Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

25.03.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, який 22.10.2015 року уточнила та просить стягнути з [PERSON] суму (аванс) у розмірі 1500 дол. США, моральну шкоду у розмірі 5900 грн., грошові кошти у розмірі 10 % річних штрафу за незаконне користування відповідачем впродовж року коштами у сумі 150 дол. США, судові витрати у розмірі 1000 грн. При цьому, позивач посилається на те, що 30.09.2014 року між агентством нерухомості "Атланта", [PERSON] та позивачем було укладено договір про наміри (попередній договір) № 52/10 купівлі-продажу квартири, на виконання якого, позивач передала відповідачу аванс у розмірі 1500 дол. США, що еквівалентно 38250 грн. Оскільки, відповідач не оформив правовстановлюючі документи на квартиру у строки належним чином, основний договір купівлі-продажу квартири не був укладений. У зв'язку з тим, що відповідач не повертає у добровільному порядку аванс, позивач змушена звернутися до суду із позовом. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала надану уточнену позовну заяву та просить її задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні 25.08.2015 року підтримав надані пояснення по суті позовних вимог. Відповідач пояснив, що отримував від позивача аванс у розмірі 1500 дол. США та має намір повернути вказані кошти. В подальшому до судових засідань відповідач [PERSON] не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник третьої особи агентства нерухомості "Атланта" до судового засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 30.09.2014 року між агентством нерухомості "Атланта" в особі [PERSON], яка діяла на підставі довіреності № 10 від 15.01.2014 року, з одного боку, та [PERSON], з другої сторони було укладено договір про надання послуг № 52/10, відповідно до умов якого агентство нерухомості "Атланта" зобовязується надати інформаційно-посередницькі послуги, повязані з придбанням обєкта нерухомості, а саме 188/1000 частин квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] /а.с. 10/. Пунктами 6-7 вказаного договору передбачено, що вартість послуг складає 19\~500 грн., що еквівалентно 1500 дол. США. [PERSON] зобовязалась сплатити вартість послуг у такому порядку: частину винагороди у розмірі 6500 грн., що еквівалентно 500 дол. США, сплачує в момент підписання договору в рахунок часткової оплати послуг у відповідності з п. 3 Договору; іншу частину винагороди у розмір 13000 грн., що еквівалентно 1000 дол. США сплачує в момент нотаріального посвідчення договору відчуження. Крім того, 30.09.2014 року між агентством нерухомості "Атланта" в особі [PERSON], яка діяла на підставі довіреності № 10 від 15.01.2014 року, з одного боку, та [PERSON], з другої сторони, та [PERSON], з третьої сторони, укладено договір про наміри № 52/10 /а.с. 8/. Відповідно до п. 1.1 вказаного договору, [PERSON] та [PERSON] зобовязалися у строк, передбачений п. 2.5 Договору, укласти нотаріально посвідчений договір відчуження, за яким [PERSON] передасть [PERSON] у власність 188/1000 частин квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Пунктом 2.5 вказаного договору передбачено, що договір відчуження обєкта має бути укладений та нотаріально посвідчений не пізніше 31.10.2014 року. Згідно п. 4.5 договору, у випадку невиконання /неналежного виконання/ власником своїх зобовязань, він у протягом 3 днів з моменту пред'явлення відповідної вимоги зобовязується повернути отриману суму авансу в сплатити штраф. 08.11.2014 року [PERSON] складено повідомлення про відмову від укладення договору, у зв'язку із тривалим оформлення правовстановлюючих документів на квартиру, що не влаштовує [PERSON] При цьому, [PERSON] вказав, що зобовязується повернути суму у розмірі 1500 дол. США, отриману ним у якості авансу /а.с. 6/. Угодою від 26.11.2014 року про розірвання Договору про надання послуг № 52 від 30.09.2014 року, укладеною між агентством нерухомості "Атланта" в особі [PERSON], яка діяла на підставі довіреності № 10 від 15.01.2014 року, з одного боку, та [PERSON], з другої сторони, встановлено, що договір № 52 про надання послуг від 30.09.2014 року вважати розірваним з 26.11.2014 року, агентство повернуло, а [PERSON]І отримала суму у розмірі 6500 грн., що еквівалентно 500 дол. США /а.с. 7/. Статтею 635 ЦК України передбачено, що попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Сторона, яка необгрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно до ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Таким чином, судом встановлено обставини по угоді сторін, які визнанні відповідачем, а саме, стосовно вимог про повернення ним отриманого авансу у розмірі 1500 дол. США, в зв'язку з чим, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] в цій частині підлягають задоволення, а тому із [PERSON]О, підлягають стягненню кошти у розмірі 1500 дол. США, що еквівалентно станом на 30.11.2015 року 35\~820 грн. /1 500 дол. США* 23,88 грн./. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Стовно вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] грошових коштів у розмірі 10 % річних штрафу за незаконне користування відповідачем впродовж року коштами у сумі 150 дол. США, суд приходить до висновку, що вказані вимоги не підлягають задоволенню, так як всупереч положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України, позивачем не визначено на якій саме підставі та якою нормою права [PERSON] користувалась, здійснюючи розрахунок саме у розмірі 10 % відсотків, та при дачі пояснень з цього питання допускала припущення. Щодо позовних вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди у розмірі 5900 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до розяснень п. 2 постанови Пленум Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються судами, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених статтями 7, 440-1 ЦК та іншим законодавством, яким встановлено відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, що підпадають під дію Закону від 12 травня 1991 р. "Про захист прав споживачів" чи інших законів, якими врегульовано такі зобов'язання і передбачено відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Правовідносини, що виникли між сторонами в справі, є договірними, тому відшкодування моральної шкоди у випадку їх порушення законом не передбачено, а тому позовні вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди у розмірі 5900,00 грн. не підлягають задоволенню. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та доведені. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Стосовно вимог [PERSON] про стягнення судового збору у розмірі 1000 грн., суд зазначає наступне. Судом досліджено квитанцію про сплату судового збору № 210082948 від 25.03.2015 року на суму 121,80 грн., квитанцію № N18VQ45305 від 25.03.2015 року на суму 370,20 грн., квитанцію № 210105627 від 22.10.2015 року на суму 487,20 грн. Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 979,20 грн.

Outcome: partial