Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

04.06.2020 року ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» звернулось до суду з позовом до [PERSON] з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивувало тим, що 10.09.2013 року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ТОВ «Український лізинговий фонд» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 108\\13-Т\\Ц2 від 10.09.2013 року, відповідно до якого ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Land Rover Discovery», д/н [NUMBER] , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. 23.01.2017 року в м. Києві, на проспекті Героїв Сталінграду, 6-а, сталася ДТП за участю автомобіля «Land Rover Discovery», д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та «ВАЗ 111830», д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Відповідно до постанови Оболонського районного суду міста Києва, вказана ДТП сталась внаслідок порушення Правил дорожнього руху України, водієм автомобіля «ВАЗ 1 11830», д/н [NUMBER] , [PERSON] . В зв`язку з вищезазначеним, Страховиком, на підставі умов договору добровільного страхування наземного транспорту № 108\\13-Т\\Ц2 від 10.09.2013 року, розрахунку суми страхового відшкодування, Страхового Акту Хе 006.00055417-1 від 17.02.2017 року, Страхового Акту № 006.00055417-2 від 28.03.2017 року, Рахунку № С000035433 від 02.02.2017 року, Рахунку № С000036901 від 28.03.2017 року, було виплачено визначену ТОВ «Автолайф Центр» суму відновлюваного ремонту 745 751, 63 грн. Таким чином, позивач виконав свої зобов`язання перед страхувальником згідно умов договору. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ВАЗ 111830» державний номерний знак [NUMBER] на момент ДТП була застрахована ПрАТ "Київський страховий дім" відповідно до полісу АК 2241851. А тому на ПрАТ "Київський страховий дім" покладається відшкодування понесених витрат в межах ліміту страхової відповідальності за відповідним полісом, що становить 100 000 грн 00 коп., за вирахуванням франшизи у розмірі 1000 грн 00 коп.. а отже 99 000 грн. 00 коп. Враховуючи вищезазначене, невиплаченою залишається частина у розмірі 646 751, 63 грн.(745 751,63- 99 000=646 751, 63 грн). У зв`язку з цим, позивач для захисту своїх прав та інтересів звернувся о суду з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 646 751, 63 грн., а також судовий збір у розмірі 1 921,00 грн. 28.01.2020 року ухвалою судді відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 20.07.2020 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечив. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи, тому суд вважає за можливе розглянути даний позов за відсутності відповідача, за наявними матеріалами справи. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про страхування» страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем. Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору добровільного страхування наземного транспортного засобу № 108\\13-Т\\Ц2 від 10.09.2013 року, відповідно до якого ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Land Rover Discovery», д/н [NUMBER] , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. 23.01.2017 року в м. Києві, на проспекті Героїв Сталінграду, 6-а, сталася ДТП за участю автомобіля «Land Rover Discovery», д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та «ВАЗ 111830», д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Відповідно до постанови Оболонського районного суду міста Києва від 14.03.22017 року, вказана ДТП сталась внаслідок порушення Правил дорожнього руху України, водієм автомобіля «ВАЗ 1 11830», д/н [NUMBER] , [PERSON] , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Постановою Пленуму Верховного Суду України за № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку і перевірені в тому судовому засіданні, в якому постановлюється рішення. Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. 23.01.2017 року ТОВ «Лізинговий дім» отримало від [PERSON] заяву про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. В зв`язку з тим, що відбулась вищезазначена ДТП, Страховиком, на підставі умов договору добровільного страхування наземного транспорту № 108\\13-Т\\Ц2 від 10.09.2013 року, розрахунку суми страхового відшкодування, Страхового Акту Хе 006.00055417-1 від 17.02.2017 року, Страхового Акту № 006.00055417-2 від 28.03.2017 року, Рахунку № С000035433 від 02.02.2017 року, Рахунку № С000036901 від 28.03.2017 року, було виплачено ТОВ «Автолайф Центр» суму відновлюваного ремонту 745 751, 63 грн.Таким чином, позивач виконав свої зобов`язання перед страхувальником згідно умов договору. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ВАЗ 111830» державний номерний знак [NUMBER] на момент ДТП була застрахована ПрАТ "Київський страховий дім" відповідно до полісу АК 2241851. а тому на ПрАТ "Київський страховий дім" покладається відшкодування понесених витрат в межах ліміту страхової відповідальності за відповідним полісом, що становить 100 000 грн 00 коп., за вирахуванням франшизи у розмірі 1000 грн 00 коп., а отже 99 000 грн. 00 коп. Враховуючи вищезазначене, невиплаченою залишається частина у розмірі 646 751, 63 грн.(745 751,63- 99 000=646 751, 63 грн). Таким чином, суд надходить до висновку про те, що правовідносин, які виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою страховиком на користь потерпілого страхового відшкодування, регулюються положеннями ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування». Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст.979 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст.10 Закону України «Про страхування» страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем. Відповідно до ст.980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Згідно зі ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Суброгація істотно відрізняється від регресу. Основна відмінність суброгації від регресу полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Таким чином, у спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора, а саме, страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» перейшло право вимоги до відповідача на підставі ст.993 ЦК України - в порядку суброгації. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Судом встановлено, що згідно платіжного доручення № 68383 від 30.03.2017 року та платіжного доручення № 281 від 24.02.2017 року ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» сплачено на рахунок ТОВ «Автолайф центр», в якості страхової виплати для ТОВ «Український лізинговий фонд» 745751 грн. 63 коп. Отже, з урахуванням викладеного вище, приймаючи до уваги те, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована, суд, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, приходить до висновку про те, що позовні вимоги ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» про стягнення з [PERSON] виплаченого страхового відшкодування в сумі 646 751 грн. 63 коп. підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 9 701,28 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved