Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

\~Позивач звернулася до суду з позовом до КП КМР "Комунальник", в якому просить: - визнати незаконним та скасувати наказ № 06/18-к від 29.01.2018року комунального підприємства Камянської міської ради «Комунальник» про звільнення юрисконсульта [PERSON] за п. 4 ст. 40 КЗпП України, у звязку з прогулом без поважних причин; - поновити [PERSON] на посаді юрисконсульта в комунальному підприємстві Камянської міської ради «Комунальник»; - стягнути з комунального підприємства Камянської міської ради «Комунальник» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 29.01.2018р. до дня поновлення на роботі; - стягнути з комунального підприємства Камянської міської ради «Комунальник» на користь [PERSON] судові витрати у сумі, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу та сплаченого судового збору в сумі 1057,20 грн. В обґрунтування позову вказує, що рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області по справі № 209/421/14-ц від 10.12.2014 року, було визнано незаконним та скасовано наказ про її звільнення за №71-к від 31 грудня 2013 року по п.1 ст.36 КЗпП України за згодою сторін. Поновлено її на роботі юрисконсультом в комунальному підприємстві Дніпродзержинської міської ради «Комунальник» та стягнуто з КП ДМР «Комунальник» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 січня 2014 року по день поновлення на роботі - за 236 днів - 36 060 грн. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області №209/421/14-ц від 16 березня 2015 року рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області №209/421/14-ц від 10.12.2014 року в частині її поновлення на роботі та сплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу, залишено без змін. Наказом №01/15-к від 17.01.2015р., її було поновлено на посаді юрисконсульта КП ДМР «Комунальник» з 08.01.2014р. Рішенням 12 сесії VII скликання Камянської міської ради №550-12/УІІ від 16.12.2016р. змінено найменування комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради «Комунальник» на комунальне підприємство Камянської міської ради «Комунальник». З 17.01.2015р. по 20.10.2017р. вона знаходилась у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. По закінченню декретної відпустки з 23.10.2017р. по 05.02.2018р. вона безпереревно знаходилась на лікарняних, бо хворіла то вона, то її дитина. Згодом вона перебувала на лікарняному в період з 11 грудня 2017 року по 05.02.2018 року. Останній раз вона знаходилась на лікарняному та перебувала на стаціонарному лікуванні з 24.01.2018 року по 05.02.2018 року, що підтверджується листком непрацездатності від 05.02.2018 року, а коли 06.02.2018р. вона вийшла на роботу то дізналась про своє звільнення, ознайомившись під розпис з наказом про звільнення №06/18-к від 29.01.2018р. та отримала трудову книжку із записом про поновлення на посаду юрисконсульта на підставі наказу № 01/15-к від 17.01.2015р. Вважає своє звільнення з посади юрисконсульта КП КМР «Комунальник» незаконним та безпідставним. Звертає увагу суду на істотні на її думку обставини пов'язані зі звільненням, посилаючись на те, що 09.01.2018р. нею були подані заяви до Державної податкової інспекції у Дніпропетровській області, управління соціальної політики Камянської міської ради, 18.01.2018р. до Дніпродзержинської місцевої прокуратури про здійснення перевірки підприємства КП КМР «Комунальник», у звязку з порушенням законодавства щодо обчислення та сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування по [PERSON], а також 29.01.2018р. нею була подана друга заява до [PERSON] соціальної політики Камянської міської ради про здійснення перевірки підприємства КП КМР «Комунальник» і усунення порушень трудового законодавства, стосовно відсутності особистої картки П-2 на [PERSON], не проходження інструктажу з охорони праці, не повідомлення про розмір її заробітної плати, порушення законодавства щодо обчислення та сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування по [PERSON] [PERSON] цього дня, 29.01.2018 року, на її думку її одразу було звільнено за п. 4 ст. 40 КЗпП у звязку з прогулом без поважних причин. Вважає, що саме через ці обставини керівництво КП КМР «Комунальник», звільнило її за прогул, оскільки хотіло уникнути перевірок зі сторони контролюючих органів та накладення штрафів, не хотіло показувати в звітах до ОДПІ виплачену їй заробітну плату за Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10.12.2014 року, та сплачувати податки за вказною виплатою по рішенню суду. Також, зазначає, що керівництво КП КМР «Комунальник», чинило їй перешкоди для оскарження наказу про звільнення 06/18-к від 29.01.2018р., відмовилось надати їй копію наказу, ознайомитись з актами про відсутність на роботі №1-№91, та навіть реєструвати її заяву про надання для ознайомлення документів стосовно її звільнення на підприємстві КП КМР «Комунальник». Крім того посилалася, що відсутність на роботі у зв'язку з її хворобою за період з 11.12.2017 року по 05.02.2018 року підтверджується листакми непрацездатності. Таким чиним причини невиходу її на роботу є поважними та не можуть вважатись прогулом в розумінні п. 4 ст. 40 КЗпП України, а тому звільнення її з цієї підстави є незаконним. 