Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

У листопаді 2015 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Кредитної спілки "Бізнес-Партнерство" про повернення коштів з депозитного рахунку. Позивач зазначив, за строковими договорами з відповідачем за угодою від 14.07.2008 року з відповідачем внесено 15.000 грн. за касовим ордером від 14.07.2008 року у вигляді Додаткового пайового внеску № 106 від 14 липня 2008 року». Посилаючись на те, що повернення грошей мало бути через 1 рік, однак на його звернення до відповідача протягом всього часу він не може отримати грошовий вклад. Він звернувся до правоохоронних органів, де знаходяться всі документи щодо відповідача на даний час, але борг залишився не повернутим. З огляду на викладені обставини позивач просив стягнути з Кредитної спілки «Бізнес-Партнерство» на користь [PERSON] заборгованість за угодою у сумі 15.000 грн. Ухвалою суду від 01 серпня 2016 року постановлено про заочний розгляд справи. У судовому засіданні позивач підтримав вимоги, викладені у позовній заяві із зазначених в ній підстав. Надав копію Ухвали Господарського суду м. Києва від 16.09.2014 року, в якій ухвалено [PERSON] визнати конкурсним кредитором Товариства з обмеженою відповідальністю «Кінгз Кепітал» на загальну суму 21825 грн. 00 коп. (15000 грн. 00 коп. - четверта черга, 6825 грн. 00 коп. - шоста черга). Також додатково надав договору комісійної винагороди № 350-БКС від 14.07.2008 року, копію заяви [PERSON] на ім'я Прокурора м. Києва Юлдашева С.О. від 16.10.2014 року, копію гарантійного листа № 92 від 18.11.2008 року. Також пояснив, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14.12.2015 року в цивільній справі за позовом [PERSON] до Кредитної спілки «Тринадцята зарплатня» про стягнення грошових коштів, вирішено позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання повторно не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Будь-яких заяв не надав. Суд, заслухавши думку позивача, оглянувши матеріали цивільної справи № 761/33163/15-ц, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів цивільної справи заявлені кредитором вимоги до боржника виникли на підставі договору додаткового пайового внеску №106 від 14.07.2008р., укладеного між кредитором та Кредитною спілкою «Бізнеспартнерство». Відповідно до глави два договору про порядок та умови внесення додаткового пайового внеску; п. 2.1. - добровільний додатковий пайовий внесок Члена кредитної спілки вноситься Членом Спілки виключно за його бажанням без жодних обмежень щодо розміру чи періодичності внесення; п. 2.2. - член Спілки вносить, а Спілка приймає додатковий пайовий внесок у грошовій формі в готівковій або безготівковій формі з метою збільшення пайового капіталу Спілки та забезпечення її фінансової стабільності, у сумі 15 000 00 грн. [PERSON] 14.07.2008 року внесено на рахунок Кредитної Спілки «Бізнес-Партнерство» додатковий пайовий внесок в сумі 15 000,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру (а.с.5). Строк дії договору становить один рік, після чого [PERSON] звертався до керівництва КС «Бізнес-Партнерство» з заявами про повернення внеску, однак до грошові кошти йому повернуті так і не були. Судом встановлено, що 14.07.2008 року між Кредитною спілкою «Бізнес-Партнерство» (далі - Спілка) та [PERSON] укладено договір у вигляді Додаткового пайового внеску №106 (а.с. 6). Відповідно п. 1.1. договору додаткового пайового внеску № 106 від 14 липня 2008 року» - Додатковий пайовий внесок - необов'язковий (добровільний) або обов'язковий (із обов'язковою сплатою) зворотній внесок Члена Спілки, що вноситься з метою збільшення пайового капіталу та забезпечення фінансової стабільності кредитної спілки; в п.1.2. - сторони гарантують, що на момент підписання цього документу не є жодним чином обмежені законом, іншим нормативним чи правозастосовуючим актом, судовим рішенням або іншим, передбаченим відповідним чинним законодавством, способом в своєму праві створювати цей документ. Відповідно до глави два договору про порядок та умови внесення додаткового пайового внеску; п. 2.1. - добровільний додатковий пайовий внесок Члена кредитної спілки вноситься Членом Спілки виключно за його бажанням без жодних обмежень щодо розміру чи періодичності внесення; п. 2.2. - член Спілки вносить, а Спілка приймає додатковий пайовий внесок у грошовій формі в готівковій або безготівковій формі з метою збільшення пайового капіталу Спілки та забезпечення її фінансової стабільності, у сумі 15 000 00 грн. На виконання вказаного договору [PERSON] 14.07.2008 року внесено на рахунок Кредитної Спілки «Бізнес-Партнерство» додатковий пайовий внесок в сумі 15 000,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру (а.с.5). Як зазначає позивач строк дії договору становив один рік, доказів зворотного суду не надано. [PERSON] звертався до керівництва КС «Бізнес-Партнерство» з заявами про повернення внеску, однак до цього часу грошові кошти йому повернуті так і не були. Статтею 23 Закону України "Про кредитні спілки" визначено, що кожен член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині 1 даної статті у порядку і в строки, які визначені відповідно до частини 7 ст. 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або договором, укладеним сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЗУ "Про кредитні спілки", внески членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата належить членам спілки на праві приватної власності. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання ( неналежне виконання ). Відповідно до вимог ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом. Як було встановлено в судовому засіданні, відповідач належним чином не виконав свої договірні зобов'язання та не повернув позивачу належні йому кошти в розмірі 15 000 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Тобто обставини, які встановлені рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14.12.2015 року в цивільній справі за позовом [PERSON] до Кредитної спілки «Тринадцята зарплатня» про стягнення грошових коштів не підлягають доказуванню. Доказів виконання умов договору Кредитною Спілкою «Бізнес-Партнерство» відповідачем суду не надано. Таким чином, оскільки суд, розглядає справи в межах заявлених позовних вимог, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що з відповідача Кредитної Спілки " Бізнес-Партнерство" на користь [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за Договором цільового внеску в сумі 15 000 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд також присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 487грн. 20 коп., які сплачено позивачем за подання позову до суду.

Outcome: approved