Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-03 00:00:00

02 квітня 2020 року до Ржищівського міського суду Київської області надійшла вказана вище позовна заява. Позивач мотивував позовні вимоги тим, що до органу опіки та піклування виконавчого комітету Ржищівської міської ради 04 березня 2020 року надійшла заява від [PERSON] про підготовку позову про позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно її малолітнього сина [PERSON] , 2008 року народження, який на даний час проживає в родині [PERSON] та перебуває на її утриманні. 07 серпня 2019 року [PERSON] повідомляла службу у справах дітей та сім`ї Виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області про факт ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків стосовно малолітнього сина [PERSON] Службою у справах дітей та сім`ї було вжито заходів впливу на громадянку [PERSON] щодо повернення дитини в біологічну родину та належного виконання батьківських обов`язків, проте результатів це не дало і факт невиконання батьківських обов`язків громадянкою [PERSON] підтвердився. В ході проведеної роботи стало відомо, що відповідач - [PERSON] , [INFO] , яка народилась в с. Плоске Острозького району Рівненської області, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , є матір`ю малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який фактично проживає та перебуває на вихованні і утриманні тітки - [PERSON] [PERSON] та [PERSON] мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Батько дитини - [PERSON] помер у 2012 році. [PERSON] після смерті батька залишився на утриманні матері [PERSON] . У серпні 2018 року відповідачка привезла сина [PERSON] до своєї сестри [PERSON] , [INFO] , яка проживає у м. Ржищів, та передала його їй на виховання згідно з довіреністю від 23 серпня 2018 року строком дії до 23 серпня 2019 року включно. Термін довіреності сплинув, а мати [PERSON] до цього часу не забрала свого сина, до дитини не приїздить, утриманням та вихованням не займається, на телефонні дзвінки з проханням приїхати та продовжити довіреність не реагує. Орган опіки та піклування доручив службі у справах дітей та сім`ї провести відповідну роботу щодо повернення дитини в біологічну родину. Службою у справах дітей та сім`ї були надіслані запити до різних установ та організацій щодо з`ясування всіх обставин даної ситуації. Відповідач неодноразово запрошувалася прибути до служби у справах дітей та сім`ї особисто по телефону та згідно листів, які були надіслані за місцем її проживання. Також в ході проведеної роботи було перевірено умови проживання дитини [PERSON] та підтверджено факт проживання дитини в м. Ржищів. Під час обстеження умов проживання встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , проживають наступні громадяни: [PERSON] , [INFO] (рідна тітка), [PERSON] , [INFO] (дядько), [PERSON] , [INFO] (син), [PERSON] , [INFO] (племінник). Відповідачка [PERSON] за даною адресою не проживає. Зі слів дитини і членів родини, в якій він на даний час проживає, [PERSON] до м.Ржищева за час проживання сина не приїздила жодного разу. Під час бесіди з малолітнім [PERSON] у присутності дядька [PERSON] у службі у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Ржищівської міської ради було з`ясовано, що малолітній [PERSON] вже другий рік проживає у рідної тітки [PERSON] та навчається в Ржищівській загальноосвітній школі І-ПІ ступенів у 6 класі. [PERSON] розповів, що за час проживання разом з матір`ю в с. Плоске, він часто залишався вдома сам без належного догляду і продуктів харчування. Мати не виявляла інтересу до його внутрішнього світу, не створювала умов для отримання ним освіти, не цікавилася його навчанням Були випадки, коли [PERSON] влаштовувала вдома посиденьки компаній, під час яких присутні вживали алкогольні напої, цим самим, подавали негативний приклад для хлопчика, вихованням та утриманням дитини в цей час не займалася. Під час бесіди також встановлено, що дитина не бажає повертатися до матері [PERSON] , оскільки боїться залишитися бездоглядним та непотрібним, має образи на матір за те, що залишала його самого на тривалий час вдома, в тому числі і в нічний час. За час проживання в тітки він бачився з матір`ю лише раз під час подорожі до м.Києва та зрідка спілкувався в телефонному режимі. Мати часто обіцяла, що приїде по нього, але обіцяного не виконувала. Як згодом повідомила [PERSON] , після таких розмов [PERSON] перебував у пригніченому стані. Враховуючи всі обставини та зібрані службою у справах дітей та сім`ї документи позивач вважає, що відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо свого сина [PERSON] , не приймає участі у його вихованні, навчанні та утриманні, не проживає разом з ним та не спілкується з дитиною, не цікавиться його життям та здоров`ям, не забезпечує харчуванням та лікуванням дитину, що свідчить про повну байдужість до подальшої долі своєї дитини, та є винною поведінкою матері, тобто підтверджує свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Представник позивача просив позбавити громадянку [PERSON] , [INFO] , яка народилась в с. Плоске Острозького району Рівненської області, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , батьківських прав стосовного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , передати малолітнього [PERSON] на опікування органу опіки та піклування виконавчого комітету Ржищівської міської ради; стягнути з відповідачки [PERSON] на користь малолітньої дитини [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів (заробітку) до повноліття дитини. У судове засідання представник позивача не з`явилась, подавши заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримувала. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про час, день та місце слухання справи в силу ст. 128 ЦПК України вважається повідомленою належним чином, шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки не повідомила, заперечень проти позовних вимог чи клопотань про відкладення розгляду справи станом на 04 вересня 2020 року на адресу суду відповідачка не надсилала. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно зі свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] від 02 жовтня 2008 року [PERSON] народилася [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Батько [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09 липня 2012 року (а.с. 9). Згідно інформації Плосківської загальноосвітньої школи І-ПІ ступенів від 12 листопада 2019 року № 106 про виконання матір`ю [PERSON] батьківських обов`язків за період навчання малолітнього [PERSON] , 2008 року народження, стало відомо, що з боку матері був відсутній необхідний контроль за навчанням сина, іноді [PERSON] мав неохайний зовнішній вигляд, часто пропускав заняття та не виконував домашні завдання. Громадянка [PERSON] не цікавилася навчанням сина, батьківські збори не відвідувала, часто залишала малолітнього сина в будинку без догляду дорослих, у грудні 2017 року на декілька днів залишала сина на чужих людей, пояснюючи тим, що влаштовувалася в цей період на роботу (а.с. 13). Згідно з листами Плосківської сільської ради Острозького району Рівненської області від 10 вересня 2019 року № 430/02.16 та від 06 грудня 2019 року № 560/02.16 встановлено, що з громадянкою [PERSON] проводилися бесіди та відповідна роз`яснювальна робота щодо наслідків, які можуть бути у разі невиконання нею батьківських обов`язків по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , 2008 року народження. При останній зустрічі громадянка [PERSON] не заперечувала щодо позбавлення її батьківських прав (а.с. 15, 24). Згідно довідки-характеристики від 10.09.2019 року №681/02.23, виданої Виконавчим комітетом Плосківської сільської ради громадянка [PERSON] понад півроку на території сільської ради не проживає, за час проживання малолітнього сина [PERSON] та не виконувала батьківські обов`язки, часто залишала сина без нагляду, по кілька днів не з`являлася вдома (а.с. 16). Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, складеного комісією, що утворена Плосківською сільською радою від 06 грудня 2019 року № 1069/02.23 встановлено, що громадянка [PERSON] , 1984 року народження, зареєстрована та проживає в [ADDRESS] , не працює, має малолітнього сина [PERSON] , 2008 року народження, який на даний час проживає у тітки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Доходу для утримання дитини та забезпечення необхідних життєвих потреб громадянка [PERSON] не має (а.с. 27). Згідно з письмовими свідченнями [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами [PERSON] та її чоловіка [PERSON] встановлено, що малолітній [PERSON] з червня 2018 року проживає в сім`ї [PERSON] та [PERSON] , які виховують, доглядають та утримують дитину, за час проживання [PERSON] в родині його матір жодного разу не приїздила до сина (а.с.21, 22). Згідно з письмовими свідченнями громадян [PERSON] та [PERSON] , які є родичами [PERSON] та [PERSON] , встановлено, що громадянка [PERSON] , маючи сина [PERSON] , неналежним чином виховувала та доглядала його, залишала в холодній хаті на декілька днів або й тиждень, сама вела аморальний спосіб життя (а.с. 32, 34). З письмових пояснень [PERSON] від 14 листопада 2019 року встановлено, що вона влітку 2017 року влаштувалась на роботу в інше село, та у зв`язку із цим вимушена була залишати сина на сусідів і куму. Потім вирішила, щоб дитину доглядала тітка [PERSON] (а.с.26). З акту обстеження умов проживання від 01 листопада 2019 року встановлено, що сім`я [PERSON] та [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Дитина [PERSON] проживає у родині в окремій кімнаті, кімната облаштована усім необхідним для відпочинку та навчання, дитина забезпечена одягом згідно віку та сезону. Стосунки в сім`ї доброзичливі , побудовані на взаємоповазі та підтримці. Вихованням та утриманням дитини займається рідна тітка [PERSON] , мати [PERSON] участі у вихованні та утриманні сина не приймає, проживає окремо. Згідно з довідкою, виданою КНП "Ржищівський міський центр первинної медико-санітарної допомоги" Ржищівської міської ради від 05 серпня 2019 року, встановлено, що [PERSON] приходив на медичний прийом до лікаря у супроводі тітки [PERSON] (а.с.14). Згідно із заявою [PERSON] від 04 березня 2020 року встановлено, що вона подала заяву до в.о. міського голови Ржищівської міської ради Київської області Чорненької К.І. про вирішення питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] , оскільки вона не виконує своїх батьківських обов`язків, а її малолітній син [PERSON] з серпня 2018 року, який є її племінником, проживає разом з нею (а.с.30). Згідно з копією довіреності від 23 серпня 2018 року (а.с.11) [PERSON] уповноважила [PERSON] представляти інтереси свого малолітнього сина [PERSON] та діяти від її імені в усіх органах державної влади та управління, організаціях тощо із усіх питань, що стосуватимуться малолітнього сина. Довіреність дійсна до 23 серпня 2019 року включно (а.с.11). Згідно з поясненнями [PERSON] від 12 листопада 2019 року встановлено, що з серпня 2018 року малолітній [PERSON] проживає у їхній родині, мати [PERSON] не виконувала свої материнські обов`язки. Дитина проживає добре він з дружиною про нього піклуються, займаються його вихованням та утриманням (а.с.31). Згідно листа служби у справах дітей Острозької РДА Рівненської області від 30.01.2020 року №58/01.21 встановлено, що [PERSON] , [INFO] , більше року проживає в родині рідної тітки [PERSON] . Його мати [PERSON] не приймає участі в утриманні і вихованні свого малолітнього сина. За інформацією виконавчого комітету Плосківської сільської ради з громадянкою [PERSON] неодноразово проводилися бесіди та відповідна роз`яснювальна робота щодо необхідності виконання батьківських обов`язків та доведено до відома про можливе настання юридичної відповідальності, у тому числі позбавлення батьківських прав. Під час останньої бесіди громадянка [PERSON] повідомила, що не буде заперечувати проти позбавлення її батьківських прав. На даний час жодних кроків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання свого сина мати не зробила. Громадянка [PERSON] за місцем своєї реєстрації відсутня, на телефонні дзвінки не відповідає, місце перебування не відоме. З метою захисту прав та законних інтересів дитини [PERSON] служба у справах дітей Острозької РДА звернулась до правоохоронних органів з клопотанням про притягнення матері [PERSON] до адміністративної відповідальності за статтею 184 КУпАП. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області від 12 березня 2020 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с. 4), встановлено, що [PERSON] фактично самоусунулась від виконання батьківських обов`язків стосовно свого малолітнього сина [PERSON] , не приймає участі у його вихованні, навчанні та утриманні, не спілкується з дитиною і не цікавиться його життям та здоров`ям, що свідчить про повну байдужість до подальшої долі свого сина та є підставою для позбавлення батьківських прав. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Перелік підстав за яких мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України, серед яких, крім іншого, в пункті 2 зазначено ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно зі ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 3 статті 5 СК України передбачено, що держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 № 3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пункт 16 цієї ж постанови вказує, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Отже судом встановлено, що своєю поведінкою мати малолітнього [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] фактично самоусунулась від виконання батьківських обов`язків стосовно свого малолітнього сина [PERSON] , не приймає участі у його вихованні, навчанні та утриманні, не спілкується з дитиною і не цікавиться його життям та здоров`ям, що свідчить про повну байдужість до подальшої долі свого сина. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачкою, як матір`ю малолітнього сина, своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідачки та є підставою для позбавлення її батьківських прав. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Дослідивши матеріали справи, суд вважає доведеним факт ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків по догляду, вихованню та утриманню малолітнього сина на підставі з`ясованих у справі обставин, в тому числі на підставі висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області від 10 березня 2020 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , а також враховуючи, що ставлення відповідачки до дитини суперечить основним засадам прав та обов`язків батьків з виховання та розвитку дітей, інтересам малолітнього сина, а тому є передбачені законом підстави для позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи те, що на підставі п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір не справляється при поданні заяви про захист прав малолітніх осіб, тому відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідачки в дохід держави судовий збір у розмірі 2 102 грн .

Outcome: approved