Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії - Житомирське обласне управління АТ "Ощадбанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обгрунтування позову позивач зазначив, що 15 липня 2008 року між публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк" в особі філії - Житомирське обласне управління АТ "Ощадбанк" та\~ [PERSON] укладено договір, відповідно до якого Банк відкрив останньому картковий рахунок в гривнях та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитовою системою №413 (договір для військових пенсіонерів по програмі "Арсенал") для його користування оформив і видав банківську платіжну картку №26253517019475. 25 вересня 2008 року сторонами було укладено додаткову угоду №1, якою встановлено кредитний ліміт у сумі 20000,00 грн під 24% річних за користування кредитними коштами. 09 серпня 2010 року сторонами було укладено додаткову угоду №2, якою внесені зміни до п.п.7.1.1. та Додаток №! До Договору №413 від 15.07.2008 р. для пенсіонерів по програмі "Арсенал" з кредитною лінією на умовах "Арсенал+" для військового пенсіонера викладено в новій редакції. 08 серпня 2011 року сторонами було укладено додаткову угоду №3, якою внесені зміни і доповнення до договору та викладено в новій редакції. 11 липня 2013 року сторонами було укладено додаткову угоду №4, якою внесені зміни і доповнення до договору та викладено в новій редакції. Однак, відповідач порушив умови договорів та станом на 17 травня 2018 року має\~заборгованість за кредитним договором в розмірі 13970 грн 08 коп, яка складається із: - заборгованості за кредитом в сумі 10800 грн 16 коп; - заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом в сумі 331 грн 20 коп; - заборгованості за розрахунково-касове обслуговування в сумі 14 грн 00 коп; - пені в сумі 1723 грн 08 коп; - інфляційних втрат в сумі 843 грн 75 коп; - 3% річних від прострочених сум по кредиту 258 грн 43 коп. Позивач просить стягнути з відповідача 13970 грн 08 коп заборгованості за кредитом та судові витрати в розмірі 1762 грн 00 копійок. Представник позивача проти винесення по справі заочного рішення не заперечив, про що зазначив у позовній заяві. Відповідач відзиву, інших заяв, заперечень та клопотань не надав. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін, без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення.\~\~ \~ \~ \~ \~Проаналізувавши матеріали справи в їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Відповідно до\~ст.526\~Цивільного кодексу\~України -\~"Зобовязання\~має виконуватися\~належним чином\~відповідно до\~умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться." Згідно з частиною 2 ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.625\~Цивільного кодексу\~України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частиною 1 ст.\~76\~Цивільного процесуального\~кодексу України,\~ встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Положення ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України. В даному випадку позивач надав суду достатньо доказів про невиконання відповідачем умов кредитного договору, що знайшло своє підтвердження в матеріалах справи, відповідач в свою чергу не спростував доводи позивача викладені в позовній заяві. Тому суд, дотримуючись норм закону та всебічного і повного дослідження матеріалів справи та враховуючи, що на час розгляду справи в суді сторонами договір не був припинений, відповідач в добровільному порядку не виконав свої зобов'язання перед Банком, що є істотним порушенням договору внаслідок якого позивач позбавлений можливості отримати відсотки за користування кредитними коштами, на що розраховував при укладенні договору, вважає, що даний позов є обґрунтований та доведений належними доказами, тому підлягає задоволеною та стягненню з відповідача документально підтверджену заборгованість станом на 17.05.2018 року. Відповідно до ст. 264 Цивільного процесуального кодексу України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв'язку із ухваленням суду рішення про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені ним і документально підтверджені в розмірі 1762,00 грн

Outcome: approved