Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач), в якому просить змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 жовтня 2015 року у справі №569/7210/15-ц на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], з 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, на 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 27 жовтня 2015 року у справі № 569/7210/15-ц з нього стягнуто на користь відповідача аліменти на утримання їхнього неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 19 травня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Він завжди приймає участь у вихованні та утриманні сина, ніколи не ухилявся від виконання своїх батьківських обовязків, дбав про свого сина, завжди в міру своїх можливостей надавав матеріальне утримання дитині, купував одяг, продукти харчування, необхідні речі. На сьогоднішній день його середньомісячна заробітна плата складає 4 000 - 4 500 грн., жодних інших доходів він не має. З урахуванням сплачених аліментів та відрахувань із заробітної плати на руки він отримує лише трохи більше 2000 грн. Разом з тим, він має на утриманні непрацездатних батьків-інвалідів, з якими разом проживає. До того ж в нього на утриманні перебуває і баба, яка є тяжко хворою, паралізованою, сама себе обслуговувати не може та потребує стороннього догляду, який він і здійснює. Таким чином, розмір аліментів, який він сплачує згідно рішення суду на даний час став для нього непомірним та може залишити його без засобів до існування, а тому є правові та фактичні підстави для зменшення розміру аліментів. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити, так як на його утриманні зараз перебуває баба, яку раніше доглядав його рідний брат. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав з мотивів у ньому наведених та просив його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову, оскільки жодних пістав для зменшення розміру аліментів немає. Заслухавши позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 27 жовтня 2015 року в справі №569/7210/15-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 19 травня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Як встановлено в судовому засіданні, як підставу для зменшення розміру стягуваних аліментів позивач вказує, що в нього на утриманні перебувають непрацездатні батьки-інваліди та його баба, яка є тяжко хворою. Згідно правової позиції, яка викладена у справі №143цс13 від 05.02.2014 року, судова палата у цивільних справах Верховного Суду України постановила, що при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст.183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст.184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Як слідує з рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 жовтня 2015 року в справі №569/7210/15-ц при розгляді справи відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] посилалися на ту обставину, що на утриманні [PERSON] перебувають батьки-інваліди 2 та 3 груп, однак судом відхилені дані посилання, так вони не були підтверджені належними доказами. При розгляді даної справи, доводи позивача про те, що на його утриманні знаходяться непрацездатні батьки на увагу не заслуговують, оскільки доказів про перебування батьків позивача на його утриманні він суду не надав, а сам по собі той факт, що батьки позивача є непрацездатними, інвалідами 2 та 3 групи, не свідчить про те, що вони перебувають на його утриманні та потребують матеріальної допомоги. Аналогічно не заслуговують на увагу і доводи позивача про те, що на його утриманні знаходиться його баба [PERSON], так як жодних доказів даного факту він суду не надав. Довідка, видана Комунальним закладом «Гощанський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» №248 від 19 травня 2017 року лише підтверджує, що [PERSON] дійсно хворіє, є паралізованою, сама себе обслуговувати не може та потребує стороннього догляду. Доказів того, що [PERSON] є бабою позивача і саме він здійснює за нею догляд та надає матеріальну допомогу суду надано не було. Окрім того, як вбачається з довідки про доходи позивача, виданої ПСК «Центральна лабораторія по якості продукції» він займає посаду машиніста АХУ і отримав заробітну плату за період з 01 жовтня 2016 року по 01 квітня 2017 року, без урахування аліментів, 27\~463,62 грн., що в середньому складає 3\~923,37 грн. щомісячно, і в позовній заяві позивач вказував, що отримує заробітну плату в середньому 4000-4500 грн. на місяць, та його заробітна плата останнім часом підвищувалася, тоді як слідує з рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 жовтня 2015 року в справі №569/7210/15-ц він отримував заробітну плату в розмірі 1600-1900 грн. щомісячно, що свідчить про покращення його матеріального становища. Таким чином, в матеріалах справи відсутні відомості про погіршення матеріального стану позивача після постановлення рішення суду про стягнення з нього аліментів у 2015 році, що є обов'язковою умовою для задоволення позовних вимог в цій справі у розумінні положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України. Зокрема, встановлено, що відповідач офіційно працевлаштований, розмір його заробітку зріс з моменту винесення рішення суду про стягнення з нього аліментів, доказів про зміну сімейного стану, погіршення стану здоров'я він суду не надав, а доводи позивача, які містяться в позовній заяві про те, що на його утриманні перебувають інші особи не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи. Враховуючи вищевикладене в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів слід відмовити.

Outcome: dismissed