Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до приватного вищого навчального закладу "Кременчуцький університет економіки, інформаційних технологій і управління" про стягнення заборгованості по заробітній платі та відшкодування моральної шкоди. Зазначає, що працював з 22.10.2012 року по 20.03.2015 року професором кафедри "Транспорту і транспортних технологій" приватного вищого навчального закладу "Кременчуцький університет економіки, інформаційних технологій і управління". Вказує, що з вересня 2014 року, йому не виплачена заробітна плата. Просить стягнути з підприємства на його користь заборгованість по заробітній платі за період листопад - грудень 2014 року, січень -березень 2015 року у розмірі 8997, 77 грн. та у відшкодування моральної шкоди 5 000 грн. Позивач [PERSON] позов підтримує, просить задовльнити, з підстав, зазначених у позові. Представник відповідача ПВНЗ "Кременчуцький університет економіки, інформаційних технологій і управління" у судове засідання не прибув, керівництво про дату розгляду справи повідомлялось належним чином. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, вважає, що підлягає до часткового задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Статтею 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки. Судом встановлено, що обставини викладені в позові мали місце. [PERSON] працював у відповідача приватного вищого навчального закладу "Кременчуцький університет економіки, інформаційних технологій і управління" на посаді професора кафедри "Транспорту і транспортних технологій" приватного вищого навчального закладу "Кременчуцький університет економіки, інформаційних технологій і управління". 20 березня 2015 року звільнився з роботи за власним бажанням. За листопад - грудень 2014 року, січень - березень 2015 року відповідачем не виплачена заробітна плата. Незважаючи на неодноразові звернення заборгованість по заробітній платі не погашена. Згідно довідки за №142 від 24.09.2015 року заборгованість по заробітній платі становить у розмірі 8 997, 77 грн. Відповідач не подав суду належних і допустимих доказів щодо спростування позову в цій частині, і суд погоджується з розрахунками наданими позивачем. Згідно ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно ч.1 п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплатою йому належних грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров»я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов»язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Так, невиплатою заробітної плати позивачу завдана і моральна шкода у вигляді фізичних та моральних страждань. Враховуючи характер і ступінь завданої моральної шкоди, тривалість страждань та істотність вимушених змін у життєвих стосунках позивача, що в свою чергу призвело до додаткових зусиль для організації свого життя, стан здоров"я позивача значно погіршився, що підтверджується доданою медчиною документацією, суд вважає можливим і необхідним вимогу про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково. На підставі наведеного, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі за листопад - грудень 2014 року, січень - березень 2015 року в розмірі 8 997, 77 грн. та у відшкодування моральної шкоди 2 500 грн. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то суд на підставі ч. 2 ст. 88 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути судовий збір з відповідача на користь держави у розмірі 487, 20 грн. Відповідно п. 7 ст. 214, ч. 1 п. 2 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині присудження працівникові заробітної плати за один місяць з метою забезпечення інтересів працівника.

Outcome: partial