Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

В грудні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, мотивуючи вимоги тим, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка ( пай) розміром 3.49 га, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії 111-КР №015263, виданий 22.05.2001 року головою Сабатинівської сільської ради. Однак в даному державному акту в написані прізвище, ім`я та по-батькові було допущено помилку в написанні по-батькові заявниці а саме було зазначено " [PERSON] ", всупереч тому що по всіх офіційних документах вона значиться " [PERSON] ". У зв`язку з вказаними розбіжностями у написанні по батькові в правовстановлюючих документах, заявниця не може укласти договір оренди земельної ділянки. Оскільки будь-яким іншим чином ніж в судовому порядку заявник позбавлена можливості встановити факт належності правовстановлюючих документів, вона змушена звернутися до суду з цією заявою в якій просить встановити факт належності їй державного акту про право власності на земельну ділянку. Ухвалою Ульяновського районного суду від 28 грудня 2020 року відкрито провадження у даній справі . В судове засідання заявник не з`явилася, надіслала на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи провести у її відсутність, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Сабатинівської сільської ради в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду повідомлений, що підтверджується повідомленням про вручення судової повістки, заперечень на заяву не подавав, причину своєї неявки суду не повідомив. Оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту що має юридичне значення, а саме встановлення факту належності їй державного акту про право власності на земельну ділянку. Метою встановлення заявленого факту є реалізація заявником права на укладення договору оренди земельної ділянки. Так, як вбачається з матеріалів справи, а саме копії паспорта заявника серії [NUMBER] , виданого 18.03.1998 року Ульяновським РВ УМВС України у Кіровоградській області по батькові останньої значиться як « [PERSON] » (а.с. 3). Також по батькові заявника " [PERSON] " вказано і в довідці виданої Сабатинівською сільською радою Благовіщенського району Кіровоградської області № 432 від 06.10.2020 року, що (а.с.5). Крім того, свідченнями свідків [PERSON] та [PERSON] підтверджено той факт що заявник [PERSON] дійсно значиться по-батькові " [PERSON] " ( а.с. 6, 7). Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Отже, судові витрати суд залишає за заявником. На підставі викладеного та

Outcome: approved