overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

Представник позивача, що діє на підставі довіреності, звернувся до суду із вказаним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач зареєстрований та проживає за адресом: [ADDRESS], є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, відкрито абонентський особовий рахунок [NUMBER]. Відповідач не сплачує в повному обсязі за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що призвело до утворення заборгованості, яка враховуючи 3% річних та інфляційні витрати, становить суму 4582,85 грн. грн., також судові витрати. Представник позивача, що діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі ст.224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно із довідкою №492 від 11.08.2016 року, виданою ДП "Промжитлосервіс-2" ПАТ "Промбуд-2": відповідач [PERSON] зареєстрований і постійно мешкає за адресом: [ADDRESS]. Згідно із зведеною карткою абоненту [NUMBER] за вказаним адресом, загальна заборгованість складає 4582,85 грн., з яких: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.06.01 р. по 30.04.16 р. - 2659.86 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.12.1999 р. по 30.04.16 р. - 1326.78 грн.; індекс інфляції - 535.59 грн.; 3% річних від простроченої суми - 60.62 грн. Обов'язок споживачів своєчасно сплачувати за житлово-комунальні послуги, у тому числі і за послуги водопостачання та водовідведення, передбачений ст. 68 ЖК України, ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно із ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі наведеного, судом встановлено, що за вказаною адресом зареєстрований та мешкає відповідач [PERSON] За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо суми заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних від простроченої суми у загальному розмірі 4582.85 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати належить стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

В позові до суду позивач вказав, що 01.11.2011 року між банком і [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг, за умовами якого банк відкрив [PERSON] відновлювану відкличну Кредитну лінію на загальну суму 100000 грн., та платіжну картку із встановленим кредитним лімітом на платіжну картку в розмірі 9 000 грн., а [PERSON] в свою чергу зобов'язувався погашати заборгованість за кредитом, сплачувати проценти за користування кредитом, а також виконувати інші умови договору. Посилаючись на те, що [PERSON] свої зобов'язання за договором не виконує, у зв'язку із чим утворилась заборгованість, просив стягнути з [PERSON] на користь банку 11383,61 грн.. яка складається із 5968,29 грн. - заборгованості по сплаті тіла кредиту, 2034,15 грн., - простроченого тіла кредиту, 3381,17 грн. - заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в заяві до суду просив розглядати справу у відсутність представника позивача, позов підтримав. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, у зв'язку із чим справа розглядається на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши надані докази, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 01.11.2011 року між банком і [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг, за умовами якого банк відкрив [PERSON] відновлювану відкличну Кредитну лінію на загальну суму 100000 грн., та платіжну картку із встановленим кредитним лімітом на платіжну картку в розмірі 9 000 грн., а [PERSON] в свою чергу зобов'язувався погашати заборгованість за кредитом, сплачувати проценти за користування кредитом, а також виконувати інші умови договору (а.с.3-4). [PERSON] взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку із чим утворилась заборгованість в розмірі 11383,61 грн., яка складається із 5968,29 грн. - заборгованості по сплаті тіла кредиту, 2034,15 грн., - простроченого тіла кредиту, 3381,17 грн. - заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом (а.с.3-4). Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. ПАТ "ДельтаБанк" звільнений від сплати судового збору відповідно до п.22 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи, що [PERSON] взяті на себе зобов'язання за договором від 004-09500-011111 від 01 листопада 2011 року не виконує належним чином, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ПАТ "Дельта Банк". Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

В червні 2017 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 02 вересня 2006 року. Від шлюбу мають двох синів - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на життя та виховання дітей, у зв'язку з чим проживають окремо, сімейно-шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Вважала, що шлюб існує формально, тому просила його розірвати. Також, у зв'язку із розірванням шлюбу просила змінити прізвище на дошлюбне "[PERSON]". Позивачка в судове засідання не з'явилась, просила слухати справу без її участі, позов підтримала, проти примирення заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, просив слухати справу без його участі, позов визнав. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 02 вересня 2006 року перебувають в шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.5). Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.11-12). Відповідно до ст.105, 112 Сімейного кодексу України даний шлюб може бути розірвано за позовом одного з подружжя. Оскільки позивачка позов підтримала, проти примирення заперечувала, відповідач позов визнав, то суд вважає за необхідне позов задовольнити і шлюб між сторонами розірвати. Після реєстрації розірвання шлюбу прізвище позивачки "[PERSON]" змінити на дошлюбне "[PERSON]". Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судові витрати в сумі 640 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

