Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом в якому вказала, що [INFO] в смт. Томашпіль Вінницької області помер її батько [PERSON]. Після смерті батька відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме на земельну ділянку площею 5,80 гектара, на яку спадкодавець, мав право, згідно державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER], виданий 21 березня 2001 року Охримівською сільською радою Якимівського району Запорізької області. Позивачка є єдиною спадкоємицею майна батька за законом першої черги. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON], [PERSON] - зверталась до державного нотаріуса за місцем проживання. Останнім відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини. Згідно п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Оскільки [PERSON] помер [INFO], а на той час діяв ЦК УРСР (1963 р.\, відповідно він підлягає застосування до вирішення спірних правовідносин. Згідно ст. 524 ЦК УРСР (1963 р.). спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавленні заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Згідно ст. 529 вказаного Кодексу, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилась після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини не має в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем: вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно ст. 548 ЦК УРСР (1963 р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Згідно ст.549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично втупив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР (1963 року), якщо спадкоємець в установлений ст. 549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно. (п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин )). Згідно абзацу 3 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Позивачка [PERSON] у встановлений ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) строк прийняла спадщину, а саме фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Оскільки позивачка, фактично вступила в управління та володіння спадковим майном у встановлений ст. 549 ЦК УРСР (1964 р.) строк, тобто придбала спадщину та є єдиною спадкоємицею за законом, тобто набула прав та обов'язків спадкодавця, за нею повинна бути визнано право власності на спадкове майно що належало [PERSON] В зв'язку з чим, просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування на спадкове майно, що належало її батькові [PERSON], який помер [INFO] в смт. Томашпіль Вінницької області, а саме на земельну ділянку площею 5. 80 гектара, згідно державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER], виданий 21 березня 2001 року Охрімівською сільською радою Якимовського району Запорізької області. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, від представника позивачки [PERSON] на адресу суду надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - Охримівської сільської ради Якимівського району Запорізької області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Суд, розглянувши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], який є батьком позивачки, що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Томашпільського районного управління юстиції Вінницької області від 17 березня 2004 року. Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 5,80 га., яка розташована на території Охримівської сільської ради Якимівського району Запорізької області. Позивачка [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги. Відповідно до п. 4. Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (від 16.01.2003 року) положення цього кодексу застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. 5. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Згідно п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР від 18.07.1963 року), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Згідноч.1 ст. 524 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до положень ст. 529 вказаного Кодексу, позивачка є спадкоємцем за законом першої черги після смерті свого батька Відповідно до ст. 549 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як зазначає позивачка в своєму позові вона фактично вступила в управління спадковим майном, а саме : земельною ділянкою площею 5,80 гектара, а тому визнається такою, що прийняла спадщину відповідно до положень ст. 549 ЦК України. Згідно абзацу 3 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Оскільки позивачка, фактично вступила в управління та володіння спадковим майном у встановлений ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) строк, тобто придбала спадщину та є спадкоємицею за законом першої черги, тобто набула прав та обов'язків спадкодавця, за нею підлягає визнанню в судовому порядку права власності на спадкове майно, що належало [PERSON] на день смерті. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги, підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved