Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до Піщанського районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер платника податку [NUMBER] , жителя [ADDRESS] , аліменти на її користь на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду до досягнення нею двадцяти трьох років за умови її навчання, а також стягнути з відповідача на її користь 1500 гривень витрат, понесених нею за надання їй юридичної допомоги. В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що вона народилась в шлюбі [PERSON] та [PERSON] [INFO] , що підтверджується її свідоцтвом про народження. В 2005 році шлюб батьків розірвано, батько з сім`єю не проживає, до її повноліття сплачував аліменти на її утримання. Позивач зазначає, що на даний час вона навчається на денній формі навчання у Вінницькому гуманітарно-педагогічному коледжі на першому курсі, стипендії не отримує, що підтверджується довідкою навчального закладу, перебуває на утриманні матері та в їхній сім`ї є матеріальні труднощі. Оскільки їй невідомі доходи батька, але вважає, що він може надавати їй матеріальну допомогу на її утримання в твердій грошовій сумі, так, як відповідно ст. 199 СК України, якщо неповнолітні дочка, син продовжують навчання і в з`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Також позивач бажає, щоб відповідач відшкодував їй витрати, понесені нею за надання юридичної допомоги при поданні заяви до суду. Відповідно до ухвали суду від 01 квітня 2021 року в даній цивільній справі було відкрито провадження, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Гордаш Н. М. в судове засідання 08 червня 2021 року не з`явилися, проте від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та її представника та про підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання 08 червня 2021 року не з`явився, проте 28 травня 2021 року через підсистему "Електронний суд" на адресу суду від нього надійшов відзив на позовну заяву, датований 27 травня 2021 року, відповідно до якого він просить суд вказану цивільну справу розглядати без його участі та задовольнити частково позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання, а саме стягнути з нього аліменти на утримання дочки до досягнення нею 23 років в ромрі 2000 гривень та відмовити у стягнення з нього витрат на правову допомогу на користь позивача. В обгрунтування своїх заперечень зазаначає, що [PERSON] , [INFO] , є його дочкою від першого шлюбу. Відповідно до виконавчого листа від 12.11.2013 про зміну розмірі аліментів з нього стягувались аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. Не погоджується із стягненням з нього аліментів в твердій грошовій формі в розмірі 3000 гривень, оскільки 14.02.2006 року він зареєстрував шлюб з іншою жінкою. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , який також перебуває на його утриманні.Відповідач підтвердив, що участі у вихованні дочки дійсно не бере, але раніше аліменти на її утримання сплачував вчасно, а тому згодний сплачувати на утримання дочки аліменти до досягнення нею 23 років в розмірі 2000 гривень, оскільки має невеликі доходи. Заперечує проти стягнення з нього на користь позивача витрат на надання правничої допомоги, оскільки вважає, що питання про аліменти можна було вирішити без звернення до суду. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позов слід задовольнити часткового з наступних підстав. Під час судового розгляду на підставі наданих доказів судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] являється батьком позивача по справі [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виадним Тульчинським районним відділом реєстрації актів громадянського стану (а.с.5). З копії виконавчого листа від 12 листопада 2013 року, виданого Піщанським районним судом Вінницької області 05 березня 2014 року, яка долучена до позовної заяви (а.с.7) слідує, що з [PERSON] , 1977 року народження, уродженця та мешканця [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , працюючого в ПП "Торговий дім", було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини, починаючи з дня набрання чинності даного судового рішення. Позивачем в позовній заяві та відповідачем у відзиві на позов не заперечувалося, що аліменти сплачувалися відповідачем до досягнення позивачем повноліття своєчасно та в повному розмірі. Відповідно до довідки Комунального закладу вищої освіти "Вінницький гуманітарно-педагогічний коледж" від 30 листопада 2020 року № 1377/20, [PERSON] , начається на першому курсі філологічного факультету (відділення) Комунального закладу вищої освіти "Вінницький гуманітарно-педагогічний коледж" за державним замовленням, стипендії не отримує, термін навчання з 01 вересня 2020 року по 30 червня 2024 року (а.с. 6). Згідно довідки Комунального закладу вищої освіти "Вінницький гуманітарно-педагогічний коледж" від 12 травня 2021 року № 76/21-03-28-03, [PERSON] , проживає в [ADDRESS] , в Комунальному закладі вищої освіти "Вінницький гуманітарно-педагогічний коледж" з 01 вересня 2019 року і здійснила оплату в сумі 3900,00 гривень, з 01 вересня 2020 року проживає в [ADDRESS] , в Комунальному закладі вищої освіти "Вінницький гуманітарно-педагогічний коледж" і здійснила оплату в сумі 3900,00 гривень, за період проживання в гуртожитку сплачена сума в розмірі 7800,00 гривень (а.с.34). Також, на підставі долучених до відзиву відповідачем документів судом було встановлено, що відповідач [PERSON] 14 лютого 2006 року зареєстрував шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Тульчинського районного управління юстиції Вінницької області (а.с.69). Відповідач [PERSON] являється батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Тульчинського районного управління юстиції Вінницької області (а.