Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

До Лисичанського міського суду звернувся позивач [PERSON] з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 07 червня 2004 року з нього стягуються аліменти на користь [PERSON], на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Після ухвалення вищезазначеного рішення у позивача змінилось сімейне положення. В січні 2017 року за місцем роботи позивача надійшов ще один виконавчий лист, про стягнення з нього на користь його дружини [PERSON] на утримання малолітньої доньки - [PERSON], в розмірі 1/6 частини його доходу щомісячно. Окрім того, стан здоровя позивача значно погіршився, тому він не має спроможності сплачувати аліменти в розмірі, який встановлено судом. На підставі викладеного просив суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього, на підставі рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 07 червня 2004 року на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] з 1/4 до 1/8 частини всіх видів його доходів щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.\~ Позивач -[PERSON], у судовому засіданні позов підтримав, з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач - [PERSON], в судове засідання не зявився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, згідно поштових повідомлень про вручення. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З письмової згоди позивача, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив наступне. З матеріалів справи вбачається, що згідно копії свідоцтва про народження серії І-ЕД № 205398, виданого 10 липня 2002 року Лисичанським міським управлінням юстиції Луганської області, 27 червня 2002 року народився [PERSON], батьком якого записаний [PERSON], матірю [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ЕД 147505 від 09.10.2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] 19.07.2005 року розірвано, про що зроблено відповідний актовий запис 315. Згідно копії рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 07 липня 2004 року, стягнуто з [PERSON], [INFO], аліменти на [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 19.05.2009 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно копії довідки № 159 від 08.02.2017 року [PERSON] працює у ПРАТ «ЛІННІК» приладистом, зайнятим обслуговуванням та ремонтом КВПіА безпосередньо в місцях їх встановлення на дільниці 6 розряду дільниці №2 цеху №29 КВПіА з 01.01.2006 року. Згідно копії довідки № 135 від 02.02.2017 року, виданої [PERSON], вбачається що він дійсно працює ПРАТ «ЛІННІК», його середній дохід за місяць в період з серпня 2016 року по січень 2017 року складає 5492,35 грн. Згідно копії довідки № 134 від 02.02.2017р., з лютого 2016 року по січень 2017 року, з [PERSON] утримані аліменти на користь [PERSON], [PERSON] у загальній сумі 14336,14 грн. Згідно копії звіту про здійснення відрахування та виплат, відносно [PERSON], за період з 01.08.2016 року по 31.01.2017 року, кожного місяця утримується 25% від доходу на сплату аліментів, а у січні 2017 року 50%. В судовому засіданні позивач пояснив, що з січня 2017 року з нього почали утримувати аліменти на двох дітей. Проте, сплачувати таку суму він не взмозі оскільки, часто хворіє, тому потрібні кошти на лікування. Як вбачається з копії дослідження компютерної томографії від 26.01.2012 року, [PERSON] має таке захворювання як остеохондроз. Згідно копії виписки з денного стаціонару, [PERSON] знаходився на денному стаціонарі з 26.01.2012 року по 16.02.2012 року, з діагнозом загострення остеохондрозу. Згідно копії епікризу, [PERSON] перебував на лікарняному з 03.07.07р. по 14.07.07р. з діагнозом гострий фронтит. Згідно копії епікризу з медичної карти стаціонарного хворого, [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні з 17.09.2016 року по 23.09.2016 року з діагнозом гіпертонічна хвороба ІІ ступеню. Також, з матеріалів справи вбачається, що згідно з копією свідоцтва про народження серії І-ЕД № 389893, виданого 11 грудня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області, 30 листопада 2015 року народилась [PERSON], батьком якої записаний [PERSON], матірю [PERSON]. Згідно копії виконавчого листа від 17 січня 2017 року, виданого Лисичанським міським судом Луганської області, з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/6 частини всіх його доходів щомісячно починаючи з 01.12.2016 року до повноліття дитини. Вирішуючи справу по суті, суд враховує наступні норми закону. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8\~ст. 7 Сімейного Кодексу України\~при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно приписів ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя і матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом. Ррозмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 192 СК України). Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006р,. батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що син позивача не достиг 18 років, проживає разом із матірю, дитина потребує матеріальної допомоги, отже у відповідача виникло право на отримання аліментів, а у позивача відповідно обовязок сплачувати аліменти на утримання дитини. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» зазначено,що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, м атеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Також, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідно до\~ст. 192 Сімейного Кодексу України\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно\~статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди при розгляді справ застосовують\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. При вирішенні даної справи, суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Згідно рішення ЄСПЛ від 22.03.2012 [PERSON] (Konstantin Markin) проти Російської Федерації (скарга № 30078/06), «Європейський Суд також нагадує, що досягнення гендерної рівності у даний час є головною метою країн - учасників Ради Європи, і лише особливо важливі причини можуть слугувати тому, щоб відмінність у ставленні могло вважатися сумісним із Конвенцією. Зокрема, посилання на традиції, загальні правила або переважаючу суспільну думку в окремій державі є недостатніми для виправдання відмінності у ставленні за ознакою статі (п.127). Що стосується доводу про особливу соціальну роль жінок у вихованні дітей, європейський Суд зазначає, що у справі "Петровіц проти Австрії" він вказував на поступову еволюції суспільства в сторону більш рівного розподілу обов'язків чоловіків і жінок по вихованню дітей (п.139). Враховуючище вищезазначене, також вимоги ст. 213 ЦПК України, згідно якої \~рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, виходячи з принципу розумності та справедливості, беручи до уваги те, що позивач, окрім аліментів, які він сплачує на утримання сина - [PERSON], з травня 2004 року у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісяця, з нього ще стягнуто аліменти на утримання його малолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів щомісяця, також стан його здоровя, що значно погіршився, враховуючи розмір заробітної плати позивача, із метою забезпечення рівності сторін по забезпеченню дитини, недопущення дискримінації позивача та перекладання на нього усього тягаря матеріального утримання дитини, зважаючи на бажання позивача добровільно, а не примусово, надавати кошти на утримання дитини, разом з тим, враховуючи також, те, що зменшення розміру аліментів має забезпечити і розумні матеріальні потреби дитини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Отже, в частині зменшення стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] з 1/4 до 1/6 частини всіх видів його доходів щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішення законної сили, позовні вимоги підлягають задоволенню,\~\~а в іншій частині позовних вимог необхідно відмовити. Вказаний розмір аліментів на думку суду є таким, що забезпечить рівний та справедливий розподіл коштів, які повинен сплачувати позивач на утримання кожного із своїх дітей. Суд також вважає за необхідне окремо відзначити, що згідно із\~ст. 1 ЦПК України\~завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує вимоги\~ст. 88 ЦПК України та вважає за можливе судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: partial