Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

31 січня 2018 року до Куйбишевського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява від [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй позовній заяві [PERSON] прохає суд винести рішення про розіравння шлюбу між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 14.10.2011 року Комиш-Зорянською селищною радою Куйбишевського району Запорізької області, актовий запис № 13. Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач вказала, що від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку- Єрмоленко [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через те, що мають різні погляди на сімейне життя, відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного. Подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. Тому позивачка вимушена звернутися до суду із відповідним позовом, в якому прохає розірвати шлюб . Після розірвання шлюбу просила залишити їй дошлюбне прізвище. Сторони в підготовче судове засідання не з"явились, про час і місце розгляду повідомлені належним чином . Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання надала заяву, в якій прохала розглянути справу за її відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує повністю та наполягає на розірванні шлюбу, вимогу щодо стягнення судових витрат на її користь просила залишити без задовлення . Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання надав заяву, якою повідомив, що позов [PERSON] про розірвання шлюбу визнає, не заперечував проти ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні, прохав розглянути справу за його відсутності . Відповідно до ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого судового засідання. Частинами 1, 4 ст.206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, вивчивши матеріали справи, з"ясувавши позицію сторін, оцінивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] укладено 14.10.2011 року у Комиш-Зорянській селищній раді Куйбишевського району Запорізької області, актовий запис № 13 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серія І-ЖС № 098133 від 14.10.2011 року. Після реєстрації шлюбу позивач змінила своє прізвище з " Пилипенко" на "Єрмоленко". Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку- Єрмоленко [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖС № 227534, виданого виконкомом Комиш-Зорянської селищної ради Куйбишевського району Запорізької області 15.07.2013 року. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. З матеріалів справи вбачається, що спільне життя позивача з відповідачем не склалося через те, що мають різні погляди на сімейне життя , відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного. Намагання зберегти сім"ю ні до чого не призвели та не дали позитивного результату. Подальше спільне життя подружжя стало суперечити інтересам позивача. За таких обставин суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу з відповідачем є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, воно суперечить інтересам одного із подружжя. Щодо поділу спільного майна подружжя між сторонами досягнуто згоди. Крім того, приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім'ю не бажають, суд, з урахуванням того, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті й майнові права, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити частково. Згідно положень ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.8 ст.294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивач [PERSON], як особа яка змінила своє прізвище після реєстрації шлюбу, в позовній заяві прохала повернути їй дошлюбне прізвище " Пилипенко".

Outcome: partial