Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

Представник позивача [PERSON] в інтересах [PERSON], звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди у розмірі 80000 грн., завданої незаконними рішеннями Харківського окружного адміністративного суду від 19.05.2015р., Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.02.2016р. про стягнення з [PERSON] податку на землю у розмірі 2215,90 грн. Крім того, вважав незаконними дії прокурора Червонозаводського району м.Харкова, який звернувся до суду з позовною заявою про стягнення податку на землю з [PERSON] та підтримував позов в судах, та прокурора Харківської області, який неналежним чином розглянув скаргу [PERSON] від 16.11.2015р. В обґрунтування зазначив, що ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06.12.2016р. незаконні рішення судів було скасовано. А внаслідок таких противоправних дій погіршився стан здоровя [PERSON], вона стала інвалідом другої групи та хвилювалась з приводу вищезазначених дій разом із своїм сином [PERSON] В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та надав аналогічні пояснення. Представник відповідача, Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області, в судове засідання не зявився, про день та час розгляду повідомлений належним чином. Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті. Ч.2 ст. 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного, стягнення у вигляді арешту або виправних робіт. Відповідно до ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; \Пункт 1 частини першої статті 1 в редакції Закону N 4652-VI від 13.04.2012 \ \~2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; \~3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства. В ст. 4 зазначеного Закону встановлено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі , коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури суду завдали моральні втрати громадянинові, призвели до порушень його нормальних життєвих звязків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визначаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психологічного впливу, що призвело до погіршення реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відповідно до ст. 13 зазначеного Закону, питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Судом встановлено, що постановою Харківського окружного адміністративного суду від 19.05.2015р. позов Червонозаводського прокурора м.Харкова задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь держави податок на землю у розмірі 2215,90 грн. (а.с.4-6). Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.02.2016р. вказана постанова залишена без змін (а.с.9-11). Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06.12.2016р. зазначені рішення судів було скасовано, та справа направлена на новий розгляд (а.с.17-20). Крім того, [PERSON] звернулась до прокурора Харківської області із скаргою від 16.11.2015р. на дії прокурора Червонозаводського району м.Харкова [PERSON], який звернувся до адміністративного суду з позовом про стягнення з неї податку на землю (а.с.12-13). 23.11.2015р. заступник прокурора Харківської області надав відповідь , що підстав для відмови від позову не встановлено (а.с.14). Наведені факти проаналізовані, та суд дійшов висновку що дії суду та прокуратури не можуть вважатись неправомірними, оскільки кожен має право звертатись до суду за захистом своїх прав, прокурор звертався до суду в інтересах держави, судочинство здійснюється на принципі змагальності та скасування судових рішень не є підставою для відшкодування шкоди. Крім того, суд звертає увагу, що шкода [PERSON] внаслідок дій прокуратури та суду не доведена, оскільки з медичної документації вбачається, що вона хворіла з 2008 року (а.с.15-16), та інвалідність встановлено на підставі загального захворювання (а.с.21). Крім того, відповідно до ст. 4 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду" відшкодування шкоди у випадках, передбачених п.п.1,3,4,5 ст. З цього Закону, проводиться за рахунок коштів державного бюджету. Для здійснення програм та заходів, які проводяться за рахунок коштів бюджету, згідно ст. 22 Бюджетного Кодексу України, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів, яким є Державне казначейство України. Таким чином, суд вважає позовну заяву представника позивача безпідставною та недоведеною, у звязку з чим відмовляє у її задоволенні.

Outcome: dismissed