Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму не виданого вкладу в розмірі 32 893 гривень; 3000 гривень моральної шкоди, суму боргу за користування банківським вкладом з врахуванням індексу інфляції в розмірі 6 262,9 гривень; 3% річних за прострочення грошового зобов'язання в розмірі 1504,30 гривень; нарахування процентної ставки 22,5% від простроченої суми в розмірі 5162 гривень. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 14.07.2014 року між ним та відповідачем укладено договір №1530013541 про приєднання до Публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року. Предметом договору є розміщення ним у відповідача депозитного вкладу в сумі 50 643,00 гривень на строк 3 (три) місяці з нарахуванням та виплатою відповідачем відсотків на суму депозитного вкладу з розрахунку 22,5% річних. Сплата процентів здійснюється відповідачем щомісячно. 14.07.2014 року ним виконано свої зобов'язання по договору та внесено готівкою на депозитний рахунок [NUMBER] кошти в сумі 50 643,00 грн.,що підтверджується випискою з особового рахунку та договором. 15.10.2014 року строк дії договору закінчився і не був продовжений, після його закінчення Банк не виконав своє зобов'язання в частині повернення всієї суми вкладу. Листом від 21.10.2014 року його повідомлено про неможливість повернення суми вкладу повністю у зв'язку з нестабільною ситуацією в державі. Вважає, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання, відмова відповідача від дострокового повернення депозиту спричинили йому фізичний дискомфорт та душевні страждання, тяжкі переживання щодо долі його багаторічних заощаджень. Стан здоров'я його погіршився, йому як інваліду ІІІ групи, доводиться витрачати значну суму коштів на підтримання його фізіологічного стану. Позивач в судове засідання не з'явився, при цьому, просить розглядати справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить суд позов задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився без поважних причин, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, а тому, згідно ст.224 ЦПК України проведено заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задоволити повністю з наступних підстав. Згідно з ч.1. ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Судом встановлено, що 14.07.2014 року між позивачем та відповідачем укладено договір №1530013541 про приєднання до Публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року (а.с.4). Предметом договору є розміщення ним у відповідача депозитного вкладу в сумі 50 643,00 гривень на строк 3 (три) місяці з нарахуванням та виплатою відповідачем відсотків на суму депозитного вкладу з розрахунку 22,5% річних. Сплата процентів здійснюється відповідачем щомісячно. 14.07.2014 року позивачем виконано свої зобов'язання по договору та внесено готівкою на депозитний рахунок [NUMBER] кошти в сумі 50 643,00 грн.,що підтверджується випискою з особового рахунку та договором. З матеріалів справи вбачається, що 15.10.2014 року строк дії договору закінчився і не був продовжений, після його закінчення Банк не виконав своє зобов'язання в частині повернення всієї суми вкладу. У зв'язку з цим, позивач 15.10.2014 року звернувся до Відділення №372 АТ "Імексбанк у м.Львові" із вимогою повернення суми вкладу з урахуванням індексу інфляції, а також 3% річних від простроченої суми за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання (а.с.7). Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частиною 1 статті 1061 ЦК України передбачено, що банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 29.05.2013 року №6-39цс13 "Про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу" Верховний суд України дійшов висновку, що правомірно стягуються проценти по банківським вкладам за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладникам, 3% річних та сума відповідно до індексу інфляції за прострочення грошового зобов'язання. Суд погоджується з доводами позивача та розрахунками, поданими ним 26.03.2015 року, та вважає, що з Публічного акціонерного товариства "Імексбанк" в особі Відділення №372 АТ "Імексбанк" у м.Львові в користь [PERSON] слід стягнути суму не виданого вкладу в розмірі 32 893 гривень; суму боргу за користування банківським вкладом з врахуванням індексу інфляції в розмірі 6 262,9 гривень; 3% річних за прострочення грошового зобов'язання в розмірі 1504,30 гривень; нарахування процентної ставки 22,5% від простроченої суми в розмірі 5162 гривень, а всього 45 822,20 гривень. Крім того, судом встановлено, що позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у спричиненні йому фізичного дискомфорту та душевних стражданнях, тяжких переживаннях щодо долі його багаторічних заощаджень. Стан здоров'я його погіршився, йому, як інваліду ІІІ групи, доводиться витрачати значну суму коштів на підтримання його фізіологічного стану. З ч. 1-4 ст. 23 ЦК України слідує, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Абзацом 2 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Враховуючи вищевказане, суд також погоджується з доводами позивача щодо завдання йому відповідачем моральної шкоди, та вважає, що з відповідача на користь [PERSON] також слід стягнути моральну шкоду в розмірі 3000 гривень. При цьому, суд враховує вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 3 ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв'язку з вищенаведеним, з Публічного акціонерного товариства "Імексбанк" в особі Відділення №372 АТ "Імексбанк" у м.Львові на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 701,82 гривень.

Outcome: approved