Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Усерпні 2017 року позивачка [PERSON]звернуласьдо суду з вказаним позовом, просила стягнути на свою користь в рахунок компенсації відшкодування моральної шкоди, завданої їй як донці [PERSON],померлого[INFO] у зв'язку з професійним захворюванням - 640 000 грн. без урахування податку з доходів фізичних осіб з відповідача Публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо - збагачувальний комбінат»(надалі -ПАТ «ЦГЗК»). В обґрунтування вимог посилається на ті обставини, що батько [PERSON] працював на підприємстві, а саме з 01 січня 1999 року до 02 квітня 2012 року на шахті «ім.Орджонікідзе» підземним дробильником 4 розряду та слюсарем. В 2004 році йому первинно було встановлені два професійні захворювання: Пиловий бронхіт першої ст. Емфізема легень першого - другого ст.ДН першого - другого ст.; Нейросенсорна приглухуватість справа першого ст. ( з легким зниженням слуху), зліва другого ст.(з помірним зниженням слуху). В 2006 році встановлено ще одне професійне захворювання Двосторонній плече-лопатковий пері артроз ПФ другого ст.. деформуючий артроз ліктьових, колінних ПФ другого ст.. суглобів, стійкий больовий синдром. Відповідно до акту розслідування хронічного захворювання №3 від 10.03.2004р. та №13 від 12.12.2006р. причиною отримання профзахворювання є багаторічна робота в умовах важкої праці. В зв'язку з отриманням професійними захворюванням та за висновками МСЕК [PERSON] з 2004 року постійно встановлювався процент втрати працездатності первинно це був 35 %, який в кожним роком збільшувався та 01.03.2016 при повторному переогляді було встановлено 85% втрати професійної працездатності та встановлено 2 групу інвалідності на безстроковий термін. [INFO] [PERSON] помер. Згідно Довідки про причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням від 16.09.2016 р. встановлений причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням. З 2004 року позивачка постійно переносить моральні страждання, Які вона обгрунтувала наступним чином: погане самопочуття батька, погіршення стану його здоров'я, не зважаючи на постійні курси лікування, санаторно-курортне лікування, приносили їй постійні страждання та переживання. Бачити, що рідна для тебе людина поступово помирає,було нестерпно сольно. Після його смерті її стан лише погіршився, тому що вона втратила не тільки батька, а і друга, він був для неї настільки близьким, що кожного дня вона думками лише з ним. Думка що він більше не повернеться, вона не зможе поділитись з ним радісними та гіркими новинами, не зможе відчути його любов, турботу, захист та моральну підтримку, стає для неї нестерпним. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі посилаючись на підстави викладені в позовній заяві та просив при винесені рішення врахувати - що з вини підприємства, позивачу заподіяні нервові потрясіння та душевні страждання, в зв'язку зі смертю близької людини,позивачка переносить моральні переживання, втратила батька, у неї виникли негативні зміни в житті викликані смертю рідної людини. Представник відповідача ПАТ «ЦГЗК» позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні. Зазначила, що сума моральної шкоди є необґрунтованою, оскільки жодного документу про розлади здоров'я, пов'язані з психологічним станом позивачки до позовної зави не додано. Повні свої доводи виклала в запереченнях на позов, які долучені до матеріалів справи. Вивчивши матеріали справи, доводи сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON], дівоче прізвище - [PERSON], народилась [PERSON], відповідно до свідоцтва про народження, виданого Тернівським районним відділом РАГСу м.Кривого Рогу від 31.07.1983р., актовий запис №986, батьками є [PERSON] та [PERSON]. [PERSON], працював з01 січня 1999 року до 02 квітня 2012 року на шахті «ім.Орджонікідзе» підземним дробильником 4 розряду та слюсарем, що підтверджується копією трудової книжки. 27.04.2004р. Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини [PERSON] встановлені професійні захворювання: - Пиловий бронхіт першої ст. Емфізема легень першого - другого ст. ДН першого - другого ст.; - Нейросенсорна приглухуватість справа першого ст. ( з легким зниженням слуху), зліва другого ст. ( з помірним зниженням слуху). За висновком МСЕК від 02.06.2004р. була встановлена втрата професійної працездатності 35% (з них 20% - по пиловому бронхіту та 15% - по нейросенсорної глухуватості). При повторному переогляді 31.05.2005р. було встановлено 40% втрати професійної працездатності, з яких 20% - по пиловому бронхіту та 15% - по нейросенсорної глухуватості. 07.11.2006р. Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини [PERSON] встановлено ще одне професійне захворювання: - Двосторонній плече-лопатковий періартроз ПФ другого ст. деформуючий артроз ліктьових, колінних ПФ другого ст. суглобів, стійкий больовий синдром. За висновком МСЕК від 26.03.2007р. [PERSON] була встановлена втрата професійної працездатності 60% (з них 30% по деформуючому артрозу (первинно), 20% - ХОЗЛ, 15% - по тугуватості) та встановлена 3 група інвалідності на безстроковий термін. При повторному переогляді 01.03.2016р. за висновками МСЕК[PERSON] встановлена 85% втрати професійної працездатності(по ХОЗЛ, двосторонньому плече-лопатковому пері артрозу, приглухуватості та встановлена 2-га група інвалідності на безстроковий термін. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 04.05.2016р., актовий запис №581. Згідно висновку експерта КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово - медичної експертизи» ДОР» патологоанатомічного дослідження №861 від 01.05.2016 року було встановлено причину смерті, а саме: хронічна легенево - серцева недостатність, легеневе серце. Хронічний обструктивний бронхіт, емфізема легень. Хронічне обструктивне захворювання легень. Згідно Довідки АА № 0000158 від 16.09.2016 про причинний зв`язок смерті з професійним захворюванням або трудовим каліцтвом Дніпропетровського обласного центру медико - соціальної експертизи, встановлений зв'язок смерті [PERSON], [INFO] від отриманого професійного захворювання. Статтею 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в України найвищою соціальною цінністю. У відповідності до ст.4 Закону України "Про охорону праці" державна політика в області охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників , повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування щ шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань Згідно ч.1, 3 ст. 13 Закону України "Про охорону праці", роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Стаття 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що право кожного на життя охороняється законом, а згідно статті 13 Конвенції - кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, були порушені, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до статей 21, 22 Конституції України, усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Згідно ст. 55 Конституції України, Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтею 23 Цивільного кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до статей 1167, 1168 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди позивачу з вини відповідача, а також причинний зв'язок між шкодою та протиправними діяннями відповідача, суд вважає, що відповідач повинен компенсувати позивачці завдану моральну шкоду. Обговорюючи розмір відшкодування позивачці [PERSON] моральної шкоди, суд виходить із суми, яку визначила позивач, тобто - 640 000 грн., також, суд враховує, характер, об'єм та тривалість душевних та психічних страждань, в зв'язку зі смертю близької людини, наслідки викликані заподіяною шкодою - смерть найбільш близької людини; перенесені позивачкою по теперішній час моральні страждання та переживання; тривалість перенесених страждань; зміни в житті викликані смертю батька. Позивачка внаслідок втрати батька переживає нервові потрясіння, вона залишилась одна та постійно потребує підтримки, порушено звичайний для неї спосіб життя, втрата близької людини, вимагає від неї додаткових зусиль для організації життя, оскільки померлий, за життя, був для неї опорою, надією та моральною підтримкою. Однак суд вважає, визначений позивачкою розмір моральної шкоди завищеним і таким, що не відповідає ступеню вини відповідача в заподіянні моральної шкоди позивачки, а тому вважає, що компенсацію за заподіяні моральні страждання слід призначити у розмірі 76 800 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням які зазнає позивачка, а в задоволенні іншої частини позову позивачу слід відмовити. Крім цього, відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача в доход держави судовий збір в сумі 640 грн., оскільки позивач на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від вказаних витрат при подачі позову до суду.

Outcome: partial