Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

30.04.2020 року судом зареєстровано позов КП «Вінницяміськтеплоенерго» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 13 794, 20 грн. (а.с. 1-5). 05.11.2020 року позивач подав уточнений позов. КП «Вінницяміськтеплоенерго» мотивувало вимоги тим, що відповідачі проживають за адресою: [ADDRESS] та є споживачами послуг централізованого теплопостачання. В зв`язку з тим, що відповідачі вчасно не розраховувались за надані послуги виник борг. З урахуванням акту пломбування вентиля гарячого водопостачання від 02.10.2017 року, а також сплачених відповідачами коштів після пред`явлення позовної заяви до суду - 1 777, 00 грн., борг за період з 01.04.2017 року по 29.02.2020 року становить 12 326,43 грн. і складається з: 6 693, 04 грн. - заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання; 4 351,86 грн. - заборгованості за спожиті послуги з гарячого водопостачання; 502,14 грн. - 3% річних; 779,39 грн. - втрат від інфляції. КП «Вінницяміськтеплоенерго» просило стягнути солідарно з відповідачів суму боргу за спожиті послуги з централізованого теплопостачання, з гарячого водопостачання, з врахуванням 3% річних і інфляційних в загальному розмірі 12 326, 43 грн. та судовий збір. В судовому засіданні представник позивача - Мандер М.О. уточнені вимоги підтримав та просив їх задоволити. Суду пояснив, що з урахуванням акту пломбування вентиля гарячого водопостачання від 02.10.2017 року, сплачених відповідачами коштів на погашення боргу, борг за період з 01.04.2017 року по 29.02.2020 року становить 12 326,43 грн. Просив вимоги задоволити в повному обсязі, з приводу розстрочення виконання рішення суду покладався на думку суду. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні уточнений позов на суму 12 326, 43 грн. визнав. Суду пояснив, що вони з дружиною [PERSON] та дітьми проживають за адресою: [ADDRESS] . Гаряче водопостачання в їх квартиру було припинене згідно акту пломбування вентиля гарячого водопостачання від 02.10.2017 року, оскільки він встановив бойлер для нагрівання гарячої води. Тобто, фактично він та його сім`я користуються лише послугою з централізованого теплопостачання, що надається в їх житло позивачем. Він частково погасив борг на суму 1 777 грн. Просив розстрочити виконання рішення суду на один рік, оскільки він втратив роботу в зв`язку з карантином, дружина не працює, вони мають на утриманні трьох неповнолітніх дітей. Через важкий матеріальний стан його родини він не зможе погасити всю заборгованість одночасно. Відповідач [PERSON] в судові засідання неодноразово не з`являлась з невідомих причин, про день та час розгляду справи була повідомлена рекомендованими листами за адресою місця реєстрації проживання. Відзивів на позов, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у її відсутності не подавала. Враховуючи згоду учасників справи, суд вважає можливим розглянути дану справу у відсутності відповідача [PERSON] . Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Встановленим в судовому засіданні фактичним обставинам справи відповідають зобов`язальні правовідносини, що склались між сторонами в сфері житлово-комунальних послуг, тому при обґрунтуванні рішення суд застосовує норми Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та норми ЦК України. Відповідачі [PERSON] , який є квартиронаймачем, та [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] та є споживачами послуг централізованого теплопостачання, що надаються КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" відповідно до Правил надання послуг населенню з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року та Закону України "Про житлово-комунальні послуги", предметом регулювання якого є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Згідно ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Пунктом 1 частини 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Пунктами 1, 5 частини 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 1 статті 9 вищезазначеного закону встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно вимог частини 5 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити надані житлово-комунальні послуги. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. З огляду на викладене, правовідносини, які склались між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Тому на дані правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати суми боргу із врахуванням індексу інфляції та 3 % річних як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Відповідна правова позиція Верховного Суду України викладена в ухвалі у справі № 6-59цс13 про стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території. Споживаючи послуги, надані КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго", відповідачі не оплатили отримані послуги у встановленому порядку. З урахуванням акту пломбування вентиля гарячого водопостачання від 02.10.2017 року, сплачених відповідачами після пред`явлення позовної заяви до суду за послуги теплопостачання 1 777, 00 грн., за період з 01.04.2017 року по 29.02.2020 року борг відповідачів складається з: 6 693, 04 грн. - заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання; 4 351,86 грн. - заборгованості за спожиті послуги з гарячого водопостачання; 502, 14 грн. - 3% річних; 779, 39 грн. - втрат від інфляції. Станом на день ухвалення рішення у даній справі борг не погашений, тому загальна сума боргу - 12 326,43 грн. підлягає стягненню з відповідачів солідарно у повному обсязі. За заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч. 1, 3 ст. 435 ЦПК України). Враховуючи матеріальний стан відповідачів, а також те, що з 12.03.2020 року в державі діють карантинні обмеження, суд вважає можливим розстрочити виконання рішення суду щодо сплати відповідачами основної суми боргу в сумі 12 326,43 грн. на один рік ( п. 2 ч. 7 ст. 265 ЦПК України). Позивачем при подачі позову до суду були понесені витрати на оплату судового збору - 2 102, 00 грн. (платіжне доручення від 23.04.2020 року на а.с. 13). Відповідно до ст. 141 ЦПК України дана сума підлягає стягненню з відповідачів в рівних частках - по 1 051, 00 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved