Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання їхнього сина [PERSON] [INFO] у твердій грошовій ставці в розмірі 1500 грв. щомісячно, до досягнення ним повноліття. Посилається на те, що дитина знаходиться на її повному утриманні, а відповідач в добровільному порядку не бере участі у матеріальному забезпечені сина. Відповідач не має на утриманні непрацездатних і неповнолітніх осіб та інших осіб, яким він мав би надавати допомогу, або сплачувати аліменти. Оскільки він працює сезонно, його заробіток не є постійним, носить мінливий характер, просить стягнути з нього аліменти у твердій грошовій ставці. Відповідач у судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO], який перебуває на утриманні позивачки. Це стверджено свідоцтвом про народження дитини, довідкою Вільховець-Лазівської сільської ради та актом обстеження матеріально-побутових умов, з якого вбачається, що позивачка не працює на державній роботі, веде догляд за малолітнім сином та проживає у будинку матері. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Статтею 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" звернуто увагу суддів на те, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин 5 - 7 ст. 181 СК. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21.04.1999 р. N 606-XIV "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено у ст. 74 Закону "Про виконавче провадження", а також у статтях 194 - 197, 274 СК. Зважаючи на вказані вимоги закону аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі визначальним при визначенні способу стягнення аліментів є те чи платник аліментів має постійний, стабільний заробіток (дохід) чи навпаки такий його дохід є нерегулярним, мінливим, частина такого виплачується в натурі, тощо. Як вбачається із матеріалів справи та сторонами не оспорюється, що відповідач на час розгляду справи офіційно не працює та постійного (сталого) доходу не має. При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивачки, яка сама виховує малолітню дитину, ніде не працює через необхідність доглядати за малолітнім сином, відсутність у відповідача інших аліментних зобов'язань та відсутність істотних причин, які б перешкоджали йому працювати та заробляти кошти. Тому суд вважає, що відповідач, як молодий, працездатний чоловік, який має навички будівельника і часто працює за кордоном, у змозі заробити суму, яка дасть йому можливість сплачувати на утримання свого малолітнього сина 850 гривень у місяць. Доказів того, що відповідач має можливість сплачувати по 1500 грв. позивачка суду не надала. Відповідно до\~ст. 79 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу. Згідно ч. 2\~ст. 84 ЦПК України\~граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Статтею 1 Закону України від 20.12.2011 року № 4191-У1 "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах"\~розмір компенсації витрат на правову допомогу в цивільних справах не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину роботи особи, яка надавала правову допомогу у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Позивачкою наданий суду розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу адвокатом [PERSON] в тому, що вона сплатила 500 грв. за попередню консультацію, вивчення адвокатом і правовий аналіз матеріалів справи та підготовку процесуальних документів. З поданого позивачкою розрахунку не вбачається перевищення такого граничного розміру, тому з відповідача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в користь позивачки. У відповідності\~ст. 88 ЦПК України\~судові витрати слід покласти на відповідача. За таких обставин,

Outcome: partial