Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором від 14.05.2008 р. в сумі 71624,63 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ на 21.01.2016 р. 1766263,42 грн. Ця заборгованість склалась на 21.01.2016 р. із 18988,49 дол. США заборгованості за кредитом, 11591,54 дол. США заборгованість по процентам за користування кредитом, 3141,65 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом, 34482,60 дол. США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи: 10,14 дол. США фіксована частина; 3410,21 дол. США процентна складова. Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням позичальником [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором, та невиконанням своїх обовязків поручителями: [PERSON] та [PERSON] за договором поруки. Представник позивача в судові засідання не зявлявся, у позовній заяві та заяві від 24.03.2016 р. просив розглядати справу у своїй відсутності. Ухвалу суду від 14.03.2016 р. в частині пропозиції уточнення позовних вимог з врахуванням п. п. 5.1., 7.2. договору, не виконав. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечували, покликаючись на істотне зростання курсу долара США відносно гривні, погоджувались на повернення кредиту при зниженні курсу долара США відносно гривні до 5 грн./1 дол. США. При цьому, [PERSON] покликалась на заборону видачі кредитів у іноземній валюті, неповну видачу кредиту. В останнє судове засідання, будучи повідомлено про час та місце розгляду справи, [PERSON] не зявилась. При цьому, [PERSON] повідомив, що кредит ним отримувався на лікування серцевого захворювання, за рахунок цих коштів було проведено хірургічне втручання. Ствердив, що кредит ним погашався в сумі близько 13000 дол. США. Однак, після ознайомлення із розрахунком позов визнав, повідомив про неможливість сплати кредиту у звязку із здорожчанням курсу долара США відносно гривні, просив відстрочити виконання судового рішення, покликаючись на те, що він є інвалідом війни ІІ групи, учасником ліквідації наслідків на ЧАЕС і його майновий стан унеможливлює виконання рішення суду. Відповідач [PERSON] в судові засідання не зявлялась, будучи повідомленою про час та місце розгляду справи, зі слів інших відповідачів у звязку із доглядом за дитиною. Оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. 14.05.2008 р. між позивачем (банк) та [PERSON] (позичальник) був укладений кредитний договір №HMJ0GA0000000035, за яким банк зобовязався надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 14.05.2008 р. по 11.05.2018 р. включно у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у розмірі 23250 дол. США, у т.ч. 20000 дол. США на споживчі цілі, 600 дол. США на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 150 дол. США страхування майна, 100 дол. США особисте страхування, 2500 дол. США на сплату страхових платежів, зі сплатою за користування кредитом 1,25% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3% від суми виданого кредиту у момент видачі кредиту, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 4,08% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно із п. 7.2. договору (при невиконання позичальником умов договору у сумі залишку коштів між сплаченим и на день здійснення моніторингу коштами і нарахованими банком на останній термін сплати у гривневому еквіваленті по курсу НБУ). Період сплати з 14 по 19 число кожного місяця в сумах, відповідно до графіку платежів (п. 8.1.). Такий графік платежу визначений в додатку №2 та передбачає щомісячну сплату по 393,92 дол. США щомісячно, окрім останнього місяця 586,40 дол. США. Суми, які підлягають сплаті при видачі кредиту позичальник доручив банку зарахувати на відповідні рахунки (п. 8.2.). При порушенні позичальником зобовязань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки (п. 8.4.). Пеня сплачується у гривні (п. 5.1.). П. 3.2. договору передбачає черговість зарахування платежів позичальника в погашення заборгованості. При порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову (п. 5.3., 6.4.). Покликання відповідачів про неможливість надання кредиту в іноземній валюті не заслуговує на увагу, враховуючи, що позивачем були отримані необхідні для цього ліцензії. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Отже, банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19, 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність") банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року N 3024-VI "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків" є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету про валютне регулювання). Така ж позиція відображена і в п. 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». Вимог про визнання договору недійсним не заявлялось. З матеріалів справи вбачається, що кредит був фактично наданий позичальнику, що підтверджується заявою на видачу готівки, ордером-розпорядженням, розрахунком. Однак, позичальник, спочатку належно виконуючи умови договору, починаючи з 20.05.2009 р. почав допускати заборгованість, а з грудня 2010 р. порушення позичальником зобовязань по сплаті кредиту стало носити постійний характер. Відповідач [PERSON] визнав врахування позивачем у розрахунку заборгованості усіх фактично здійснених ним проплат. Покликання відповідачів на отримання кредиту не у повній сумі, спростовується матеріалами справи та змістом підписаного ними договору, а саме, з передбаченої договором суми кредиту - 233250 дол. США, «на руки» [PERSON] підлягала видачі лише сума 20000 дол. США на споживчі цілі, і ця сума була фактично надана згідно із ордером-розпорядженням. Решта ж коштів, відповідно до умов договору, підлягала зарахуванню в рахунок інших платежів: 600 дол. США на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 150 дол. США страхування майна, 100 дол. США особисте страхування, 2500 дол. США на сплату страхових платежів. У звязку із цим станом на 21.01.2016 р. загальна заборгованість становить 71624,63 