Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] пред'явив до суду позов до відповідачів [PERSON] [PERSON], [PERSON], третя особа - Орган опіки і піклування Харцизької міської ради, про визнання [PERSON], [PERSON], [PERSON] особами, які втратили право на користування квартирою [ADDRESS]. Обгрунтовує позов тим, що перебував із відповідачем [PERSON] у фактичних подружніх стосунках, та вони разом проживали у вказаній квартирі, яка належить йому на праві власності. Також із ними проживав син [PERSON] - [PERSON], [INFO], та його, позивача, і [PERSON] спільний син - [PERSON], [INFO]. У 2013 році їхні з [PERSON] стосунки були фактично припинені і вона разом із дітьми пішла проживати окремо. За таких обставин, зважаючи на те, що більше шести місяців відповідачі у спірній квартирі не проживають, квартплати та плати за комунальні послуги не проводять, позивач вважає, що вони втратили право на користування нею. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав у повному обсязі з викладених у позовній заяві мотивів. Пояснив, що через неприязні особисті стосунки 20 червня 2013 року вигнав відповідача [PERSON] разом з дітьми [PERSON] та [PERSON] зі своєї квартири. Упродовж червня - грудня 2013 року вони приходили до нього, час від часу залишалися ночувати, але стосунки між ними не покращилися. Оскільки він не живе з [PERSON] і спільного майбутнього з нею не планує, вважає, що вона втратила право на користування належним йому на праві власності житлом, а разом із нею й діти - [PERSON], оскільки він є сином тільки [PERSON] і має свого батька, а також і [PERSON], який хоч і є його сином, але теж втратив право на спірну квартиру, оскільки в силу віку має жити з матір'ю. На даний час він намір продати спірну квартиру, однак не може реалізувати свого права на відчуження належного йому майна через те, що у квартирі зареєстровані відповідачі та добровільно знятися з реєстраційного обліку не бажають. З цих підстав просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON], діючи у власних інтересах та в інтересах неповнолітнього сина [PERSON], та малолітнього сина [PERSON], в судовому засіданні позову не визнала. Пояснила, що позивач [PERSON] неодноразово застосовував до неї фізичне насильство та після чергової сварки 20 червня 2013 року визнав її разом із дітьми [PERSON] та [PERSON] зі спірної квартири. Однак упродовж червня - грудня 2013 року на запрошення позивача вона з дітьми неодноразово приходила до нього у квартиру, там є їхні з дітьми особисті речі, вони приходили до позивача не як в гості, а як додому, і жили як вдома. Однак у січні 2014 року позивач знову жорстоко повівся з нею, застосовуючи фізичну силу, вона його боїться, а тому після цього випадку в спірну квартиру не навідується. Крім цього, вважає, що їх спільний із позивачем син [PERSON] має право на спірну квартиру незалежно від того, що проживає з нею. З цих підстав просить у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи - Органу опіки і піклування Харцизької міської ради, будучи належним чином повідомленою про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини неявки, заяви про розгляд справи за відсутності представника третьої особи до суду не надходило. За вказаних обставин відповідно до ст. 169 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу в його відсутності. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що слідує з договору купівлі-продажу від 12 вересня 2007 року, посвідченого державним нотаріусом Зугреської державної нотаріальної контори, зареєстрованого у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно від 05 лютого 2008 року. 07 листопада 2012 року у вказаній квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується записами в будинковій книзі про зареєстрованих осіб у квартирі [ADDRESS], та сторонами в судовому засіданні не оспорювалось. З викладених у позовній заяві обставин та пояснень сторін у судовому засіданні встановлено, що влітку 2011 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] почали проживати однією сім'єю без шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 21 Сімейного кодексу України проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя, проте відповідно до ч. 4 ст. 3 цього кодексу є підставою, не забороненою законом, для створення сім'ї. Як слідує зі свідоцтва про народження серії [NUMBER], [PERSON], [INFO], є сином [PERSON]. Факт зміни прізвища відповідача [PERSON] підтверджується відповідними відмітками в паспорті [PERSON] серії [NUMBER], виданого Харцизьким МВ ГУМВС України в Донецькій області 10 грудня 2009 року, відповідно до яких 09 жовтня 2009 року вона зареєструвала шлюб із [PERSON], який розірвано на підставі рішення Харцизького міського суду від 11 липня 2011 року. [INFO] від фактичних подружніх стосунків позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] у них народився син [PERSON], актовий запис № 90 виконавчого комітету Зугреської міської ради міста Харцизька Донецької області. Як слідує зі свідоцтва про народження серії [NUMBER], батьком [PERSON] записаний позивач [PERSON] Відповідно до ст. 1 Закону України "Про попередження насильства в сім'ї" членами сім'ї є особи, які перебувають у шлюбі; проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою; їхні діти; особи, які перебувають під опікою чи піклуванням; є родичами прямої або непрямої лінії споріднення за умови спільного проживання. Таке законодавче визначення терміну "член сім'ї" повністю узгоджується з положеннями ст. 3 Сімейного кодексу України та ст. 64 Житлового кодексу УРСР. Крім цього, відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Таким чином, у розумінні встановленого законом визначення терміну "член сім'ї" відповідачі [PERSON] та [PERSON], проживаючи разом з позивачем [PERSON] однією сім'єю, а [PERSON], крім цього, будучи рідним сином позивача, вважаються членами його сім'ї . Відповідно до ч. 1 ст. 405 Цивільного кодексу України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Як убачається з актів, складених 12 вересня 2013 року, 14 жовтня 2013 року, 14 листопада 2013 року, 16 грудня 2013 року, 15 січня 2014 року, 14 лютого 2014 року, та підписаних головою сел. Щебзавод Зензурою М.С. та мешканцями будинку [ADDRESS], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживають з 20 червня 2013 року. Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до роз'яснень, даних в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», зі змінами та доповненнями, у справах про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені законом строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, з особами, що потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Як пояснила в судовому засіданні відповідач [PERSON], у спірній квартирі вона з дітьми не проживає з поважних причин, оскільки позивач жорстоко поводиться з нею, систематично застосовує до неї фізичне насильство. Доказів на підтвердження чи спростування зазначених обставин сторони не подавали. При цьому позивач [PERSON] визнав, що через неприязні особисті стосунки 20 червня 2013 року вигнав відповідача [PERSON] разом з дітьми [PERSON] та [PERSON] зі своєї квартири. Також сторони в судовому засіданні стверджували, що упродовж червня - грудня 2013 року [PERSON] з дітьми приходила в спірну квартиру, час від часу вони залишалися ночувати. Однак позивач вважає такі візити виключно гостьовими, а відповідач [PERSON] розцінює їх як тимчасове проживання у спірній квартирі протягом цього періоду. Жодних доказів на підтвердження зазначених обставин сторонами також не надано. Відповідно до ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За вказаних обставин, незважаючи на причини непроживання відповідачів з 20 червня 2013 року по даний час у квартирі [ADDRESS], права на користування нею вони не втратили, оскільки, навіть не беручи до уваги періоду з червня по грудень 2013 року, не проживають у спірній квартирі менше одного року, а тому відповідно до ст. 405 Цивільного кодексу України мають право на користування цим житлом відповідно до закону. При цьому норми ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу УРСР, відповідно до якої при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, на яку в позовній заяві поряд зі ст. 405 Цивільного кодексу України позивач посилається як на підставу його позовних вимог, застосуванню до спірних правовідносин не підлягають, оскільки позивач [PERSON] є власником, а не наймачем квартири [ADDRESS]. Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Виходячи зі змісту вказаних вимог закону, позбавлення [PERSON] права користування квартирою [ADDRESS], є порушенням охоронюваного законом права дитини на житло. Аналізуючи в сукупності викладені обставини та досліджені докази, судом установлено відсутність підстав для задоволення позову [PERSON] і визнання відповідачів такими, що втратили право на користування спірною квартирою. На підставі наведеного, відповідно до ст. 405 ЦК України, ст. ст. 64, 156 Житлового кодексу УРСР, ст. 3 Сімейного кодексу України, ст. 1 Закону України «Про попередження насильства в сім'ї», ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: dismissed