Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовною заявою про стягнення моральної шкоди. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що позивач працював на шахті ім.В.І.Ленінна з 02.02.1999 року по 18.11.2013 року в якості машиніста підземного потягу, забійника на підземних умовах. У зв"язку зі шкідливими і небезпечними умовами праці позивач з 30.10.2013 року отримав професійне захворювання - хронічний радикуліт, що потягло за собою стійку втрату професійної працездатності. Після проходження тривалого лікування з 13.11.2013 року МСЕК встановила 30% втрати профпрацездатності. Ці відсотки втрати профпрацездатності зберігаються до теперішнього часу. Позивач вважає, що внаслідок отримання професійних захворювань і отриманням у позивача стійкої втрати професійної працездатності він переживав і переживає моральні страждання, оскільки позбувся можливості реалізувати повною мірою своє право на працю і отримувати стабільно високі заробітки, окрім цього протягом тривалого часу він відчуває фізичні страждання та змушений проходити обстеження та лікування в медичних закладах, чим порушено його плани на нормальне життя. По викладених обставинах позивач просив суд відновити йому строк для звернення до суду з позовом про відшкодування заподіяної внаслідок втрати здоровья на виробництві моральної шкоди та стягнути моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн. В судовому засіданні позивач підтримав вимоги, викладені в позові, в повному обсязі, просив іх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, мотивуючи тим, що вони не грунтуються на законі, в задоволенні вимог просив відмовити. Суд, дослідивши докази в їх сукупності вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наявності наступних обставин. [PERSON] працював на шахті ім В.І.Леніна ДП «Артмвугілля» у якості машиніста електроподягу, забійника на підземних умовах з 02.02.1999 року по 18.11.2013 року. Має зареєстрований випадок професійної непрацездатності у звьязку з професійним захворюванням - хронічний радикуліт. За висновком МСЕК від 13.11.2013 року /серія 10 ААВ №439631/ позивачу встановлена стійка втрата професійноі працездатності 30% з 30.10.2013 року. Як вбачається з Закону моральна шкода відшкодовується /при втраті професійної працездатності/ за заявою потерпілого та за поданням відповідного висновку медичних органів, при наявності довідки МСЕК (стаття 34 частина 3). Відповідно до обставин справи [PERSON] потерпів від отримання професійного захворювання, право на відшкодування шкоди у потерпілого настає з 30.10.2013 року - після встановлення йому стійкої втрати професійної працездатності внаслідок професійного захворювання. При задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд приймає до уваги те, що згідно вимог Закону, відшкодування моральної (немайнової) шкоди застрахованим особам незалежно від відшкодування майнової шкоди передбачено статтею 1 Закону і є одним із способів захисту особистих немайнових прав працівника. Поряд із відшкодуванням матеріальної шкоди компенсується і моральна шкода за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому (підпункт "е" пункту 1 частини першої статті 21, частина третя статті 28 Закону). Відповідно до статтей 23, 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] відчував та продовжує відчувати моральні переживання у зв"язку з ушкодженням здоров"я, оскільки втратив професійну працездатність на 30% та на тривалий час позбавлений можливості повною мірою реалізувати своє право на працю, тривалий час відчуває фізичні страждання в звязку з чим вимушений проходити обстеження в медичних закладах та лікування , в підтвердження вищевикладених обставин позивачем надано письмові докази, зокрема: виписка клініки профзахворювань, за якою позивач неодноразово звертатися до медичних закладів, знаходився на амбулаторному лікуванні. Відповідно до чинного законодавства та пунктів 3, 9 Постанови ПВС України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)" від 31.03.1995 року № 4 моральна шкода може полягати, зокрема у: моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоровя, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Суд вважає за необхідне зазначити, що ща приписом ст.237-1 КЗпП України саме ДП «Артемвугілля» є належним відповідачем , бо саме під час роботи на шахтах ДП «Артемвугілля» позивач отримав тяжке професійне захворювання, тому у відповідача виникає зобовьязання нарахувати та сплатити відшкодування морального збитку. Порушення прав позивача, що виразилось в ушкодженні здоров'я [PERSON] призвело до порушення привичного укладу життя позивача, при цьому суд враховує ступінь втрати працездатності - 30%, стан здоровья позивача, який потребує амбулаторного та стаціонарного лікування. З урахуванням характеру порушення, глибини душевних та фізичних страждань, виходячи з вимог розумності та справедливості при визначені розміру відшкодування, відповідач зобовьязаний відшкодувати моральну шкоду в розмірі 12 000,00 (дванадцять тис.) гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial