Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

У січні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Оболонська районна у м. Києві державна адміністрація, про визначення способу участі батька у вихованні дітей та спілкуванні з ними. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що [INFO] [PERSON] народила доньку [PERSON] , а [INFO] - сина [PERSON] . Батьком дітей є [PERSON] . Як стверджував позивач, діти мешкають з матір`ю, яка без попередньої домовленості з ним змінила своє місце проживання та місце проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] . Про своє нове місце проживання відповідач не повідомила позивача [PERSON] , розпорядження Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 08 жовтня 2018 року № 492, яким визначено спосіб участі [PERSON] у вихованні його дітей та спілкуванні з ними, [PERSON] не виконує, зокрема вона подала до адміністрації спеціалізованої школи "Перспектива" Оболонського району м. Києва, де навчаються малолітні [PERSON] і [PERSON] , заяву про заборону батьку бачитись з дітьми та забирати їх після закінчення занять, а також звернулася до керівництва спортивних секцій, які відвідують донька та син позивача, щодо заборони [PERSON] спілкуватись з ними. З цих підстав позивач просив суд ухвалити рішення, яким встановити способи його участі у вихованні доньки і сина шляхом усунення йому перешкод та надання можливості: батьку відвідувати освітні заклади, де навчаються його діти, для ознайомлення з результатами їх успішності у навчанні; батьку відвідувати освітні заклади, де навчаються його діти, для ознайомлення з особливостями навчального процесу своїх дітей; батьку відвідувати освітні заклади, де навчаються його діти, для участі в організації батьківського самоврядування; батьку бути присутнім на додаткових факультативних заняттях (репетиторство, розвиваючі секції), які відвідують його діти, якщо це не заборонено правила внутрішнього розпорядку установи, яка надає такі послуги; батьку брати участь в узгодженні з матір`ю питань стосовно духовного і фізичного розвитку дітей; встановити графік спілкування з дітьми: кожну п`ятницю та суботу до досягнення дітьми повноліття; з 13 год 00 хв п`ятниці до 18 год 00 хв суботи за місцем фактичного проживання позивача ( [ADDRESS] ) без обмеження місця прогулянок, з можливістю поїздки до родичів; кожен день народження дітей до досягнення ними повноліття з 12 год 00 хв до 16 год 00 хв; кожні шкільні канікули в літній та зимовий період не менше семи діб для відпочинку та та оздоровлення дітей на території України, а згодою відповідача - і за її межами. Відповідач подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 05 вересня 2019 року у цивільній справі № 756/10670/18 місце проживання малолітніх [PERSON] і [PERSON] визначено з матір`ю [PERSON] . Відповідач стверджувала, що вона не чинить жодних перешкод [PERSON] у спілкуванні з дітьми та у їх вихованні, незважаючи на небажання останніх зустрічатись з батьком. [PERSON] зазначила, що під час зустрічей позивача з донькою та сином [PERSON] здійснює психологічний тиск на дітей та доводить їх до істерик, що негативно впливає на стан їх психічного здоров`я. Також відповідач вказала на те, що вона не зверталася до адміністрацій навчального закладу та спортивних секцій, які відвідують [PERSON] та [PERSON] , з заявою про заборону батьку спілкуватись з дітьми. Ураховуючи те, що [PERSON] не заперечує проти зустрічей батька з донькою та сином, відповідач вважала, що предмет спору у справі відсутній, а тому просила суд закрити провадження у справі у зв`язку відсутністю предмета спору. [PERSON] подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив про те, що [PERSON] систематично перешкоджає йому спілкуватись з дітьми. У своїх запереченнях [PERSON] стверджувала, що позивач не надав доказів на підтвердження того, що вона чинить йому перешкоди у спілкуванні з малолітніми [PERSON] і [PERSON] та у їх вихованні. Треті особи Оболонська районна у м. Києві державна адміністрація, Петрівська сільська рада Вишгородського району Київської області пояснення щодо позовної заяви чи відзиву до суду не подали. У судовому засіданні 07 червня 2021 року позивач підтримав позовні вимоги з мотивів, наведених у позовній заяві та відповіді на відзив, наполягав на задоволенні позовних вимог. У наступні судові засіданні [PERSON] не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся, подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, а тому суд ухвалив продовжити розгляд справи за його відсутності. Відповідач та її представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог [PERSON] з підстав, зазначених у відзиві та запереченнях. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явились, треті особи про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись, подали до суду заяви, в яких просили суд розглянути справу за відсутності їхніх представників. Заслухавши вступні слова сторін, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку. Судом з`ясовано, що [INFO] в [PERSON] народилась донька [PERSON] , а [INFO] - син [PERSON] . Батьками дітей є позивач у справі [PERSON] . Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 05 вересня 2019 року у цивільній справі № 756/10670/18 місце проживання малолітніх [PERSON] і [PERSON] визначено з матір`ю [PERSON] (т. 1, а. с. 65-68). На сьогодні діти проживають разом з відповідачем у будинку [ADDRESS] . [PERSON] мешкає окремо від дітей за адресою: [ADDRESS] . Підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів визначено СК України. Ч. 2 ст. 1 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Ст. 51 Конституції України кожному з подружжя гарантовані рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого ч. 5 цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Ст. 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Відповідно до Порядку провадження органами опіки і піклування діяльності, пов`язаної з захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, органами опіки та піклування є районні, районні у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад, у тому числі об`єднаних територіальних громад. Безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно захисту прав дітей, зокрема дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад, сільських, селищних рад об`єднаних територіальних громад. У зв`язку з тим, що [PERSON] мешкає окремо від доньки та сина, неможливістю батьків дітей спільно вирішити питання щодо їх виховання, позивач звернувся до органу опіки і піклування - Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації з заявою про визначення способу його участі у вихованні малолітніх [PERSON] і [PERSON] . Розпорядженням Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 08 жовтня 2018 року № 492 визначено спосіб участі [PERSON] у вихованні його доньки та сина та спілкуванні з ними шляхом установлення періодичних побачень батька з дітьми у перші та треті вихідні кожного місяця з 20 год 00 хв п`ятниці до 08 год 00 хв суботи, у другі та четверті вихідні кожного місяця з 18 год 00 хв суботи до 13 год 00 хв неділі за згодою дітей; проводити спільний літній відпочинок з донькою і сином протягом липня або серпня за попередньою домовленістю з їх матір`ю та за згодою дітей (т. 1, а. с. 16). За приписами ч. 1 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України), обов`язок доказування покладається на сторін (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Так, відповідно до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Позивачем не доведено з покликанням на належні, допустимі та достовірні докази, що відповідач [PERSON] чинила йому перешкоди у спілкуванні з малолітніми донькоюта сином [PERSON] та [PERSON] та у їх вихованні. Так, стверджуючи, що відповідач обмежує його у спілкуванні з дітьми, позивач [PERSON] зазначав, що [PERSON] звернулася до адміністрації навчального закладу, у якому навчаються їх донька та син, з вимогою заборонити батьку бачитись з малолітніми [PERSON] та [PERSON] та забирати їх після закінчення уроків. Також позивач вказував на те, що [PERSON] подала заяви керівництву спортивних секцій спортивних секцій, які відвідують їхні донька та син, заяви щодо заборони [PERSON] бути присутнім під час занять дітей та спілкуватись з ними після їх завершення. Однак такі доводи [PERSON] спростовуються відповідями, наданими на запит відповідача спеціалізованою школою "Перспектива" Оболонського району м. Києва від 24 квітня 2020 року за вих. № 43, ТОВ "Формсайт" від 29 квітня 2020 року за вих. № 29/04 та тренера-викладача ДЮСШ № 24 [PERSON] від 01 червня 2020 року (т. 1, а. с. 135-137). Цивільним процесуальним законодавством України передбачено, що доказом можуть лише показання, надані свідком, який був безпосередньо допитаний у судовому засіданні. Пояснення, надані особою у письмовій формі, можуть бути письмовим доказом у справі. Зважаючи на те, що [PERSON] та [PERSON] не допитувалися судом в якості свідків, їх пояснення, викладені у письмовій формі (т. 1, а. с. 114-117, 118-119), не можуть вважатися показаннями свідків. Крім цього, у своїх письмових поясненнях [PERSON] та [PERSON] не зазначили, що мати малолітніх [PERSON] та [PERSON] перешкоджає їх батьку спілкуватись з дітьми. Також суд звертає увагу на те, що саме по собі звернення позивача до органу опіки та піклування та правоохоронного органу з приводу того, що [PERSON] чинить йому перешкоди у спілкуванні з дітьми та у їх вихованні, не підтверджують цю обставину. Ураховуючи наведене, суд вважає не доведеним той факт, що відповідач чинить [PERSON] перешкоди у спілкуванні з малолітніми донькою та сином [PERSON] і [PERSON] та у їх вихованні. Згідно з ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Пред`являючи позов до суду, [PERSON] просив суд визначити спосіб його участі у вихованні доньки і сина та спілкування з ними відмінний від того, який був встановлений розпорядженням Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 08 жовтня 2018 року № 492. Отже, існує спір щодо участі батька у вихованні його дітей та визначення його способу. Ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитиниє предметом їх основного піклування. Ч. 1 ст. 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У ст. 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. За положеннями ч. ч. 2, 8-10 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. ст. 11, 15 Закону України "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. На необхідності дотримання якнайкращого забезпечення інтересів дитини неодноразово наголошував у своїй в практиці Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд), (рішення від 06 липня 2010 року у справі Neulinger and Shuruk v. Switzerland, від 11 жовтня 2017 року у справі M.S. v. Ukraine). У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі Hunt v. Ukraine ЄСПЛ вказав на те, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі Mamchur v. Ukraine). Системний аналіз наведених норм ст. ст. 141, 153, 157, 159 СК України дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Батько та мати мають рівні права та обов`язки і при вирішенні питання про періодичність побачень, можливість спільного відпочинку, відвідування місця проживання того з батьків, з ким дитина не проживає, слід виходити виключно з інтересів дитини (постанова Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 127/4017/20). Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. У своєму висновку від 19 липня 2021 року № 01-18/166, поданому до суду для розв`язання спору між [PERSON] та [PERSON] , служба у справах дітей Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, заслухавши думку матері та дітей, вважала за доцільне визначити спосіб участі [PERSON] у вихованні малолітніх [PERSON] і [PERSON] та спілкування з ними установлення періодичних побачень батька з дітьми у перші та треті вихідні кожного місяця з 20 год 00 хв п`ятниці до 08 год 00 хв суботи, у другі та четверті вихідні кожного місяця з 18 год 00 хв суботи до 13 год 00 хв неділі за згодою дітей; проводити спільний літній відпочинок з донькою і сином за попередньою домовленістю з їх матір`ю та за згодою дітей. Нормою ч. 6 ст. 19 СК України передбачено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. У своїй постанові від 01 липня 2020 року у справі № 138/96/17 Верховний Суд вказав на те, що, визначаючи способи участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею, необхідно надати системну оцінку фактам та обставинам, які впливають на ухвалення певного рішення, зокрема, суд має враховувати, у першу чергу, інтереси дитини, які не завжди можуть відповідати її бажанням, з урахуванням віку, стану здоров`я, психоемоційного стану. У матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достовірні докази, які б засвідчували, що на час розгляду справи існують об`єктивні умови, за яких періодичні побачення малолітніх [PERSON] і [PERSON] з батьком можуть відбуватися виключно за бажанням дітей. Інформаційні довідки за результати роботи дітей з психологом, складені у 2018 році Оболонським районним в м. Києві центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, та протокол психоконсультативного дослідження від 12 липня 2018 року не можуть достовірно підтверджувати наявність таких умов станом на 2021 рік. Також не можуть засвідчувати існування цих умов пояснення самих дітей, позаяк малолітні діти є вразливими до маніпуляцій зі сторони дорослих, які можуть впливати на формування їх думки. Враховуючи постійне проживання дітей разом із матір`ю, їх тісний психоемоційний зв`язок саме з нею, обумовлення побачень батька з малолітніми [PERSON] і [PERSON] виключно бажанням дітей призведе до унеможливлення реалізації батьком своїх прав на участь у вихованні доньки і сина та спілкуванні з ними. Зважаючи на наведене, суд частково погоджується з рекомендованим службою у справах дітей Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області способом участі [PERSON] у вихованні малолітніх [PERSON] і [PERSON] та спілкуванні з ними та вважає за необхідне визначити спосіб участі позивача у вихованні та спілкуванні з його дітьми шляхом установлення періодичних побачень батька з дітьми у перші та треті вихідні кожного місяця з 20 год 00 хв п`ятниці до 09 год 00 хв суботи, у другі та четверті вихідні кожного місяця з 18 год 00 хв суботи до 13 год 00 хв неділі з урахуванням стану здоров`я, потреб та інтересів дітей; проводити літній відпочинок з дітьми за попередньою домовленістю з їх матір`ю з урахуванням стану здоров`я, потреб та інтересів дітей. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial