Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

В провадженні Кілійського районного суду Одеської області перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення 500000 гривень моральної шкоди завданої внаслідок вчинення ДТП. В позовній заяві вказано, що 21 лютого 2017 року близько 20 годин 15 хвилин (темну пору доби) в м. Кілія Одеської області водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Mersedes Benz» номерний знак [NUMBER] і рухаючись по вул. Б. Хмельницького з боку с. Шевченкове Кілійського району у напрямку до вул. Перемоги, навпроти буд. №79 скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , яка по правій стороні проїжджої частини дороги йшла попереду в попутному йому напрямку, і заподіяв ій смертельну травму. У зв`язку з цим Кілійське відділення поліції Ізмаїльського віддіду поліції Головного управління Національної поліції Одеській області відкрито кримінальне провадження №12017160310000124 та внесене до ЄРДР 22.02.2017 року. Вищевказане підтверджується Постановою про закриття кримінального провадження №12017160310000124 від 29.11.2019 року. Смерть [PERSON] безумовно залишила в горі та смутку її матір [PERSON] . Трагічна смерть доньки, стала для неї величезним шоком, слід від якого залишається і до сьогоднішнього дня. [PERSON] була турботлива та любляча донька. Вона у всьому підтримувала свою матір, завжди намагалася допомогти їй, разом вони проводили багато часу. Втрата доньки спричинила надзвичайно великі переживання. Всі плани, мрії та сподівання в один момент рухнули. Усвідомлення матері, що вона залишилася без доньки, пригнічує її психологічний стан, що безумовно є причиною моральних страждань. Внаслідок цієї трагедії, Позивач відчуває самотність, величезну біль та значні психологічні переживання. Після повідомлення про смерть доньки ледь не позбавилася розсудку, похорони ледве пам`ятає неначе у тумані через сильні головні болі, внаслідок яких була позбавлена сну, симптоми перенесеного стресу турбують її і на даний час, такий стан може залишитися на все життя. Зазначає, що Відповідач неодноразово обіцяв відшкодувати моральну та матерiальну шкоду, однак це все були просто слова і допомоги Позивач не отримав. 3 врахуванням обставин, вважають, що сума коштів в розмірі 500000 грн. буде достатньою для компенсації та полегшення моральних страждань Позивача, понесених у зв`язку із смертю доньки- [PERSON] . Ухвалою Кілійського районного суду Одеської області віл 27.10.2020 року справу прийнято до свого провадження та призначено підготовче засідання. 13.11.2020 року до канцелярії Кілійського районного суду Одеської області надійшов відзив від відповідача, в якому заперечує проти позову, оскільки в постанові про закриття кримінального провадження від 29.11.2019 року вказано, що відповідач не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода [PERSON] 02.12.2020 року до канцелярії Кілійського районного суду Одеської області надійшла відповідь на відзив від представника позивача адвоката Кульчицького О.С., в якій зазначає, що відповідальним за завдану в ДТП від 21.02.2017 року шкоду є водій транспортного засобу, оскільки пішохід не є джерелом підвищеної небезпеки. Ухвалою Кілійського районного суду Одеської області віл 02.12.2020 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні зазначила, що відповідач їхав в темну пору доби, керуючи автомобілем скоїв наїзд на пішохода [PERSON] . [PERSON] не просила відповідача платити за похорони та інші ритуальні послуги. Позивач вважає, що відповідач повинен бути покараний. Відповідач в судовому засіданні зазначив, що заперечує проти позову, оскільки він не був винним у ДТП, та вважає, що саме [PERSON] була необачна. Він зазначив, що його батько надавав усю фінансову допомогу при поховані та оплачував поминки, так як відповідач сам не в змозі сплатити рахунки. Крім того, [PERSON] вважає, що позивач зловживає довірою суду, оскільки є документальні підтвердження того, що його батько оплачував ритуальні послуги та надавав фінансову допомогу. На його думку, офіційно підтвердженим може бути загальна сума допомоги у розмірі 30000 гривень, тоді як не офіційно близько 60-70 тисяч гривень. Допитана у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] розповіла, що померла [PERSON] пішла до кафе з подругою, ще не було 9 години, коли її збив автомобіль. Стосовно фінансової допомоги, то вона знає, що батько відповідача сплачував похорони та поминки, проте більше не допомагали. Ця трагічна подія залишила слід на матері померлої [PERSON] , вона завжди сумна та погіршилось здоров`є. Допитаний у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] розповів, що він допомагав позивачу від імені свого сина [PERSON] . Він оплатив похорони, на яких було 150 чоловік, а також поминки на 9 днів, 40 днів, 6 місяців, 1 рік та 2 роки. Також він намагався підтримувати морально відповідача та пропонував допомогу і в майбутньому. Він також вважає, що у ДТП не має вини його сина [PERSON] .. Допитаний у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] розповів, що батько відповідача фінансово допомагав позивачу при похованні, оплатив поминки на 9 днів, 40 днів, 6 місяців, 1 рік та 2 роки.. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно зі ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши надані докази по справі, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Відповідно до Постанови про закриття кримінального провадження №12017160310000124, яка видана Ізмаїльським ВП ГУНП в Одеській області 29.11.2019 року, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 22.02.2017 року, №12017160310000124 закрито у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданий Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 23 лютого 2017 року, [PERSON] померла [INFO] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданий відділом реєстрації актів громадянського стану Кілійського району Одеській області 13 березня 1998 року, [PERSON] народилась [INFO] , про що складений актовий запис №38, батьками якої записані - [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до договору-замовлння на організацію та проведення поховання від 23.02.2017 року, замовником якого вказаний [PERSON] , де виконавець зобовязується здіснити поховання [PERSON] , загальна вартість послуг становить 9830 грн. Згідно товарного чеку №052460, наданий ТОВ Фірма "Козеріг" від 23.02.2017 року, загальна вартість товарів становить 3880 грн. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №1631, виданий ТОВ "ЛАД" від 23.02.2017 року, прийнято від [PERSON] приватне замовлення на суму 1413 грн. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №2719, виданий ТОВ "ЛАД" від 31.03.2017 року, прийнято від [PERSON] приватне замовлення на суму 482,16 грн. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №7549, виданий ТОВ "ЛАД" від 15.08.2017 року, прийнято від [PERSON] приватне замовлення на суму 376,80 грн. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №1193, виданий ТОВ "ЛАД" від 14.02.2019 року, прийнято від [PERSON] приватне замовлення на суму 448.20 грн. Згідно товарного чеку №043774, наданий ЧП " [PERSON] " від 23.02.2020 року, замовником був [PERSON] , загальна вартість послуг становить 9830 грн. Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. При завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов`язок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України). Під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК України), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид). Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом (частина друга статті 1193 ЦК України). Згідно з частиною четвертою статті 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину. Положення статті 1193 ЦК України про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо), а не проста необачність. Питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою (частина друга статті 1193 ЦК України), у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дії, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо). Відповідно до вимог частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду по справі №352/342/17 від 18 жовтня 2019 року. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Врахувавши наведені обставини та норми матеріального права, суд дійшов висновку, що відповідач не довів наявності умислу пішохода або наявності непереборної сили, тому він, як особа, яка керували джерелом підвищеної небезпеки, повинна нести відповідальність за моральну шкоду, завдану такими джерелом, незалежно від наявності його вини. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходив із засад розумності та справедливості, з урахуванням глибини фізичних та душевних страждань позивача та з урахуванням матеріального та сімейного стану відповідачів, їх осіб та обставин, що вони не мали технічної можливості уникнути наїзду на пішохода.

Outcome: partial