Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Представник позивача за довіреністю звернувся до суду з зазначеною позовною заявою 10.02.2014 року, в обґрунтування своїх позовних вимог вказував на те, що 30.08.2005 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було підписано кредитний договір та видано валютну карту [NUMBER] на загальну суму 5000 доларів США. У порушення норм закону та умов вказаного договору [PERSON] зобов'язання за вказаними договором не виконував. В результаті проведення внутрішньо-банківської перевірки були виявлені факти шахрайства. Результати перевірки направленні в органи внутрішніх справ. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 24.10.2012 року по кримінальній справі № 2610/24185/2012 було встановлено, що в середині серпня 2005 року [PERSON] перебуваючи на посаді Голови правління Всеукраїнської благодійної місії "Врятуй та збережи", маючи намір на заволодіння грошовими коштами ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", шляхом обману, діючи за попередньою змовою з невстановленою особою, повідомила [PERSON], яка була працевлаштована в благодійному фонді, що виплатити заробітну плату вона не може та запропонувала оформити на себе кредитну карту Банку, грошима якої [PERSON] буде користуватися в рахунок заробітної плати, а [PERSON] в подальшому погасить заборгованість. [PERSON], будучи введеною в оману надала всі необхідні документи [PERSON] для оформлення кредитної карти та підписала кредитний договір. 30.08.2005 року [PERSON] перебуваючи в приміщенні ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" в м. Київ за допомогою невстановленої особи працівника ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", відкрила валютну карту [NUMBER] з кредитним лімітом 5 000 доларів США без відома та дозволу [PERSON] Таким чином [PERSON] фактично ввела в оману та завдала збитки ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК». Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 24.10.2012 року по кримінальній справі № 2610/24185/2012 [PERSON] визнана винною за ч. 2 ст. 190 КК України та звільнена від кримінальної відповідності на підставі п. Г ст. 1 Закону України «Про амністію» від 08.07.2011 року. У зв'язку з зазначеними злочинними діями [PERSON] було спричинено матеріальну шкоду банку за карткою [NUMBER] на загальну суму 11959,05 грн., яку представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Представник позивача - Гончарук А.Г. в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримував у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував (а. с. 40,41). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку шляхом направлення судових повісток на адресу [ADDRESS] на 29.04.2014 року (а.с.31) та на 29.05.2014 року (а.с.33), які повернулися до суду з відміткою «за зазначеною адресою не проживає» та на адресу [ADDRESS] на 29.04.2014 року, яка повернулася до суду з відміткою «за закінченням строку зберігання» (а.с.32). Також, [PERSON] повідомлялась про судове засідання, яке призначено на 25.06.2014 року через оголошення в газеті «Вісті Придніпров'я» № 45 (1538) від 17.06.2014 року (а.с.37,38). Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленою про час та місце проведення судового засідання. Зі згоди представника позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе постановити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В зв'язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.10.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 6-11) та [PERSON] був укладений кредитний договір та надано кредитну картку [NUMBER] на загальну суму 5000 доларів США.(а.с.4). В порушення умов договору [PERSON] свої зобов'язання не виконувала. Як зазначав представник позивача, в результаті проведення внутрішньо-банківської перевірки були виявлені факти шахрайства. Результати перевірки направленні в органи внутрішніх справ. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 24.10.2012 року по кримінальній справі № 2610/24185/2012 [PERSON] була визнана винною за ч. 2 ст. 190 КК України та звільнена від кримінальної відповідності на підставі п. Г ст. 1 Закону України «Про амністію» від 08.07.2011 року (а.с.4). Підставою для притягнення останньої до кримінальної відповідальності слугували наступні обставини. В середині серпня 2005 року [PERSON] шляхом обману, діючи за попередньою змовою з невстановленою особою, оформила на і»мя [PERSON] кредитну карту ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» [NUMBER] з кредитним лімітом 5 000 доларів США чим фактично ввела в оману та завдала збитки ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК». Згідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Як видно із розрахунку збитків за кредитною карткою [NUMBER], діями [PERSON] ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» спричинена шкода у розмірі 11 959,05 грн. (а.с.3). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Зі змісту ч. 1 ст. 1177 ЦК України випливає, що за загальним правилом майнова шкода, завдана майну фізичної особи внаслідок злочину, відшкодовується особою, яка вчинила злочин. Вина відповідача встановлена постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 24.10.2012 року (а.с.4). Оскільки відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, звільняє позивача від доказування відповідних обставин, щодо наявності вини відповідача в скоєні злочину, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню шкода завдана злочином за кредитним договором №? 5218574720410522 від 30.08.2005 року у розмірі 11 959,05 грн. Оскільки рішення постановляється на користь позивача, який звільнений від сплати судового збору на підставі п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved