Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

27 березня 2020 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що він перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, від якого вони мають дитину - [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу залишився проживати разом із відповідачем. На підставі судового наказу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2019 року з нього на користь відповідача стягуються аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходів) щомісяця. Пояснив, що він вже сплачує аліменти на утримання двох його дітей від першого шлюбу у розмірі 2 500,00 - 3 000,00 грн., а саме на [PERSON] , [INFO] та на [PERSON] , [INFO] . Він працює неофіційно, має мінливий дохід, розмір якого у середньому становить від 4 000,00 грн. до 6 000,00 грн., а тому сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частки не має можливості. Додав, що аліменти на утримання сина [PERSON] стягуються з нього державним виконавцем, з урахуванням ч. 2 ст. 195 СК України, у розмірі 3 000,00 грн., виходячи із середньої заробітної плати по району. У зв`язку з чим, з урахуванням мінімального розміру аліментів на утримання дитини, він вимушений звернутись до суду та просить: - зменшити розмір аліментів, шляхом зміни способу стягнення аліментів, які утримуються з нього на підставі судового наказу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2019 року на користь відповідача на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на тверду грошову суму у розмірі 1 000,00 грн. щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і вирішити питання стосовно судових витрат. Ухвалою суду від 24 квітня 2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін і відкрито провадження у справі (а.с. 33-34). У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с. 39). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подавала. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - адвокат Маймор А. В. заявлені позовні вимоги визнала частково, а саме не заперечувала проти зміни розміру аліментів на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , до 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходів) позивача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у задоволенні іншої частини позовних вимог просила відмовити з підстав їх необґрунтованості. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з`явилась, подала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог, додатково пояснила, що позивач сплачує їй аліменти на утримання дітей добровільно, про що вона надає позивачеві відповідні розписки про отримання коштів, і тому необхідності звернення нею до суду з цього приводу у неї не було. Відповідач працює неофіційно і отримує в середньому мінімальну заробітну плату, а виходячи з того, що позивач повинен сплачувати 1/4 частину його доходів, з урахуванням відсутності його офіційного працевлаштування, ця сума в середньому становить близько 2 500,00 грн. на місяць на одну дитину, при тому, що вона такий розмір отримує на двох дітей, а діти повинні бути рівними між собою (а.с. 41). Суд, вислухавши вступне слово і пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що сторони зареєстрували шлюб 22 серпня 2016 року, про що Виконавчим комітетом Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис за № 3 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 10). [INFO] у сторін від шлюбу народився син [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про його народження, наданим суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 11). На підставі судового наказу № 183/7358/19, виданого 16 грудня 2019 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області, з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 20 листопада 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, зазначена обставина визнана сторонами, а тому доказуванню не підлягає. Зазначений судовий наказ стягувачем подано для виконання до Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , станом на 01 червня 2020 року складає 16 674,50 грн., що підтверджується відповідною довідкою державного виконавця, наданою суду у засвідченій представником відповідача копії (а.с. 64). Судом установлено, що [INFO] народилась [PERSON] та [INFO] народився [PERSON] , батьками яких записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про їх народження, наданими суду у засвідчених позивачем копіях (а.с. 27, 28). Установлено, що позивач [PERSON] у період з лютого 2019 року по березень 2020 року добровільно сплатив на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей у середньомісячному розмірі 3 000,00 грн., що підтверджується відповідними розписками про отримання грошових коштів, наданими суду у засвідчених позивачем копіях (а.с. 12-26), крім того зазначена обставина визнана [PERSON] , про що остання зазначила у своєму клопотанні, яке надійшло на адресу суду 20 травня 2020 року (а.с. 41). Частинами 1-3 статті 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Судом установлено, що позивач [PERSON] є працездатним, тобто має реальну можливість працювати та отримувати дохід, якого б було достатньо для виконання своїх аліментних зобов`язань. Однак, у зв`язку з тим, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України), а тому пред`явлені позивачем позовні вимоги про зміну способу стягнення аліментів задоволенню не підлягають, оскільки чинним законодавством не передбачено такого порядку для платника аліментів. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 Постанови № 3 Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Приписами статті 141 СК України визначено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. За змістом статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтями 76, 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При розгляді даної категорії справ необхідно також врахувати, що стягувані аліменти є власністю дитини (частина перша статті 179 СК України), а в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (статті 142, 181 СК України), у тому числі й на рівне утримання батьками. У справі "Хант проти України" вказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків. 11 липня 2017 року Європейським судом з прав людини було ухвалено рішення у справі "М.С. проти України", у якому йдеться визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем наведені обставини та надані належні та допустимі докази щодо його матеріального стану у зв`язку з утриманням ним дітей від першого шлюбу, які не були враховані під час видачі судового наказу, а тому суд, з дотриманням рівності прав усіх дітей, дійшов висновку про можливість зміни розміру аліментів, які стягуються на підставі судового наказу № 183/7358/19, виданого 16 грудня 2019 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, на 1/6 частку з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial