Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем [PERSON] Від даного шлюбу у сторін народилась спільна дитина - донька [PERSON] , [INFO] . На даний час сторони шлюб розірвали, мешкають окремо, у кожного своя родина, донька [PERSON] мешкає разом із позивачем. Також їй відомо, що відповідач [PERSON] наразі мешкає за межами України, зв`язку із ним немає. Впродовж літа донька [PERSON] перебувала у бабусі в м. Маріуполі, проте виїхати назад до Російської Федерації для продовження навчання не може, оскільки є особою, яка не досягла 16 річного віку, а також не має дозволу батька для перетину державного кордону. Просила суд надати дозвіл дитині на перетин державного кордону при виїзді з України громадянином України, який не досяг 16-річного віку, а саме: [PERSON] , [INFO] до усіх країн світу, у тому числі, країн Шенгенської угоди та Європейського Союзу, Сполучених штатів Америки, Австралії, Арабської республіки Єгипет, Туреччини, Російської Федерації, Білорусі, Грузії, Ізраїлю та перетин лінії розмежування з окупованими територіями Донецької та Луганської областей в супроводі її матері (та уповноваженої особи) [PERSON] , [INFO] , без згоди та супроводу батька [PERSON] , [INFO] , в будь-який час до досягнення дитиною 16-річного віку; також просила стягнути судові витрати та допустити негайне виконання рішення суду. Позивач [PERSON] в судове засідання надала заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, наполягала на задоволенні позовних вимог. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечувала. Відповідач [PERSON] повідомлявся про розгляд справи у загальному провадженні, а також про необхідність у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив, проте у відкрите судове засідання не з`явився за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, тому суд за наявності письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 1ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку. Як встановлено судом, сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 22.07.2010 року. (а.с.9) Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 13.02.2007 року, виданого Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] є громадяни України - [PERSON] та [PERSON] . (а.с.5) В подальшому позивач зареєструвала шлюб та змінила прізвище на [PERSON] (а.с.8) Із заяви про прийняття на навчання слід, що [PERSON] навчається у МОУ "Янінська ЗОШ" у 7 класі, що також підтверджується договором про освіту. (а.с.11-12) З розрахунку заборгованості по аліментам від 24.10.2019 року за АСВП № 60216408 слід, що [PERSON] має наявну заборгованість по сплаті аліментів перед [PERSON] , які були стягнуті на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , за період з 01.12.2012 року по 24.10.2019 року у розмірі 299234,45 гривень. Частиною 2 ст. 154 СК України передбачено, що батьки мають право звертатись до суду за захистом прав та інтересів дитини. Згідно ч. 3 ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадяни України" від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України". Відповідно до п. 3, 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини; на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини; батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці; батьки або особи,які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний та моральний розвиток. Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Частино 1 статті 3 Конвенції ООН про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. При цьому, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. За таких обставин, оскільки відповідач не скористався можливістю спростувати заявлені доводи та навести об`єктивні причини, за якими він не може надати позивачу згоду на виїзд дитини за кордон України, фактично безпідставно зловживаючи своїми правами і обмежуючи права дитини та позивача, суд приходить до висновку, що можливість продовжити навчання буде відповідати інтересам дитини. Зважаючи на викладене вище, виходячи винятково з інтересів неповнолітньої дитини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в цій частині в повному обсязі. Стосовно позовних вимог позивача про негайне виконання рішення суду, то суд враховуючи положення ст. 430 ЦПК України, приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог в цій частині, оскільки дана категорія справ не відноситься до тих справ на які поширюється негайне виконання рішення. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 768,40 гривень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial