, відповідач зобов`язання не виконує, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З боку відповідача не надано до суду жодних пояснень, заперечень та відзиву щодо позовних вимог позивача акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», а також у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України жодного належного та допустимого доказу в спростування доводів позивача щодо нарахованих сум. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на законі, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 1755,14 гривень. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на - відповідача. Отже, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2102,00 гривень, понесення яких документально підтверджено (а.с. 53). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved