Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить зняти арешт з усього нерухомого майна [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , накладений на підставі: - постанови державного виконавця Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ Щербань О.М. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, №28450693 від 31.08.2011, реєстраційні номери обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №11573304 та №11573486, записи вчинені Житомирською філією державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України 05.09.2011; - постанови державного виконавця Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ Щербань О.М. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, №33068807 від 15.06.2012, реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №12626550, запис вчинений Житомирською філією державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України 05.09.2011. В обґрунтування позовних вимог вказує, що в 2008 році взяла кредит, сума заборгованості по якому була стягнута з неї рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 17.04.2012. Постановою від 15.06.2012 у виконавчому провадженні 33068807 накладено арешт на все належне їй майно та оголошено заборону на його відчуження. Крім того, згідно відомостей Єдиного реєстру заборон про відчуження об`єктів нерухомого майна 05.09.2011 було зареєстровано арешт всього майна [PERSON] на підставі постанови державного виконавця Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ, ВП 28450693, 31.08.2011. Згідно листа Корольовського ВДВС у м.Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) на даний час на виконанні немає виконавчих проваджень відносно [PERSON] , а ті, які були відкриті (№ 28450693 , № 33068807 ) завершені 28.01.2013 та 27.03.2013. Оскільки в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна є запис про арешт всього належного майна, позивач не може в повному обсязі володіти, користуватися та розпоряджатися майном Вказує, що на день подання позову до суду щодо неї відсутні виконавчі провадження або матеріальні претензії, відтак правова підстава для арешту та заборони на відчуження майна, що належить останній, відпала. Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 04.06.2021 у справі відкрито спрощене позовне провадження із повідомленням сторін. Від Корольовського відділу Державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) надійшов відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позову. Вказує, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження на виконанні у відділі ДВС перебували наступні виконавчі провадження: - ВП 33068807 з виконання виконавчого листа Корольовського районного суду м. Житомира за № 2-1046/12 від 23.05.2012 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «СЕБ Банк» заборгованості на суму 103690,18 грн. Дане виконавче провадження 27.03.2013 завершено в порядку пункту другого частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції на момент прийняття рішення (у зв`язку з відсутність у боржника майна на яке можливо звернути стягнення); - ВП 28450693 з виконання виконавчого листа Корольовського районного суду м. Житомира за № 2-1632 від 25.07.2011 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «СЕБ Банк» заборгованості на суму 12171,59 грн, 121,71 грн сплаченого судового збору, 120 грн витрат з ІТЗ. Дане виконавче провадження 28.01.2013 завершено в порядку пункту восьмого частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції на момент прийняття рішення (у зв`язку з фактичним виконанням). Разом з тим, у разі повернення виконавчого документа стягувачу, арешт з майна боржника не знімається, оскільки стягувач не втрачає право на повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання, в межах відповідного строку. Від Публічного акціонерного товариства "ФІДОБАНК" відзиву на позовну заяву не надходило. Представником позивача подано до суду заяву, відповідно до змісту якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить провести судовий розгляд справи за його відсутності. Представником відповідача - Корольовського відділу Державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) подано до суду заяву, відповідно до змісту якої просить прийняти рішення у справі з урахуванням відзиву на позовну заяву та провести судовий розгляд справи за його відсутності. Представник Публічного акціонерного товариства "ФІДОБАНК" в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. У відповідності до положень ч.3 ст.211, ч.1 ст.223, ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу та на основі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Встановлено, що відповідно до інформаційної довідки № 243505013 від 08.02.2021, все нерухоме майно [PERSON] арештовано на підставі: - постанови державного виконавця Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ Щербаня О.М. ВП № 28450693 від 31.08.2011 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Реєстраційний номер обтяження 11573304, 11573486; - постанови державного виконавця Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ Рудюк А.В. ВП № 33068807 від 15.06.2012 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Реєстраційний номер обтяження 12626550. Відповідно до листа №19.22/21/2021/24/14606 від 16.02.2021 Корольовського відділу Державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), на примусовому виконанні у відділі ДВС перебували наступні виконавчі провадження: 1) ВП 33068807 з виконання виконавчого листа Корольовського районного суду м. Житомира за № 2-1046/12 від 23.05.2012 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «СЕБ Банк» заборгованості на суму 103690,18 грн. 27.03.2013 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу у відповідності до пункту другого частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції на момент прийняття постанови; 2) ВП 28450693 з виконання виконавчого листа Корольовського районного суду м. Житомира за № 2-1632 від 25.07.2011 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «СЕБ Банк» заборгованості на суму 12171,59 грн, 121,71 грн сплаченого судового збору, 120 грн витрат з ІТЗ. 28.01.2013 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у відповідності до пункту восьмого частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції на момент прийняття постанови. Інших відомостей про хід виконання даних виконавчих проваджень не збереглося, так як оригінали виконавчих проваджень знищено згідно акту від 28.02.2017 про вилучення виконавчих проваджень для знищення завершених у 2013 році. Згідно інформації з АСВП від 09.03.2021: - виконавче провадження № 42762560 щодо боржника [PERSON] , стягувач - ПАТ «Фідобанк», яке відкрито 04.04.2014, завершено; - виконавче провадження № 55018003 щодо боржника [PERSON] , стягувач - Держава, яке відкрито 27.10.2017, завершено. Вважаючи, що правова підстава для арешту та заборони на відчуження нерухомого майна відпала, [PERSON] звернулась до суду із цим позовом. Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає наступне. У частині першій статті 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. У порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закону № 606-XIV) державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. Частиною першою статті 57 Закону № 606-XIV передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно із статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час пред`явлення позову) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Аналогічна за змістом норма містилась в статті 60 (59) Закону № 606-XIV. При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. У пункті 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» зазначено, що в разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження. У зв`язку із цим боржник не може пред`являти такий позов, оскільки у судовому процесі він є відповідачем та законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання. Згідно із частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Звертаючись з даним позовом до суду, позивач обґрунтувала свої вимоги тим, що накладення арешту на належне їй майно порушує її права, як власника майна, а тому, посилаючись на Закон України «Про виконавче провадження», просила зняти арешт, накладений постановами державного виконавця. Разом з тим, позивач є боржником у виконавчих провадженнях та не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законодавством України у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником рішень, дій або бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02 вересня 2020 року у справі № 320/5432/18 та від 23 грудня 2020 року у справі №554/7908/17-ц. Таким чином, позивачем неправильно обрано спосіб захисту своїх прав та інтересів, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Враховуючи наведене, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed