Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

у січні 2019 року ТОВ "Футбольний клуб "Кобра" звернувся у суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за договором про поворотну фінансову допомогу. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 15 червня 2018 року був укладений договір про поворотну фінансову допомогу за № 11/ВФП між ТОВ «Футбольний клуб «Геліос» та [PERSON] 19 липня 2018 року ТОВ «Футбольний клуб «Геліос» змінило назву на ТОВ "Футбольний клуб "Кобра". Відповідно до п. 1.1 Договору № 11/ВФП від 15.06.2015 року ТОВ "Футбольний клуб "Кобра"надало [PERSON]. фінансову допомогу на поворотній основі в сумі 375 031 грн. 89 коп., відповідач прийняв зобов'язання повернути на умовах, передбачених цим договором таку ж суму грошей. В пункті 2.2. договору зазначено, що позичальник зобов'язується повернути гроші в такій же сумі в термін до 31 грудня 2018р. ТОВ "Футбольний клуб "Кобра" взяті на себе зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, відповідач в свою чергу, взяті на себе зобов'язання за укладеним правочином належним чином не виконав, тим самим порушив умови договору № 11/ВФП від 15.06.2018 року про поворотну фінансову допомогу. Внаслідок порушення взятих на себе зобов'язань станом на 31.12.2018 заборгованість відповідача складає 350 953,89 грн. За таких підстав, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 350 953 грн. 89 коп. та судовий збір. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 04 лютого 2019 року відкрито провадження у даній справі. (а.с. 34) [PERSON] відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача. У судове засідання відповідач не з'явився, про день, час та місце судового засідання був повідомлений судом у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, суд надходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність задоволення позовних вимог, з наступних підстав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Судом встановлено, що 15 червня 2018 року був укладений договір про поворотну фінансову допомогу за № 11/ВФП між ТОВ «Футбольний клуб «Геліос» та [PERSON] (а.с. 5) Відповідно до п. 1.1 Договору № 11/ВФП від 15.06.2015 року ТОВ "Футбольний клуб "Кобра"надало [PERSON] фінансову допомогу на поворотній основі в сумі 375 031 грн. 89 коп., а [PERSON] прийняв зобов'язання повернути на умовах, передбачених цим договором таку ж суму грошей. В пункті 2.2. договору зазначено, що позичальник зобов'язується повернути гроші в такій же сумі в термін до 31 грудня 2018р. В пункті 3.1 договору зазначено, що за невиконання або неналежне виконання свої зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність до чинного законодавства. На виконання договору № 11/ВФП від 15.06.2018 року відповідачу було видано з каси ТОВ «Футбольний клуб «Геліос» грошові кошти в сумі 375 037 гривень 89 коп., що підтверджується видатковими касовими ордерами. Відповідач свої зобов'язання за умовами укладеного договору не виконує належним чином. 19 липня 2018 року ТОВ «Футбольний клуб «Геліос» було перейменовано на ТОВ "Футбольний клуб "Кобра", код ЄДОПОУ та індивідуальний податковий номер, посадової особи не змінювалися. (а.с. 6) Суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після його укладення всі обов'язки за договором позики, у тому числі і повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів законодавства. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Станом на день подачі позовної заяви та розгляду справи в суді відповідачем умови договору не виконані,кошти в сумі 350 953,89 грн. не повернуті. Зазначені вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки знайшли своє ствердження в ході судового розгляду. З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір на користь позивача у розмірі 5264,31 грн.

Outcome: approved