Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до ТзОВ "Лізингова компанія "Еталон" про захист прав споживача, визнання недійсним договорів фінансового лізингу, стягнення коштів. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав суду письмову заяву, в якій просить суд слухання справи проводити у його відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився повторно, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача та його представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Взявши до уваги пояснення позивача, зазначені в позовній заяві, дослідивши представлені суду документи, зясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 31 жовтня 2016 року між позивачем і відповідачем було укладено договір Фінансового лізингу №004535, укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» з додатками, згідно якого предметом Лізингу по даному договору є: трактор марки МТЗ 82.1» (а.с.7-20). А також встановлено, що 24 листопада 2016 року між позивачем і відповідачем було укладено договір Фінансового лізингу № 004532, укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» з додатками, згідно якого предметом Лізингу по даному договору є: трактор марки МТЗ 82.2» (а.с.25-31 ). Відповідно до квитанції від 31 жовтня 2016 року(а.с.36,37) [PERSON] сплатив ТзОВ " Лізингова компанія «Еталон» грошові кошти в сумі 91 000 гривень. Призначення платежу у квитанції зазначено як "реєстраційний платіж згідно Договору Фінансового Лізингу № 004535 від 31.10.2016 року та Договору Фінансового Лізингу № 004532 від 24.11.2016 року." Відповідно до частини другої статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Також, виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України. Згідно статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Зазначену правову позицію висловив Верховний Суд України у своїй постанові №6-2766цс15, яка, відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України повинна враховуватись судами загальної юрисдикції при застосуванні норм права. Судом встановлено, що договір фінансового лізингу від 31.10.2016 року № 004535 укладений між [PERSON] та ТзОВ "Лізингова компанія "Еталон" та договір фінансового лізингу від 24.11.2016 року в письмовій формі і такі договора нотаріально посвідчено не було, а отже такі договора є нікчемними. Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. За таких обставин, суд вважає, що до нікчемного правочину - Договору Фінансового Лізингу № 004535 від 31.10.2016 року та Договору фінансового лізингу № 004532 від 24 листопада 2016 року, укладених між [PERSON] та ТзОВ "Лізингова компанія "Еталон", необхідно застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину, передбачені ч. 1 ст. 216 ЦК України. Враховуючи вищевказану норму, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача сплачений останнім платіж на користь відповідача в сумі 91 000 гривень та 460 гривень за послуги банку.

Outcome: approved