Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом. У позові вказала, що рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 23.12.2011 року з [PERSON] на її користь, на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] було стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку, починаючи з 26.07.2011 року, а також аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини, починаючи з 22.06.2011 року. [PERSON] аліменти не сплачував постійно та у визначеному розмірі, тому, відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам на утримання дитини ВДВС Хортицького району, сума боргу на утримання дитини складає 20 968 грн. 22 коп., сума заборгованості по аліментам на її утримання, складає 10 313 грн. 69 коп. Від добровільної сплати суми заборгованості відповідач ухиляється, тому просила стягнути з [PERSON] вказані суми заборгованості, а також сплачений нею судовий збір. У судове засідання позивачка не з'явилася, надавши суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, просить позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивачки. Відповідач [PERSON] у судові засідання не з'являвся неодноразово, про слухання справи сповіщалася належним чином, про що у матеріалах справи є докази. Відповідно до ст. 74 ЦПК України, судова повістка фізичним особам, які не мають статусу підприємців направляється за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до довідки АДП від 26.01.2015 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], за місцем реєстрації викликався до суду, шляхом направлення повісток, але повістки не отримував, через що вони повернуті суду без вручення адресатові, тому, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності відповідача, по наявним у справі документам, шляхом постановлення заочного рішення. Представник третьої особи- Орджонікідзевського ВДВС ЗМУЮ до суду не з'явився, про слухання справи сповіщався належним чином, тому, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника третьої особи. Відповідно до ст.. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню у зв'язку з наступним. Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 23.12.2011 року з [PERSON] на користь [PERSON], на утримання сина [PERSON], [INFO] було стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку, починаючи з 26.07.2011 року, а також аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини, починаючи з 22.06.2011 року до досягнення дитиною віку трьох років ( а.с.27). За вказаним виконавчим листом № 2-1821 від 17.01.2012 року Хортицького районного суду м.Запоріжжя 06.10.2014 року державним виконавцем ВДВС Орджонікідзевського району м.Запоріжжя, було здійснено розрахунок заборгованості по аліментам згідно п.3 ст. 195 СК України ( а.с.25 з обох сторін). Заборгованість по аліментам на утримання неповнолітньої дитини розрахована державним виконавцем за період з 01.03.2012 року по 31.09.2014 року і складає 20 968 грн. 22 коп. Заборгованість по аліментам на утримання [PERSON] до досягнення дитиною трирічного віку ( зворотна сторона) розрахована державним виконавцем за період з 01.03.2012 року по 11.03.2013 року і складає 10314 грн. 69 коп. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до норм ст. 194 СК України, ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження", п. 18 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 26.12.2003 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення дій, або бездіяльності органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" розмір заборгованості за виконавчим документом про стягнення аліментів державний виконавець повинен визначати виходячи з правил ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження", відповідних норм сімейного законодавства, а також постанови КМУ від 26.02.1993 року № 146 із наступними змінами "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". При цьому державний виконавець не може вирішувати питання про повне або часткове звільнення від сплати заборгованості. Згідно ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Згідно п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" судам необхідно враховувати, що розмір заборгованості за виконавчим документом про стягнення аліментів державний виконавець повинен визначати виходячи з правил ст. 74 Закону «Про виконавче провадження», відповідних норм сімейного законодавства, а також постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993р. № 146 (з наступними змінами) "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". При цьому він не може вирішувати питання про повне або часткове звільнення від сплати заборгованості. Відповідачем суду не надано жодного доказу який би свідчив про те, що державний виконавець відділу державної виконавчої служби не вірно виконав розрахунки заборгованості по аліментам а також те, що відповідач вказані розрахунку оспорював. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Характерною рисою зобов'язань з утримання є їх довгочасний характер. Цей момент позначається й на особливостях захисту майнових прав учасників сімейних відносин. Вимога про стягнення аліментів може бути подана протягом усього строку існування права на утримання. Право на утримання не погашається давністю, оскільки потреба в матеріальному утриманні об'єктивно існує протягом тривалого часу. Тож положення Сімейного кодексу України не містять передумов для звільнення боржника від заборгованості по аліментам, оскільки такий обов'язок боржника є триваючим, а нарахування по зобов'язанню припиняється по досягненню дитиною 18-річного віку. Таким чином, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та у обраний позивачем спосіб, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивачки у частині стягнення сум заборгованості по аліментам на утримання неповнолітньої дитини та на її утримання, є обґрунтованими, доведеними і підлягаючими повному задоволенню, а тому з відповідача [PERSON] необхідно стягнути заборгованість по аліментам на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] у сумі 20 968 грн. 22 коп. і заборгованість по аліментам на утримання [PERSON] до досягнення дитиною віку трьох років у сумі 10 314 грн. 69 коп. Крім того, відповідно до ст.. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені неї і документально підтверджені судові витрати, тому позовні вимоги позивачки у частині стягнення з відповідача суми сплачених судових витрат, підлягають задоволенню.

Outcome: approved