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ на 21.01.2016 р. 1766263,42 грн. і складається з 18988,49 дол. США заборгованості за кредитом (еквівалентно 468256,16 грн.), 11591,54 дол. США заборгованість по процентам за користування кредитом (еквівалентно 285096,97 грн.), 3141,65 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом (еквівалентно 77473,09 грн.), 34482,60 дол. США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором (еквівалентно 850340,92 грн.), а також штрафи: 10,14 дол. США фіксована частина (еквівалентно 250 грн.); 3410,21 дол. США процентна складова (еквівалентно 84095,88 грн.), що підтверджується відповідним розрахунком. Відповідачі правильність вказаного розрахунку не заперечували. Доказів проведення інших проплат, окрім тих, що зазначені у вказаному розрахунку, суду надано не було. При цьому, відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009 р., у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. На дату ухвалення рішення офіційно встановлений курс НБУ долара США відносно гривні становить 100 дол. США / 2621,8056 грн.. З урахуванням наведеного, на дату ухвалення рішення заборгованість становить 18988,49 дол. США заборгованості за кредитом (еквівалентно 497841,29 грн.), 11591,54 дол. США заборгованість по процентам за користування кредитом (еквівалентно 303907,64 грн.), штрафи: 10,14 дол. США фіксована частина (еквівалентно 265,85 грн.); 3410,21 дол. США процентна складова (еквівалентно 89409,07 грн.). Згідно із п. 2.3.7. договору, банк має право стягнути кредит до настання визначеної дати, у т.ч. шляхом звернення стягнення на заставлене майно, при настанні умов, передбачених в п. 2.3.3. договору, зокрема, порушення позичальником зобовязань, передбачених умовами договору. Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Повідомленням від 22.12.2015 р. банк повідомив відповідачів про необхідність повернення кредиту у повному обсязі у випадку непогашення заборгованості у пятиденний строк. Однак, доказів виконання зазначеної вимоги суду не надано. У забезпечення виконання даного договору між позивачем (кредитор) та [PERSON] (поручитель) і [PERSON] (поручитель) були укладені договори поруки від 14.05.2008 р., №№ HMJ0GA0000000035/1 та HMJ0GA0000000035/2 відповідно, згідно із якими поручителі у випадку порушення зобовязань позичальником за вказаним кредитним договором зобовязалась відповідати у повному обсязі як солідарні із позичальником боржники, виконавши письмову вимогу кредитора протягом 5 днів з дати її отримання (п. 6). На цій підставі позивач просить стягнути з усіх трьох відповідачів суму заборгованості солідарно. Однак, лише особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки (частина третя статті 554 ЦК України). Ця норма не може бути застосована до правовідносин, що виникли з декількох договорів поруки, оскільки поручителі не несуть солідарної відповідальності один перед одним, якщо інше не передбачено договором, і таку поруку не можна вважати їхньою спільною. Таким чином, порука кількох осіб може бути визначена як спільна у разі укладення договору поруки декількома поручителями та встановлення умовами договору волевиявлення цих осіб щодо спільного забезпечення зобов'язання. Лише у такому випадку поручителі відповідають перед кредитором солідарно з боржником та солідарно між собою (спільна порука). Така ж позиція відображена і в п. 4.1.4. Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 24.11.2014 р. «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів». Таким чином, враховуючи зміст договорів поруки, солідарний обовязок поручителів один перед одним відсутній, існує лише солідарний обовязок кожного з них зокрема із позивальником. Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Доказів погашення заборгованості суду не надано. Згідно із п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Згідно із п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 р. «Про судове рішення у цивільній справі», у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за встановленим НБУ курсом. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК, частина третя статті 533 ЦК; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року N 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю"). Водночас, формулюючи позовні вимоги, позивач не врахував умов кредитного договору, якими, зокрема, передбачено сплату пені та комісії (винагороди за додатковий моніторинг) у гривнях по курсу НБУ. На пропозицію суду в ухвалі від 14.03.2016 р. уточнити позовні вимоги позивач не відреагував. Відтак, у цій частині слід стягнути з відповідачів ці суми не у валюті, а відповідно до умов договору у їх гривневому еквіваленті. Таким чином, загальна сума в іноземній валюті, що підлягає стягненню, становитиме 34000,38 дол. США, а сума у гривні, що підлягає стягненню, становитиме 986434,69 грн. У звязку із цим позов слід задовольнити, поклавши на відповідачів судові витрати згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України. При цьому, законодавство не передбачає солідарного обовязку по сплаті судового збору, а відтак судовий збір підлягає сплаті відповідачами у рівних частках пропорційно до задоволених позовних вимог. Згідно із ст. 217 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, про що зазначає в рішенні. Про відстрочку виконання рішення просить відповідач, покликаючись на скрутний майновий стан, обумовлений станом здоровя позичальника. Матеріалами справи, зокрема, відповідними посвідченнями, підтверджується, що [PERSON] є інвалідом війни ІІ групи, особою, постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи, кредит отримував на лікування, обумовлене хірургічним втручанням, частково виконував умови кредитного договору та, отримуючи гривневі надходження, допустив заборгованість у звязку із істотним зростанням курсу іноземної валюти. У звязку із цим суд вважає за необхідне відстрочити на 6 місяців виконання судового рішення. Враховуючи наведене,

Outcome: partial