Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

Позивач, Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк", звернувся до Білокуракинського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 15.10.2010 року між Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 70 000,00 грн зі сплатою 24 % річних за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, визначені договором. Кредит надавався на 120 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 15.10.2020 року. Однак, відповідач [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим за зазначеним договором утворилася заборгованість. Рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 22.11.2018 року по цивільній справі № 409/987/18 позов ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором №4200 від 15.10.2010 року станом на 02.05.2018 року у розмірі 18826,57 грн., з яких: 18815,82 грн. - борг за кредитом; 6,39 грн. - інфляційні витрати за прострочення сплати кредиту з серпня 2014 р. по березень 2018 р.; 4,36 грн. - три проценти річних за прострочення сплати кредиту за період з 01.08.2014 р. по 01.05.2018р. Постановою Луганського апеляційного суду від 24.04.2019 року змінено рішення суду першої інстанції, стягнуто із відповідача заборгованість за кредитним договором №4200 від 15.10.2010 року станом на 02.05.2018 року в загальному розмірі 24154,60 грн., з яких: 17317,30 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом за період з 01.08.2014р. по 01.05.2018р., 5865,55 грн.- інфляційним витратам за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з серпня 2014 р. по березень 2018р., 971,75 грн. - три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом за період з 01.08.2014 р. по 02.05.2018р. Станом на 12.04.2021 року заборгованість за Кредитом не погашена, вищевказане рішення суду відповідачем не виконано, що підтверджується виписками по рахункам позичальника. В зв`язку з тим, що відносини між Банком та Позичальником не припинялися, відповідно до умов Кредитного договору, Позичальнику щомісячно нараховувались проценти за користування кредитом (п. 1.5.1.1. - до моменту закінчення терміну, на який надано кредит). В результаті невжиття заходів позичальником щодо погашення заборгованості перед банком, починаючи з 01.06.2018 заборгованість за кредитним договором №4200 від 15.10.2010 складає 12 803,91 грн, в тому числі: прострочені проценти за користування Кредитом за період з 01.06.2018 по 03.05.2019 - 4 429,19 грн; три проценти річних за прострочення сплати кредиту за період з 02.05.2018 по 11.04.2021 - 1 119,83 грн; три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом за період з 02.05.2018р. по 11.04.2021р. - 1 755,47 грн., в тому числі три проценти річних в сумі 1 646,64 грн., які нараховані на проценти, що були стягнуті рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 22.11.2018 року по справі № 409/987/18; інфляційні втрати банку за прострочення сплати кредиту за період з травня 2018р. по березень 2021 р - 2 032,82 грн; інфляційні втрати банку за прострочення сплати відсотків за користування кредитом за період з травня 2018р. по березень 2021р. - 3 466,60 грн., у тому числі інфляційні втрати в сумі 3 303,93 грн., які нараховані на проценти, що були стягнуті рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 22.11.2018 року по справі № 409/987/18. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 12 803,91 грн, а також понесені судові витрати - судовий збір в сумі 2270,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, попередньо надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, підтримав вимоги свого позову, та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання 26.07.2021 та 17.08.2021 не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином на підставі п.19 Перехідних Положень ЦПК України та Законів України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції" через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причин неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи без його участі до суду не надходило. 17.08.2021 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази кожен окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 22.11.2018 року по цивільній справі № 409/987/18 позов ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором встановлено, що 5.10.2010 року між Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 4200, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 70000 грн. зі сплатою 24% річних за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, визначені договором. Кредит надавався на 120 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 15.10.2020 року. Відповідно до умов Кредитного договору позичальник зобов`язався здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані банком проценти щомісячно. Згідно кредитного договору позичальник зобов`язався належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, позичальник зобов`язаний повернути кредит, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановлені договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов`язань по цьому договору, сплатити штрафні санкції, у строки та на умовах, що визначені цим договором. Позивач позбавлений можливості надати примірник кредитного договору з додатками, у зв`язку з тим, що вказаний документ фактично знаходиться в приміщенні філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" за попередньою адресою, тобто в м.Луганську. Однак, відповідач [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 02.05.2018 року за зазначеним договором утворилася заборгованість у розмірі 42981,17 грн., яка складається з: 18815,82 грн. - борг за кредитом; 17317,30 грн. - відсотки за користування кредитом за період з 01.08.2014р. по 01.05.2018р.; 5871,94 грн. - інфляційні витрати за прострочення сплати кредиту та процентів з серпня 2014 р. по березень 2018 р.; 976,11 грн. - три проценти річних за прострочення сплати кредиту та відсотків за користування кредитом за період з 01.08.2014 р. по 01.05.2018р. Рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 22.11.2018 року по цивільній справі № 409/987/18 позов ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором №4200 від 15.10.2010 року станом на 02.05.2018 року у розмірі 18826,57 грн., з яких: 18815,82 грн. - борг за кредитом; 6,39 грн. - інфляційні витрати за прострочення сплати кредиту з серпня 2014 р. по березень 2018 р.; 4,36 грн. - три проценти річних за прострочення сплати кредиту за період з 01.08.2014 р. по 01.05.2018р. Постановою Луганського апеляційного суду від 24.04.2019 року змінено рішення суду першої інстанції, стягнуто із відповідача заборгованість за кредитним договором №4200 від 15.10.2010 року станом на 02.05.2018 року в загальному розмірі 24154,60 грн., з яких: 17317,30 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом за період з 01.08.2014р. по 01.05.2018р., 5865,55 грн.- інфляційним витратам за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з серпня 2014 р. по березень 2018р., 971,75 грн. - три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом за період з 01.08.2014 р. по 02.05.2018р. Рішення суду набрало законної сили 22.12.2018 року та є приюдиційним у даній справі. Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 № 568 "Питання акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", яка набрала законної сили 10.07.2019 року, змінено тип публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" з публічного на приватне та перейменовано його в акціонерне товариство "Державний ощадний банк України". Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.4-5), з урахуванням заочного рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 22.11.2018 року по цивільній справі №409/987/18, починаючи з 01.06.2018 заборгованість за кредитним договором №4200 від 15.10.2010 складає 12 803,91 грн, в тому числі: прострочені проценти за користування Кредитом за період з 01.06.2018 по 03.05.2019 - 4 429,19 грн; три проценти річних за прострочення сплати кредиту за період з 02.05.2018 по 11.04.2021 - 1 119,83 грн; три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом за період з 02.05.2018р. по 11.04.2021р. - 1 755,47 грн., в тому числі три проценти річних в сумі 1 646,64 грн., які нараховані на проценти, що були стягнуті рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 22.11.2018 року по справі № 409/987/18; інфляційні втрати банку за прострочення сплати кредиту за період з травня 2018р. по березень 2021 р - 2 032,82 грн; інфляційні втрати банку за прострочення сплати відсотків за користування кредитом за період з травня 2018р. по березень 2021р. - 3 466,60 грн., у тому числі інфляційні втрати в сумі 3 303,93 грн., які нараховані на проценти, що були стягнуті рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 22.11.2018 року по справі № 409/987/18. Відомостей щодо сплати заборгованості в сумі 12 803,91 грн, що стягнута рішенням суду з відповідачів не надано. Також із виписок банку вбачається, що сплат після ухвалення рішення судом не було. Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у відповідності ЦПК України випадках. Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування, а отже, і рішення суду, не може ґрунтуватися на припущеннях. Частинами 4, 5 ст.82 ЦПК передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, про те можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участь у справі, в якій такі обставини були встановлені. Частиною першою статті 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до ч. 1 ст.598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється часткового або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобов`язання передбачені статтями 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема ст.559 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. Відсутність реального і своєчасного виконання зобов`язання не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання. Судом встановлено, що банк, у зв`язку із допущеною заборгованістю зі сплати кредиту, скористався своїм правом на пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Відповідно до ч. 4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2ст.625 ЦК України). Така позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року справа № 14-10цс18. В цій частині вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню, оскільки наданий розрахунок є правильним. Щодо вимог про стягнення 3% річних за прострочення процентів за користування кредитом, інфляційних втрат за прострочення процентів за користування кредитом, то суд вважає, що вони підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В статті 89 ЦПК зазначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати і три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання та вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Оскільки рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 22.11.2018 року, яким стягнуто з відповідачів заборгованість за кредитом та процентам за користування кредитом не виконане, то банк має право на отримання компенсаційних виплат, передбачених статтею 625 ЦК України, за час прострочення. Зазначена позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19). Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з кожного відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2270,00 грн. - понесені витрати на судовий збір, сплачені останнім при подачі позову до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved