Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

У травні 2020 року адвокат Гузєв І.Г., в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовом, до товариства з обмеженою відповідальністю «Кривбасремонт» (далі - Товариство) про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я при виконанні трудових обов`язків. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що з 01.01.2010р. по 30.03.2010р. працював на посаді електрогазозварника ремонтного управління № 1 дільниці механічних майстерень Першотравневому кар`єрі № 25 Товариства, в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища на підприємстві. Внаслідок виконуваної роботи на підприємстві із несприятливими умовами праці, отримав професійну хворобу, а саме: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст. (пилотоксичний бронхіт першої-другої ст., емфізема легень першої-другої ст.). ЛН першого-другого ст. Висновком МСЕК від 25.08.2010р. йому вперше було визначено ступінь втрати професійної працездатності 25% з 25.08.2010р., безстроково. У зв`язку з професійним захворюванням порушено та порушуються його нормальні життєві зв`язки, що завдає йому моральних страждань. Він змушений постійно проходити лікування, щоб підтримувати свій стан здоров`я. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я, завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що він відчуває постійні фізичні страждання та біль, постійно відчує психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги. А тому просив стягнути з відповідача моральну шкоду, яку він оцінює в 118 075 грн, без утримання податку з доходу фізичних осіб та всіх інших обов`язкових податкових платежів. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, представник позивача подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи у їх відсутності. Представник відповідача, будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій просить проводити розгляд справи за її відсутності, також зазначила, що проти задоволення позовних вимог заперечує з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Оскільки позивач та відповідач про день та час розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином, суд вважає, за можливим розглянути справу у їх відсутності. Ухвалою суду від 18.05.2020р. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. 16.06.2020р. на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування якого остання зазначила, що проти заявлених вимог заперечує, вважаючи їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, посилаючись на те, що позивач на підприємстві відповідач пропрацював лише три місяці. Згідно акту № 4 розслідування хронічного професійного захворювання від 05.08.2010р. на момент обстеження умов праці, позивач мав стаж роботи 42 роки, за цією професією 25 років, в умовах впливу шкідливих факторів 18 років 6 місяців. Підставою для встановлення професійного характеру захворювання став профмаршрут позивача з 19.03.1985р. При укладенні договору між сторонами, відповідно до ст. 29 КЗпП України, позивачу було роз`яснено під розпис його права і обов`язки, повідомлено про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних та шкідливих виробничих факторів, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства. Тобто, позивач свідомо прийняв запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження свого здоров`я та подальші наслідки. Тому вважає, що відповідач не повинен відшкодовувати моральну шкоду, оскільки не вчиняв будь-яких протиправних дій, які б знаходились в причинному зв`язку з втратою працездатності. Також зазначає, що підставою для відшкодування моральної шкоди, є висновки медичних установ, однак останніх позивачем не надано, тому факт спричинення моральної шкоди позивачу є недоведеним, а твердження позивача, що після втрати працездатності у нього змінилися умови життя, глибина, характер та тривалість душевних страждань, нервових переживань, істоті недоотриманні матеріальні блага не підтверджуються жодним доказом. Частиною 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Згідно копії трудової книжки [PERSON] з 01.01.2010р. працював у Товаристві на посаді електрогазозварника, а 30.03.2010р. звільнений за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, ст. 38 КЗпП України (а.с.28-40). Згідно акта розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання № 4, складеного 05 серпня 2010 року комісією та затвердженого головним державним санітарним лікарем Тернівського району м. Кривого Рогу Місюра В.А., у хворого [PERSON] , професія (посада) до 30.03.2010р. електрогазозварник на кар`єрній поверхні; стаж роботи: загальний - 42 роки, за професією 25 років, у цеху 4 місяці, в умовах впливу шкідливих факторів 18 років 06 місяців. Вказано, що висновок про наявність шкідливих умов праці: умови виробничого середовища електрогазозварника відносяться до ІІІ класу 1 ступеню шкідливості, важкість праці - до ІІІ класу 1 ступеню шкідливості, напруженість праці - допустима, дані санітарно-гігієнічної характеристик, підготовленої Тернівською райСЕС від 05.05.2010р. №2/2-1308. Діагноз: Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст. (пилотоксичний бронхіт першої-другої ст., емфізема легень першої-другої ст.). ЛН першого-другого ст. Код J44.8. У п. 16 Акта зазначено, що професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи з 01.01.2010р. по 30.03.2010р. електрогазозварником в ТОВ «Кривбасремонт» [PERSON] виконував ручне дугове зварювання складних технологічних конструкцій, прихвачував деталі, вироби конструкції у всіх просторових положеннях, готував вироби, вузли та з`єднання під зварювання для Першотравневого кар`єру ВАТ «Північний ГЗК» згідно вимог технологічних карт, інструкцій з охорони праці. Умови праці при цьому через відсутність засобів пилоподавлення, характеризувалися запиленістю повітря робочої зони, що перевищували ГДК. Працюючи раніше з 19.03.1985р. по 02.09.1991р. - електрогазозварником кар`єрної поверхні дільниці дорожньої будівельної техніки № 57 ГТЦ Тернівського рудоуправління ВАТ «Північний ГЗК». 02.09.1991р. по 20.09.2002р. електрогазозварником в кар`єрі Першотравневого кар`єру ВАТ «Північний ГЗК». 20.09.2002р. по 31.12.2009р. - електрогазозварником Першотравневого кар`єру ВАТ «Північний ГЗК». [PERSON] виконував роботи, які згідно з даними інформаційної довідки про його умови праці підготовленої Тернівською райСЕС від 30.04.2010р. № 2/2-1284, також характеризувалися впливом на організм пилу та зварювальних аерозолів, шкідливих хімічних речовин, концентрація яких перевищувала ГДК. Причини виникнення професійного захворювання у п. 17 Акта зазначено: робота протягом 18 років 6 місяців в шкідливих умовах: - пил фіброгенної дії з вмістом вільного SiO2 від 2 до 10% в концентрації 4,8 мг/м3 - при ГДК - 4,0 мг/м3; - - зварювальні аерозолі в концентраціях 4,2 - 15,2 мг/м3 при ГДК - 1,0 мг/м3; - марганцю оксид в концентрації 0,28 - 1,7 мг/м3 при ГДК - 0,2 мг/м3; - азоту діоксид в концентрації 4,2 мг/м3 при ГДК - 2,0 мг/м3. У пункті 18 Акта вказано, що особи, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи: керівництво «ПівнГЗК», ВАТ «ПівнГЗК» та ТОВ «Кривбасремонт», за період роботи [PERSON] на цих підприємствах, ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці». Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги серії 10 ААА №002938 [PERSON] , дата огляду 25.08.2010р., огляд первинний, група інвалідності не встановлена, ступінь втрати професійної працездатності у відсотках: 25% з 25.08.2010р., безстроково. Потреба у додаткових видах допомоги: медикаментозне лікування, ВМП (а.с. 10-11). [PERSON] неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні у зв`язку з професійними захворюваннями, що підтверджується виписками - епікризами (а.с. 16-17, 18-19, 20-21, 22-23, 24, 25-26, 27). У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я. З огляду на викладене суд приходить до висновку про порушення відповідачем положень ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України "Про охорону праці", якими передбачено обов`язок підприємства забезпечити безпечні й нешкідливі умови праці, а тому наявна вина відповідача у спричиненні моральної шкоди позивачу беззаперечні. У п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При визначені розміру моральної шкоди суд, враховує характер отриманих професійних захворювань [PERSON] , стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів на підприємстві відповідача впродовж 3 місяців, відсоток втрати ним професійної працездатності у розмірі 25%, який встановлено безстроково, стан здоров`я, зміною способу життя позивача та його якість, постійне відчуття задишки при незначному фізичному навантаженні, періодичний кашель з виділенням слизового харкотиння, важкість та свистячі хрипи у грудях, підвищену пітливість, загальну слабкість, підвищення артеріального тиску, періодичний головний біль, запаморочення, оніміння та слабкість м`язів у правій руці на нозі, у правій половині тулуба, потреби у додаткових видах допомоги: медикаментозне лікування, ВМП. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як він переносить фізичний біль, зазнав порушення свого звичайного способу життя, внаслідок чого переносить моральні страждання. Також судом враховується, що позивач працював з 19.03.1985р. по 31.12.2009р. на різних посадах ВАТ «Північний ГЗК», у шкідливих умовах, внаслідок чого рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу стягнуто на його користь з ПрАТ «Північний ГЗК» у відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я 45 000 грн. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Доводи представника відповідача, вказані в письмових поясненнях поданих до суду, про відсутність обов`язку підприємства відшкодовувати моральну шкоду завдану позивачу, суд до уваги не приймає, оскільки обов`язок створити безпечні умови праці законодавством покладено на роботодавця ТОВ «Кривбасремонт», також доводи про те, що позивач свідомо обрав роботу протягом тривалого часу із шкідливими умовами та фактором виробничого процесу, оскільки ці обставини не виключають законодавчо закріпленого обов`язку роботодавця, забезпечити безпечні умови виробничого середовища. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що з ТОВ «Кривбасремонт» необхідно стягнути на користь [PERSON] 1 000 грн на відшкодування моральної шкоди, без утримання податку з доходів фізичних осіб. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. З огляду на викладене необхідно стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Кривбасремонт» на користь Держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial