Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON]; треті особи: Комунальне підприємство "Ремонтно-експлуатаційна організація-1", [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. Свої позовні вимоги мотивував тим, що він є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло. [PERSON], який є відповідачем у справі проживає та зареєстрований у квартирі [ADDRESS]. 10.08.2013 року в його квартирі сталося залиття. 14.08.2013 року, комісією КП «РЕО-1» було проведено обстеження його квартири з метою виявлення причин і розміру заподіяної шкоди, за результатами якого було складено акт. Згідно із зазначеним актом комісії, залиття квартири сталося з вини відповідача, що проживає в [ADDRESS]. Відповідно до вищевказаного акту, в результаті затоплення квартири було пошкоджено коридор, а саме стіни (заміна шпалер), підлогу (пошкоджено ліноліум), а також замкнуло електропроводку в туалеті та ванній кімнаті. Внаслідок залиття, квартира [ADDRESS] потребує термінового поточного ремонту, оскільки мешкати в ній стало неможливо. Відповідно до локального кошторису №2-1-1 від 11.09.2013 року на ремонтні роботи квартири (після її залиття) та зведеного кошторисного розрахунку вартості ремонту від 11.09.2013 року, складеного КП «Київжитлоспецексплуатація», вартість проведення ремонту становить 2 965 грн. 00 коп. Відповідач добровільно відшкодувати завдану шкоду не бажає, незважаючи на його неодноразові звернення до останнього. Крім того, внаслідок залиття квартири в результаті винних та неправомірних дій відповідача вважає, що йому було завдано моральну шкоду, яку він оцінює в 2 000 грн. 00 коп. Моральна шкода полягає в порушенні його права власності, зокрема він зазнав чимало переживань та страждань з приводу зазначеного залиття квартири, в зв'язку з чим його сім'я постійно перебуває у нервовій та психологічній напрузі, дана квартира є єдиним житлом його сім'ї, сліди затоплення створюють дискомфорт, а також відчувається сирість, волога та запах плісняви. Також, за виготовлення локального кошторису №2-1-1 на ремонтні роботи та зведеного кошторису, зазначеного вище, ним було сплачено 106 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією №29-4433 від 11.09.2013 року. На підставі вищевикладеного, позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та просить суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду, завдану залиттям його квартири в сумі 2 965 грн. 00 коп., моральну шкоду в сумі 2 000 грн. 00 коп., 106 грн. 00 коп. витрат, пов'язаних з виготовленням локального кошторису і судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп. та 114 грн. 70 коп. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні визнав факт залиття, однак заперечував проти позову. Третя особа, [PERSON] позовн вимоги [PERSON] підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Представник третьої особи, КП «РЕО-1» в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надіслала на адресу суду клопотання, в якому просила провести розгляд справи за її відсутності. Позивач, відповідач та третя особа не заперечували проти слухання справи у відсутність представника КП «РЕО-1». Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, представника третьої особи, з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності та співставленні, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із змісту ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 11 жовтня 1993 року (а.с.23-24 - копія свідоцтва про право власності на житло). Згідно довідки за формою №3, яка міститься в матеріалах даної цивільної справи, в квартирі [ADDRESS] зареєстрованими є [PERSON], [INFO] (власник квартири) та [PERSON], [INFO] (дружина власника) (а.с.14 - довідка за формою №3). 14.08.2013 року, комісією КП «РЕО-1» було проведено обстеження квартири позивача з метою виявлення причин і розміру заподіяної шкоди, за результатами якого було складено акт. Згідно із зазначеним актом комісії, залиття квартири сталося з вини відповідача, що проживає в [ADDRESS] (а.с.9 - акт). Відповідно до вищевказаного акту, в результаті затоплення квартири було пошкоджено коридор, а саме стіни (заміна шпалер), підлогу (пошкоджено ліноліум), а також замкнуло електропроводку в туалеті та ванній кімнаті. Внаслідок залиття, квартира [ADDRESS] потребує термінового поточного ремонту, оскільки мешкати в ній, як пояснили позивач та третя особа, стало неможливо. Відповідно до локального кошторису №2-1-1 від 11.09.2013 року на ремонтні роботи квартири (після її залиття) та зведеного кошторисного розрахунку вартості ремонту від 11.09.2013 року, складеного КП «Київжитлоспецексплуатація», вартість проведення ремонту становить 2 965 грн. 00 коп. Також, за виготовлення локального кошторису №2-1-1 на ремонтні роботи та зведеного кошторису, зазначеного вище, позивачем було сплачено 106 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією №29-4433 від 11.09.2013 року. Як пояснив в судовому засіданні позивач, він неодноразово звертався до відповідача з проханням відшкодувати завдану шкоду, однак останній добровільно відшкодувати завдану шкоду не бажає. Відповідач в судовому засіданні визнав факт залиття, яке відбулося саме з його квартири, однак заперечував проти позову. Відповідно до ст.10 Житлового кодексу Української РСР, громадяни зобов'язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію. В п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України N6 від 27.03.92 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою. Є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Таким чином, відповідач, як мешканець квартири, з якої відбулося залиття, є відповідальним за спричинення шкоди. Відповідно до Правил користування жилими приміщеннями, утримання будинку і прибудинкової території в Україні, обов'язок по догляду за обладнанням в квартирі покладений на її мешканців. Крім того, це передбачено і статтею 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 року. Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.2 даної статті особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідач не надав суду доказів на підтвердження того, що відсутня його вина в залитті квартири позивача, натомість з акту про залиття квартири вбачається, що саме з його вини сталося залиття квартири позивача. Отже, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на його користь матеріальної шкоди в сумі 2 965 грн. 00 коп. та судовий витрат, пов'язаних з виготовленням локального кошторису в сумі 106 грн. 00 коп., є підтвердженими беззаперечними доказами, а тому підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, слід зауважити наступне. Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верхового суду України №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Крім того, у вищезазначеній постанові зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Виходячи з аналізу вищезазначених норм, в ході судового розгляду достовірно встановлено, що саме з вини відповідача та протиправності його діянь сталося залиття квартири позивача, що призвело до переживань позивача з приводу пошкодження майна, необхідності проведення ремонтних робіт, позбавлення нормальних умов для користування житлом, що викликало душевні переживання та хвилювання і погіршило його моральний стан та стан дружини останнього. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, а саме в сумі 1 000 грн. 00 коп. Також, у відповідності до ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 344 грн. 10 коп. На підставі вищенаведеного та

Outcome: partial