с.68). Окрім того, на підтвердження своїх заперечень проти позову викладених у відзиві, відповідачем надано копію договору фінансового лізингу №YIU0A-00000021 від 26 лютого 2020 року між ним та Акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк", відповідно до якого АТКБ "ПриватБанк" як лізингодавець зобов`язується набути у власність вказний [PERSON] як лізингоодержувачем транспортний засіб і надати лізингоодержувачу це майно за плату у користування, а також додатки до вказаного договору лізингу, які містять специфікацію та комплектацію автомобіля, розміри та строки внесення лізингових платежів (а.с.57-67). Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати, шляхом сплати аліментів (стаття 198 СК України). За правилами частини першої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Разом з тим, Сімейним кодексом України встановлено принцип рівності прав та обов`язків обох батьків щодо участі у матеріальних витратах, незалежно від того, з ким із них проживає дитина, про що зазначено також в постанові Верховного Суду від 21.02.2018 року у справі № 208/3075/16. З врахуванням викладеного, не лише відповідач, як батько, а й позивач, як мати, повинні утримувати дочку в період навчання в коледжі. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Отже, обов`язковою умовою надання батьками утримання повнолітнім дочці чи сину є можливість надання ними матеріальної допомоги. Під час розгляду справи встановлено, що повнолітня дитина сторін у справі навчається у вищому навчальному закладі та потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням. Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Виходячи з системного аналізу наведених вище норм чинного законодавства, враховуючи часткове визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає, що відповідач може та повинен надавати матеріальну допомогу на утримання своєї повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, самостійних доходів не має, і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Таким чином, керючись принципом диспозитивності цивільного судочинства та оцінюючи докази в їх сукупності, враховуючи майновий стан відповідача, який є працездатним як за віком, так і за станом здоров`я, оскільки зворотнього під час судового розгляду не доведено, а отже, може надавати допомогу повнолітній дитині, яка навчається, беручи до уваги підтвержену можливість відповідача, який проживає окремо, надавати таку матеріальну допомогу, враховуючи сімейний стан відповідача, який одружений та має на утриманні неповнолітнього сина, суд погоджується із визначеним позивачем способом стягнення аліментів в твердій грошовій сумі щомісячно, та виходячи при цьому із принципу розумності, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліментів на її утримання в розмірі 2000 гривень щомісячно до досягнення нею 23 років за умови продовження навчання, оскільки аліменти в даному розмірі суд вважає необхідними та достатніми для забезпечення потреб повнолітньої дитини з боку батька та співмірним з майновим станом відповідача, а їхня сплата не поставить його у скрутне матеріальне становище. При вирішенні питання про судові витрати суд бере до уваги норми ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, яка визначає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Суд виходить із того, що відповідно до ст.4, 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору при звернення до суду з позовом про стягнення аліментів, а тому у порядку ст.141 ЦПК України, враховуючи, ціну позову, яка у позовах про стягнення аліментів визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців, має підстави стягнути із відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 908 гривень 00 копійок, яка підлягала сплаті на день звернення до суду із вказаним позовом. Відповідно п. 1 ч. 3 ст. 113 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Згідно положень ч. 3 ст. 134 ЦПК України, попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. В частині 1 ст. 137 ЦПК України зазначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно вимог ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В частині 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до вимог ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В частині 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат понесених за надання правничої допомоги позивачем надано квитанцію № 6 від 04 березня 2021 року, з якої вбачається, що адвокатом Гордаш Н.М. отримано від [PERSON] гонорар в розмірі 1500 гривень за надання юридичної допомоги, проте жодних доказів того які саме види юридичної допомоги надавлися вказана квитанція не містить. Разом з тим, з матерілів справи вбачається, що адвокатом Гордаш Н.М. здійснювалася лише підготовка позовної заяви, підготовка заяви про долучення до справи матеріалів та клопотання про розгляд справи без участі позивача та представника. Доказів вчинення адвокатом Гордаш Н. М. інших дій, зокрема збирання інших доказів, участі в судових засіданнях, ознайомлення з матеріалами справи тощо, матеріали справи не містять. Враховуючи, надані позивачем докази, беручи до уваги категорію справи, відсутність доказів, які підтверджують час, витрачений адвокатом на підготовку та складання позовної заяви, обсяг доказів, які долучені до позовної зяави, а також часткове задоволення судом позовних вимог, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 1000 гривень сплачених за надання правничої допомоги, оскільки суд вважає, що витрати саме в даному розмірі є співмірними із обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Outcome: partial