20.03.2018 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження і витребувано з Комунального підприємства Кам'янської міської ради "Комунальник" наступні документи: довідку про доходи (середньоденний заробіток) [PERSON] на посаді юрисконсульта комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради «Комунальник» станом на день її звільнення; наказ № 33 від 09.12.2011р. про прийняття [PERSON] на посаду юрисконсульта до комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради «Комунальник» на 0,5 ставки; наказ № 1-к від 29.02.2012р. про переведення [PERSON] з 01.03.2012р. на повний робочий день; наказ № 71-к від 31.12.2013р. про звільнення [PERSON] за п.1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін; наказ № 32 від 31.12.2013р. про виведення штатної одиниці юрисконсульта з комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради «Комунальник»; наказ №06/18-к від 29.01.2018р. про звільнення [PERSON] за п.4 ст.40 КЗпП України за прогул без поважної причини; акти про відсутність на роботі №1-№91; штатний розпис комунального підприємства Камянської міської ради «Комунальник». 27.06.2018 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечував проти позову та просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. На обгрунтування відзиву зазначив, що [PERSON] в позовній заяві вказує, що зверталася з різного роду скаргами на посадових осіб підприємства, до ряду державних органів та органів місцевого самоврядування, проте на момент подачі до суду відзиву на позов, відповідні органи не винесли жодного рішення, яким би фіксувалося порушення чинного законодавства України уповноваженими особами КП КМР «Комунальник» та притягнення їх до відповідальності. Тому, ці твердження позивача є безпідставним припущенням, здійсненим задля введення суду в оману. Про те, що позивач буде відсутня більше трьох годин протягом робочого дня на роботі починаючи з 11.12.2017 р. по 29.01.2018 р. адміністрацію підприємства остання не проінформувала, будь - яких документів на підтвердження наявності поважної причини своєї відсутності протягом робочого дня у зазначений вище період не надала. Це дало підстави для складання актів про відсутність на роботі [PERSON] впродовж робочого дня. Вважає, що [PERSON] своєю безвідповідальною поведінкою та ставленням до своїх обов'язків, спонукала керівництво підприємства до винесення наказу № 06/18-к від 29.01.2018 року про звільнення її з посади юрисконсульта Комунального підприємства Кам'янської міської ради «Комунальник» за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України - у зв'язку з прогулом без поважних причин, який того ж дня було надіслано позивачу для ознайомлення. В даному наказі вказувалося, що звільнення відбулося на підставі актів про відсутність на роботі № 1 -91, в яких міститься інформація про день і час прогулу [PERSON] Отже дивлячись на поведінку позивача та зміст коментованої ст. 149 КЗпП України, зауважує, що в діях [PERSON] наявна вина, виражена у виді прямого умислу. Вказує, що додатково відповідачем був направлений директору департаменту охорони здоров'я та соціального населення Кам'янської міської ради [PERSON], запит № 4 від 11.01.2018 року з проханням проінформувати підприємство чи зверталася до медичних закладів КЗ «КМР № 4» ДОР» та КЗОЗ «Центр ПМСД № 3», [PERSON] у період з 03.01.2018 р. по 11.01.2018 р. за медичною допомогою та чи видавався їй лист непрацездатності. На даний запит підприємство отримало відповідь, у виді листа № 19 за підписом головного лікаря КЗ «КМР № 4» ДОР» [PERSON], в якому зазначалося, що [PERSON] з 03.01.2018 р. по 11.01.2018 р. за медичною допомогою до даного лікувального закладу не зверталася. На листку тимчасової непрацездатності не перебувала. Тож дивлячись на те, що Позивач була відсутня більше трьох годин протягом робочого дня на роботі, починаючи з 11.12.2017 р. по 29.01.2018 р., що підтверджують акти про відсутність № 1 - 91, будь - яких документів на підтвердження наявності поважної причини своєї відсутності не надала, як в процесі відсутності так і під час появи на роботі 11.12.2017р., 20.12.2017 р., 02.01.2018р., на повідомлення про вручення не відповідала, а також зважаючи на зміст відповіді головного лікаря КЗ «КМЛ № 4» ДОР» [PERSON] на інформаційний запит, у відповідача були всі підстави звільнити [PERSON] з посади юрисконсульта КП ДМР «Комунальник» за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України як за прогул без поважних причин. Листки непрацездатності від 11.12.2017 р. серія АДК № 149202, 23.01.2018 р. серія АДК № 149334, 05.02.2018 р. серія АДК № 149335, які нібито підтверджують поважну причину відсутності на роботі позивача з 11.12.2017 року по 05.02.2018 року, підприємство отримало лише коли [PERSON] звернулась до суду, отримавши їх в копіях разом з позовною заявою. Посилаючись на ст. 78, 79 ЦПК України, зазначають, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. 07.08.2018\~року до\~суду надійшла\~письмова відповідь\~на відзив\~[PERSON],\~в якій\~остання вважає\~заперечення відповідача\~викладені у\~його відзиві\~безпідставними та\~такими,\~що не\~підтверджуються належними\~доказами і\~такими,\~що суперечать\~нормам діючого\~законодавства України.\~Зазначила,\~що у\~своєму відзиві\~(арк.\~4\~відзиву)\~відповідач посилається\~на відповідь\~КЗ «КМЛ\~№ «ДОР»\~від 17.01.2018\~року за\~№ 19,\~в якій\~зазначено,\~що вона\~з 03.01.2018\~року по\~11.01.2018\~року за\~медичною допомогою\~не зверталась\~і на\~листку непрацездатності\~не перебувала,\~проте цей\~лист спростовується\~іншим листом\~цього закладу\~виданий 09\~липня 2018\~року за\~№ 250\~в якому\~повідомляється,\~що вона\~з 09\~по 23\~січня 2018\~року перебувала\~на стаціонарному\~лікуванні в\~терапевтичному відділенні\~КЗ «КМЛ\~№ 4\~«ДОР» з\~діагнозом ГХ\~2\~-\~кризовий перебіг»,\~а в\~період з\~24.01.2018\~року по\~05.02.2018\~року з\~діагнозом -\~«гострий бронхіт».\~При цьому\~у відповіді\~від 09\~липня 2018\~року за\~№ 250\~повідомлено про\~розбіжність в\~результаті надання\~на інформаційні\~запити від\~17.01.2018\~року №\~19\~начальнику управління\~здоровя КМР\~[PERSON]\~та виникнення\~ помилки.\~Вважає безпідставними\~доводи відповідача,\~що на\~її адресу\~відправлялись листи\~від 11.01.2018\~року та\~від 17.01.2018\~року,\~оскільки за\~інформацією з\~сайту "Укрпошта"\~вона не\~отримувала листа\~відповідача від\~11.01.2018\~року.\~Лист відповідача\~від 17.01.2018\~року вона\~отримала лише\~після її\~звільнення 23.03.2018\~року.\~06.02.2018р.,\~вона вийшла\~на роботу\~і дізналась\~про своє\~звільнення ознайомившись\~під розпис\~з наказом\~про звільнення\~№06/18-к\~від 29.01.2018р.\~та отримала\~трудову книжку,\~в якій\~був запис\~про її поновлення на посаді юристконсульта здійснений 20.12.2017 року на підставі наказу № 01/15-к від 17.01.2015 року. Крім цього, відповідач не здійснював виплату їй перших 5-ти днів за листками непрацездатності в період з 11.12.2017р. по 29.01.2018 року, а саме: \~ \~ \~ \~серії АДК №149202, 23.01.2018р. серії АДК №149334, 15.02.2018р. серії АДК 149335, про що свідчить виписка з її банківського рахунку в ПАТ КБ "Приватбанк". Посилаючись на п.\~31\~Типових правил\~№ 213,\~вказує,\~що працівнику\~має бути\~оголошено зміст\~наказу про\~звільнення,\~у триденний\~строк, що також не було зроблено відповідачем. 08.08.2018 року представником відповідача [PERSON] надані письмові заперечення, згідно яких останній просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. На обгрунтування заперечень зазначив, що звільнення [PERSON] більше ніж через місяць після виявлення факту прогулу, не є підставою для визнання звільнення незаконним, оскільки за змістом ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Вказує, що, відмова від надання пояснення працівником, спричиняє негативні наслідки для роботодавця, який надалі може зіткнутися з обвинуваченням у незаконності звільнення з незалежних від нього причин. На його думку, не надання позивачем пояснень, щодо причин своєї відсутності на роботі, свідчить про зловживанням правом, яке надано працівнику ч. 3 ст. 40 КЗпП України. Відповідач звільнив позивача за прогул із дотриманням усіх вимог КЗпП України до даної процедури, вимагати ж визнання такого звільнення незаконним, посилаючись в суді на наявність поважних причин своєї відсутності на роботі постфактум, [PERSON] не може, оскільки сама повелася недобросовісно і така поведінка носить в собі явні ознаки зловживання правом. Оскільки наданий позивачем зміст роздруківки веб-сторінки сайту «Укрпошта» з мережі Інтернет, не дає змоги пересвідчитись, що інформація є правдивою та взята у суб'єкта який володіє та розпоряджається даним видом інформації, а не створена (скоригована) самим позивачем, вважає, що в даному випадку позивач не має правових підстав стверджувати, що відповідач не надсилав позивачу повідомлення про вручення № 3 від 11.01.2018 р. Доказами того, що КП КМР «Комунальник» намагався отримати від [PERSON] пояснення про причини її відсутності на роботі є повідомлення про вручення № 3 від 11.01.2018 р. та № 5 від 17.01.2018 р., що надсилалися на адресу Позивача, а також акти про відсутність на роботі № 2, 10, 19, які засвідчують, що [PERSON] певний час не перебувала на роботі, але будь-яких документів чи пояснень, з приводу своєї відсутності не надала. Отже підставою вважати, що позивач відсутня на роботі без поважних причин, була саме відсутність будь-яких документів чи пояснень [PERSON], які б підтверджували наявність поважної причини відсутності її на роботі.

Outcome: partial