Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

22 червня 2015 року позивачі звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтувала тим, що [PERSON] є власником домоволодіння за адресою: Дніпропетровська область, Магдалинівський район, с. Минівка, вул. І.Франка, 24 на підставі свідоцтво про державну реєстрацію від 12.08.2009 року. Згідно договору про постачання електричної енергії він є споживачем електропостачання (особистий рахунок №0806092). [PERSON] є власником домоволодіння за адресою: Дніпропетровська область, Магдалинівський район, с. Минівка, вул. І.Франка, 25, на підставі рішення Заплавської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області від 08.06.2012 року. Згідно договору про постачання електричної енергії вона є споживачем електропостачання (особистий рахунок №0806059). Вони є подружжям та перебувають тільки на території домоволодіння за адресою: Дніпропетровська область, Магдалинівський район, с. Минівка, вул. І.Франка, 24 лише у літній період, а саме з травня по вересень, а домоволодіння яке належить позивачу [PERSON] не експлуатується а придбане лише з метою подальшого приєднання до домоволодіння позивача [PERSON], останній сумлінно виконував умови договору з оплати постановленої електричної енергії протягом всього періоду перебування за вказаною адресою. На момент тимчасового відїзду із зазначеного домоволодіння, він забезпечив знеструмлення домоволодіння шляхом виключення автоматичного запобіжника на вимірювальному приладі та сплатив останній рахунок за електроенергію. Не зважаючи на відсутність у них боргу перед постачальником, останній 22.04.2015 року направив на їхню адресу бригаду працівників Магдалинських РЕМ, які своїми незаконним діями, без жодного попередження, припинили енергопостачання будинку за адресою: Дніпропетровська область, Магдалинівський район, с. Минівка, вул. І.Франка, 24 та 25, тим самим грубо порушили норми цивільного законодавство України, що стало причиною їх звернення до суду з вказаними позовом, в якому вони просять визнати незаконними дії ПАТ ДТЕК «Дніпрообленерго» в особі Магдалиніських РЕМ по відключенню 22 квітня 2015 року їх як споживачів послуг з електропостачання домоволодінь, від електричної мережі за адресами: Дніпропетровська область, Магдалинівський район, с. Минівка, вул. І.Франка, 24 та 25, зобовязати ПАТ ДТЕК «Дніпрообленерго» в особі Магдалинівським РЕМ відновити електропостачання за вищезазначеними домоволодіннями, стягнути з відповідача кожному із позивачів по 10\~000 грн. за відшкодування моральної шкоди, а також стягнути на користь позивача [PERSON] суму у розмірі 7000 гривень за послуги адвоката (а.с.2-6). У судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позові та додатково пояснили, що їх не попереджував відповідач про відключення. Підписи у відомостях про вручення попередження належать не їм. Просили їх позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача судовому засідання позовні вимоги не визнала з наступних підстав, що з позивачами у них не укладено договорів пна користування електричною енергією. У позивачів існує заборгованість перед відповідачем за використану електричну енергію. В передбачений законом строк позивачі були повідомлені, що у випадку несплати заборгованості будуть відключенні від мережі електропостачання. Маючу заборгованість вони не сплатили і були відключені від електропостачання. Окрім того, позивач [PERSON] не зареєструвала своє право власності на домоволодіння за адресою: Дніпропетровська область, Магдалинівський район, с. Минівка, вул. І.Франка, 24 , тому і не має права на дії передбачені щодо захисту її права власності. Просила в задоволенні позову відмовити. Заслухав доводи сторін, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Відповідно свідоцтва про шлюб (а.с.66) позивачі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22 серпня 2009 року. На підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.08.2009 року серії САС №003906 [PERSON] належить домоволодіння за адресою: Дніпропетровська область, Магдалинівський район, с. Минівка, вул. Франко, буд.№24 (а.с.7). Рішенням Заплавської сільської ради Магдалинівського району [PERSON] сесії №215-18-У1ск-я від 08.06.2012 року визнано право особистої власності на житловий будинок і господарські споруди, який знаходиться в с. Минівка, вул. Франка, буд.№25 за [PERSON] (а.с.8). Як вбачається з матеріалів справи на підставі наряду №1732036 від 15.04.2015 року був відключений абонент [PERSON] за адресою [ADDRESS] за борг станом на 04.03.2014 року в розмірі 68,52 грн. та наряду №1732051 від 15.04.2015 року був відключений абонент [PERSON] за адресою [ADDRESS] за борг станом на 04.03.2015 року в розмірі 59,07 грн. (а.с.81). Судом встановлено, що на момент відключення позивачів від мережі електропостачання за адресою: [ADDRESS] заборгованість складала 68,52 грн., а за адресою: [ADDRESS] - 59,07 грн. (а.с.50-56). Попередженням про відключення від енергопостачання від 04.03.2015 року відповідач повідомив [PERSON], (абонента за адресою [ADDRESS] про заборгованість у розмірі 90,14 грн.) та [PERSON] (абонента за адресою [ADDRESS] про заборгованість у розмірі 81,06 грн.) про відключення від енергопостачання (а.с. 13). Позивач [PERSON] заперечував факт отримання даного попередження. Також заперечував факт належності йому підпису про отримання цього попередження. Представником відповідача не було надано належних та допустимих доказів на спростування доводів позивачів в цій частині. В самому попередженні, яке мається в матеріалах справи не зазначена посада особи її прізвище імя по батькові, яка вручала ці попередження споживачам. Відомостей про вручення вищезазначеного повідомлення позивачу [PERSON] на відключення її домоволодіння від мережі електропостачання матеріали справи не містять. Відповідно до п. 27\~Правил користування електричною енергією\~для населення, затверджених\~Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26 липня 1999 року\~у разі несплати за спожиту електричну енергію протягом 10 днів після терміну, зазначеного у договорі чи платіжному документі, та неотримання постачальником повідомлення про оплату на 20 день споживачу надсилається попередження про відключення електричної енергії. У разі несплати за спожиту електричну енергію на 30 день після отримання споживачем попередження енергопостачальник має право відключити споживача від електричної мережі. Тобто, право на відключення споживача від електропостачання виникає після виникнення заборгованості зі сплати вартості використаної електричної енергії, зокрема на 30-й день після отримання цим споживачем попередження про відключення за умови невиконання вимог з оплати, яка міститься у цьому повідомленні. (Ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 6-27370 св 13 від 07.08.2013). Враховуючи, що позивачі належним чином не були повідомлені більш ніж за 30 днів до дня відключення про необхідність сплатити заборгованість, суд вважає, що з боку ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" був порушений порядок відключення споживачів від електромережі. З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку, що дії відповідача з відключення домоволодінь позивачів від мережі електропостачання були неправомірними, тому слід зобов'язати відповідача відновити електропостачання в їх домоволодіннях. Згідно ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (не майнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння, її заподіювання, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним заподіюваним діянням та вини останнього в її заподіянні. Пункт 5 статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів»передбачає право споживача на відшкодування моральної шкоди лише у випадках, коли така шкода заподіяна небезпечною для життя, здоров'я продукцією. Належних доказів того, що будь-які дії відповідача створили ситуацію, яка могла стати небезпечною для життя і здоров'я позивачів, суду не надано, тому і підстав для задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди суд не вбачає. Таким чином, в цій частині позову слід відмовити. Також не підлягають стягненню з відповідача витрати на правову допомогу адвоката з наступних підстав. Згідно ч. 1\~ст. 79 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 84 ЦПК України\~витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений\~Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", відповідно до ст. 1 якого граничний розмір витрат на правову допомогу не може перевищувати 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи фахівця у галузі права. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті\~79, статтях\~84,88,89 ЦПК України.\~\~Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).\~\~Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.\~\~Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Статтею 33 Правил адвокатської етики, схвалених Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури при Кабінеті Міністрів України 01.10.99 року, єдиною допустимою формою отримання адвокатом за надання правової допомоги клієнту є гонорар. Гонорар, отримуваний адвокатом за надання правової допомоги. Повинен бути законним за формою і порядком внесення і розумно обґрунтованим за розміром. При визначенні обґрунтованого розміру гонорару, беруться до уваги обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання доручення. Розмір гонорару і порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам. Проте в матеріалах справи відсутні документи, що свідчать про оплату гонорару, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки. Що стосується доводів представника відповідача в тій частині, що позивачі не уклали з відповідачем договори на отримання послуг електропостання та те, що позивач [PERSON] не зареєструвала право власності на своє домоволодіння, суд їх не приймає до уваги, оскільки, як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось сторонами, відповідач надавав позивачам до моменту відключення їх домоволодінь від мережі електропостачання послуги з електропостачання, а останні нею користувались, оплачували, таким чином між ними фактично вже склались договорні правовідносини, а відсутність реєстрації права власності ніяким чином не може впливати на можливість особи звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Питання судових витрат вирішити в порядку ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial