Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

ТОВ "НККГ" звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. На доведеність заявлених вимог позивач зазначив, що відповідачі зареєстровані за адресою : [ADDRESS]. На дану квартиру відкрито особовий рахунок в ТОВ "НККГ" [NUMBER]. Відповідачу нараховується щомісяця : плата за вивіз сміття, технічне обслуговування будинку та прибудинкової території, плата за воду та асенізацію. Відповідач плату за житлово-комунальні послуги вносить несвоєчасно і не в повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 01.01.2013 року у сумі 4467,20 грн. З урахуванням вимог ч.2 ст.625 ЦК України витрати від інфляційних процесів становлять 193,78 грн., сума 3% річних становить 125,11 грн. Просить стягнути з відповідачів суму боргу у розмірі 4467,20 грн., витрати від інфляційних процесів у розмірі 193,78 грн., 3 % річних у розмірі 125,11 грн. та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні заявлених вимог. Відповідачка [PERSON] в суді з позовом не згодна, просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що між нею та позивачем відсутній договір на виконання послуг, вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності. Зазначила, квартира [ADDRESS] приватизована, послуги з постачання води, вивіз сміття, каналізацію вона оплачує, не сплачує за технічне обслуговування будинку та прибудинкової території, оскільки вважає що ці роботи позивачем не проводяться. Вона разом з жильцями під'їзду неодноразово зверталися до директора НККГ з проханням провести ремонт у під'їзді, але на ці заяви не відреагували. Вона разом з сусідами виповнили за власний рахунок ремонт під'їзду на суму 1200 грн., зробили ремонт порога на суму 300 грн. Зазначені суми не були зараховані позивачем їм в оплату за житлово-комунальні послуги, посилаючись на те, що відсутні чеки на вказані суми. Крім того, зазначила, що не згодна з тарифом на послуги, які надає позивач, вважає їх необґрунтованими. Відповідачка [PERSON] надала суду заяву з проханням розглянути справу без її участі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] зареєстровані і проживають за адресою : [ADDRESS], на ім'я [PERSON] в ТОВ "НККГ" відкрито особистий рахунок [NUMBER] (а.с. 8), і вони є споживачем житлово-комунальних послуг, які надає позивач. Згідно зі ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори, правочини, інші юридичні факти. У відповідності зі ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, передбачених ст. 11 ЦК України ( в тому числі і з юридичних фактів). Зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язаний вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії ( передати майно, сплатити гроші тощо). З обставин справи вбачається, що хоча між сторонами по справі не укладено письмового договору на надання житлово-комунальних послуг, проте позивач фактично здійснює дії пов'язані з цим, а відповідач користуються вказаними послугами. Тобто між сторонами фактично існують договірні відносини, що у відповідності з приведеними вище нормами законодавства, покладає на відповідача обов'язок по оплаті наданих йому послуг. З представленого представником позивача в судове засідання витягу з особового рахунку [NUMBER], відкритого в ТОВ «НККГ» на ім'я [PERSON], та з довідки-розрахунку, яка додана до матеріалів справи, вбачається, що відповідачі [PERSON] і [PERSON] послуги з технічного обслуговування будинку і прибудинкової території, водопостачання і вивіз сміття за період з 01.01.2010 року по 01.02.2014 року оплачувала не регулярно і не в повному обсязі, тому станом на 01.01.2013 року має заборгованість з оплати цих послуг у сумі 4467,20 грн. 39 коп., а станом на 01.02.2014 року -5410 грн. 56 коп. (а.с. 6-7, ). Виходячи з положень законодавства прав споживачів, ст.ст. 156 ч.3, 162 ЖК України та обставин справи про часткову оплату відповідачем цієї заборгованості, суд приходить до висновку про необхідність стягнення даної заборгованості з відповідача, повністю задовольнивши позовні вимоги позивача. Позивач наполягає на стягненні суми заборгованості в розмірі 4467,20 грн., і тому суд вважає за необхідне стягнути саме цю суму заборгованості. Суд не бере до уваги посилання відповідачки щодо пропуску позивачем строку позовної давності на підставі наступного. Відповідно до вимог ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до вимог ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду 02.09.2013 року з вимогами про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з відповідачки за період з 01.01.2010 року по 01.01.2013 року, при цьому з витягу з особового рахунку [NUMBER], відкритого в ТОВ «НККГ» на ім'я [PERSON], та з довідки-розрахунку, яка додана до матеріалів справи, вбачається, що відповідачі періодично проводила оплату в розмірі що перевищує щомісячні нарахування позивача за ці послуги (так, за жовтень 2010 року відповідачам була нарахована сума для сплати за надані послуги в сумі 124,92 грн., відповідачами сплачена сума 141,97 грн., в січні 2011 року нараховано 114,91 грн., сплачено - 1064,27 грн., березень 2011 року нараховано 109.89 грн., сплачено - 158,06 грн.), що свідчить про визнання ними заборгованості і в даному випадку має місце переривання перебігу позовної давності. Щодо стягнення з відповідачки інфляційних витрат і 3 % річних за період прострочки з 11.01.2010 року по 01.01.2013 року , то суд зазначає наступне. Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини з приводу надання та споживання житлово-комунальних послуг, які регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Частиною 1 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Отже, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, в якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора ( ч.1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Тому, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань на них поширюється дія ч.2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі існування прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, передбачена ч.2 ст. 625 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд погоджується з дослідженим у судовому засіданні розрахунком позивача втрати від інфляційних процесів, які становлять 193 грн. 78 коп. та трьох процентів річних від простроченої суми 125 грн. 11 коп. за період прострочки з 11.01.2010 року по 01.01.2013 року, і вважає за необхідне стягнути зазначені суми з відповідача на користь позивача. Що стосується заперечень відповідачки щодо необґрунтованості тарифів, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від порядку затвердження цін (тарифів) на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи : перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують спеціально уповноважені центральні органи виконавчої влади; друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території; третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін). Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків та прибудинкової території формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Органи місцевого самоврядування затверджують ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги у розмірі економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво. Рішенням від 15.09.2006 р. № 5/8-2 с. Новгородською селищною радою були узгоджені тарифи на житлово-комунальні послуги за результатами проходження процедури регуляторної політики, рішенням від 22.03.2012 року № 35 Новгородською селищною радою була встановлена економічно обґрунтована собівартість і повна ціна на послуги по утриманню будинків, споруд і прибудинкових території, по кожному будинку окремо, для виробника і постачальника послуг ТОВ «Новгородський ККГ» у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України № 869 від 01.06.2011 року «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги». (а.с. ) З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що затвердження тарифів на житлово-комунальні послуги було проведено з додержанням встановленого законом порядку. Щодо зарахування в рахунок заборгованості відповідачів за послуги з утримання будинків та прибудинкової території суму виконаних робіт з ремонту під'їзду і порогу, суд зазначає наступне. Згідно акту огляду будинку [ADDRESS], від 28.09.2009 року, жильцями будинку [ADDRESS] був проведений ремонт під'їзду своїми силами. Сума витрат на ремонт під їзда склала 1200 грн. (а.с. ) Згідно акту огляду будинку [ADDRESS], від 28.09.2009 року, жильцями будинку [ADDRESS] був проведений ремонт порогу своїми силами. Сума витрат на ремонт під їзда склала 300 грн. (а.с. ) Представник позивача в суді підтвердила, що дійсно відповідачка [PERSON] зверталася до керівництва ТОВ «НККГ» з проханням зарахувати в рахунок погашення заборгованості за житлово-комунальні послуги вартість виконаних жильцями робіт з ремонту під'їзду і порогу, але їй було відмовлено, оскільки до заяви не було додано жодного документа, який би підтверджував вартість виконаних робіт ( чеки, квитанції тощо). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відмова позивача в компенсації понесених відповідачами витрат на ремонт під'їзду та порогу є правомірною, оскільки, як і зазначила сама відповідачка [PERSON] в судовому засіданні, до заяви не були додані документи, які підтверджують вартість виконаних робіт (чеки, квитанції, тощо). В порядку ст.88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 229 грн. 42 коп., що підтверджується залученою до матеріалів справи квитанцією про його оплату (а.с. 1).

Outcome: approved