11 листопада 2015 року [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу. В заяві вказала, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 січня 2014 року. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею. З березня 2015 року подружжя припинило сімейні стосунки, та проживають окремо один від одного. Позивач просив шлюб розірвати та залишити прізвище "[PERSON]." У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі на примирення не погоджується. Просить суд залишити їй прізвище "[PERSON]." Відповідач позовні вимоги визнав повністю, згодний на розірвання шлюбу, та на примирення не погоджується. Суд, заслухавши показання сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до висновку про те що є підстави для задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила свої прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, не заперечується сторонами, підтверджується наявними у справі доказами, що сторони зареєстрували шлюб - 25 січня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції, Миколаївської області, актовий запис №11.(а.с.3). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. (а.с.4). В зв'язку з втратою один до одного почуття любові та поваги в сім'ї постійно виникали не порозуміння. З березня 2015 року сторони припинили подружні стосунки, не проживають однією сім'єю та живуть окремо один від одного в різних місцях. Ні одна із сторін на примирення не погоджуються. Суд вважає, що подальше спільне життя сторін та збереження сім'ї є неможливими, в зв'язку з тим, що подружжя втратили один до одного почуття поваги та любові. Позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню Та залишає позивачу прізвище "[PERSON]." Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати за розгляд справи в суді.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до Оболонського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідачів КП Главанської сільської ради "АБСОЛЮТ", [PERSON], приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ПАТ "Укрсоцбанк", про скасування рішень про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно. Одночасно з поданням позовної заяви позивачем [PERSON] заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору. Згідно з ч. 1 ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Ч. 3 цієї статті передбачено, що з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати. Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлено Законом України "Про судовий збір". Відповідно до ст. 8 вказаного Закону враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або: 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Позивач [PERSON] не наводить з посиланням на відповідні докази про наявність підстав для відстрочення сплати судового збору, обмежуючись лише покликанням на те, що він не працює та є інвалідом ІІІ групи. З огляду на зміст позовних вимог, розмір обов`язкового судового збору, який підлягає сплаті, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання [PERSON] про відстрочення сплати судового збору.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Згідно позову, сторони 03.02.2012 року зареєстрували шлюб. Даний шлюб є тритієм. Від шлюбу сторони дітей не мають. Сторони припинили сімейні стосунки через відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на життя та побутові питання, внаслідок чого втратили любов та взаємну повагу. Протягом останніх двох років сторони мешкають окремо, спільне господарство не ведеться. Спорів з приводу поділу майна на даний час не мається. Позивач відновлення сімейних відносин вважає неможливим та просить шлюб розірвати. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився надав заяву про розгляд справи у його відсутність, на позовних вимогах наполягав та просив його задовольнити. У судовому засіданні відповідачка [PERSON] проти позову заперечувала та показала, що бажає зберегти сім'ю з позивачем та просить в позові відмовити. Крім того, пояснила, що при реєстраціє даного шлюбу вона отримала прізвище чоловіка "[PERSON]", в подальшому, відповідно до свідоцтва про зміну імені від 21.10.2014 року, прізвище позивачки "[PERSON]" було змінено на дошлюбне прізвище "[PERSON]". Відповідно до ст.ст.105,110,112 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд, вислухавши пояснення відповідачки, дослідивши позов, надані докази, суд встановив, що сторони з 03.02.2012 року одружені, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). При реєстрації шлюбу відповідачка змінила прізвище з «[PERSON]» на прізвище чоловіка «[PERSON]». В подальшому, відповідно до свідоцтва про зміну імені від 21.10.2014 року, актовий запис №38 позивачка змінила прізвище "[PERSON]", яке отримала при реєстрації цього шлюбу на дошлюбне прізвище "[PERSON]". Даний шлюб є третім. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Протягом двох років сторони мешкають окремо, сімейні стосунки припинили через відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на життя та побутові питання, внаслідок чого втратили любов та взаємну повагу. Сторонами спільне господарство не ведеться. Спорів з приводу поділу майна на даний час не мається. Суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, вважає, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження їхнього шлюбу порушувало б принцип добровільності шлюбу, суперечило б інтересам позивача, оскільки останній, незважаючи на заперечення відповідачки, наполягає на розірванні шлюбу, у зв'язку із чим позовні вимоги слід задовольнити та шлюб між ними розірвати, залишивши позивачці прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

ВАТ"Кременчуцький сталеливарний завод" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В позовній заяві позивач зазначив, що згідно ордеру №54 від 12.12.2000 року [PERSON],[INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO] було вселено до гуртожитку [ADDRESS] Станом на 22.04.2014 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зняті з місця реєстрації за вказаною адресою. [PERSON] починаючи з вересня 2013 року і по теперішній час за місцем своєї реєстрації не проживає, що підтверджується відповідними актами. Оскільки відповідачка за місцем реєстрації не проживає понад шість місяців без поважних причин, прохають визнати [PERSON] втратившою право на користування житловим приміщенням в гуртожитку [ADDRESS] та стягнути з відповідачки судовий збір в сумі 243,30 грн.. Представник позивача в судове засідання не з'явився,про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, направили до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника та згоду на винесення по справі заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, про причини неявки суд не повідомила. Суд, вивчивши матеріали справи, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що 12.12.2000 року [PERSON] було видано ордер №54 на право зайняття з сім'єю, яка складається з сина [PERSON], невістки [PERSON] та внука [PERSON] кімнати [NUMBER] в гуртожитку [ADDRESS], що знаходиться на балансі ПАТ"Кременчуцький сталеливарний завод" та призначений для проживання працівників заводу. Згідно довідки Форми Б [PERSON], [PERSON] та [PERSON] виписані з кімнат [NUMBER] в гуртожитку [ADDRESS] [PERSON] залишилась зареєстрованою за вказаною адресою, однак з вересня 2013 року та по даний час там не проживає, що підтверджується актами про не проживання від 14.10.2013 року, 28.11.2013 року, 05.12.2013 року, 13.01.2014 року, 05.02.2014 року, 11.03.2014 року, 14.04.2014 року, 12.05.2014 року та 17.06.2014 року, складеними працівниками гуртожитку ПАТ «КСЗ» по вул. Декабристів,28. Крім того, [PERSON] не є працівником ПАТ"Кременчуцький сталеливарний завод". Відповідно до ст.ст. 72, 71 ЖК України визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад шість місяців, провадиться в судовому порядку. Із змісту ст. 127 ЖК України вбачається, що гуртожитки використовуються для проживання громадян у період роботи. Суд вважає необхідним визнати [PERSON] втратившою право на користування кімнатами 64-65 в гуртожитку [ADDRESS], оскільки вона за вказаною адресою не проживає більше шести місяців без поважних причин. Суд також вважає необхідним стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача судовий збір в сумі 243,60 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

21 березня 2017 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом. В заяві вказала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 06 березня 1996 року у ВДРАЦС Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області. Від спільного життя дітей не мають. З 08 липня 1996 року сімейні стосунки припинили за різності характерів. Вважає, що збереження сім"ї неможливо, а тому просила суд шлюб розірвати та змінити їй шлюбне прізвище на дошлюбне "Табуровська". У судове засідання сторони не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Позивачка надала суду письмову заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач у судове засідання не з"явився, про причини неявки суд не повідомив. Судом ухвалено про слухання справи у відсутність сторін на підставі ст.ст.224-226 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, суд, прийшов до висновку про те, що є підстави для задоволення позову. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересах одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 06 березня 1996 року у відділі РАЦС Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис №16, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії I-ФП №072572, виданого повторно 15 червня 2011 року (а.с.4). Від шлюбу подружжя дітей не мають. З 08 липня 1996 року подружжя припинило сімейні стосунки за різності характерів. Відповідач відмовляється розірвати шлюб через органи ВДРАЦС, про що свідчить лист начальника Снігурівського РВ ДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області від 17 березня 2017 року №260/15.26.-5.3.3 (а.с.6). Між сторонами склалися неприязні стосунки, вони втратили один до одного почуття любові та поваги. За такого, суд вважає що сім'я розпалася остаточно, а тому заява позивачки ґрунтується на законі і підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно ст.113 СК України суд змінює позивачці шлюбне прізвище на дошлюбне "Табуровська". Відповідно до ст.ст.79,88 ЦПК України суд стягує з відповідача понесені позивачкою судові витрати у розмірі 640грн.

Outcome: approved