Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Державної казначейської служби України, в якому вимагає стягнути на свою користь грошові кошти у зв'язку із незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, а саме: грошову суму у розмірі 7000 гривень на відшкодування витрат на юридичну допомогу, та грошову суму у розмірі 50000 гривень на відшкодування моральної шкоди. Як зазначила позивачка у своїй позовній заяві, 03.12.2013 року [PERSON] (третя особа у справі) звернулася із заявою до органів міліції про спричинення їй тілесних ушкоджень позивачкою. 10.12.2013 року позивачці було повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. 12.12.2013 року прокурором був складений обвинувальний акт за тією ж статтею. Вироком Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 15.05.2014 року вона була визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та засуджено до покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень. Ухвалою судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області від 06.08.2014 року вирок Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 15.05.2014 року був скасований, а кримінальне провадження закрито на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України у зв'язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості. Позивачка вказала, що під час кримінального провадження вона змушена була скористуватися правовою допомогою, на яку витратила грошові кошти у розмірі 7000 гривень. Крім того, їй було завдано моральної шкоди, оскільки вона пережила емоційний стрес, був порушений нормальний хід її життя, вона почувала образу та обурення, була принижена її соціальна репутація. Вважаючи свої права порушеними, позивачка й звернулася до суду із зазначеними вимогами. У судовому засіданні представник позивачки адвокат [PERSON] підтримав заявлений позов, просить його задовольнити, врахувавши обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату та місце слухання справи був повідомлений належним чином, ніяких відомостей про причину неявки суду не надав. На підставі ч.2 ст.77, ст.ст.224-226 ЦПК України, позов розглянуто за відсутності відповідача в порядку заочного провадження. Третя особа [PERSON] вважає позов необґрунтованим, наполягає на тому, що позивачка вчинила відносно неї злочин спричинила тілесні ушкодження, і погрожує до цього часу. Суд заслухавши пояснення представника позивачки, третьої особи, та дослідивши надані йому докази, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Так, 03.12.2013 року третя особа [PERSON] звернулася із заявою до органів міліції про спричинення їй тілесних ушкоджень позивачкою (а.с.7). 10.12.2013 року позивачці було повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України (а.с.6). 12.12.2013 року прокурором був затверджений обвинувальний акт за тією ж статтею (а.с.8). Вироком Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 15.05.2014 року вона була визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та засуджено до покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень. Ухвалою судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області від 06.08.2014 року вирок Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 15.05.2014 року був скасований, а кримінальне провадження закрито на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України у зв'язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості (а.с.9-10). На даний момент ухвала апеляційної інстанції є такою, що набрала законної сили, та у встановленому законом порядку не скасована, у зв'язку з чим суд не може прийняти заперечення третьої особи щодо того, що позивачка насправді винна у вчиненні злочину. Відповідно до п.1 ст.1 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Згідно п.2 ст.2 того ж Закону, право на відшкодування шкоди виникає, зокрема, у випадку закриття кримінального провадження за невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Відповідно до пп.4, 5 ст.3 Закону, громадянинові відшкодовуються суми, сплачені громадянином у зв'язку з поданням йому юридичної допомоги, та моральна шкода. Суд не може задовольнити вимоги позивачки про відшкодування витрат на подання юридичної допомоги, оскільки, виходячи з наданих позивачкою квитанцій (а.с.11-12), відповідні грошові кошти були сплачені нею на користь ФОП [PERSON] за "юридичні послуги" протягом кількох днів у січні 2014 року; при цьому суду не подано доказів щодо того, про які саме послуги ведеться мова, чи пов'язанні вони із кримінальним провадженням, зазначеним у позові, чи здійснював ФОП [PERSON] функції захисника у кримінальному провадженні та на яких умовах з ним було укладено угоду. Разом з цим, суд знаходить часткового обґрунтованими вимоги позивачки щодо відшкодування моральної шкоди. Суд виходить з того, що позивачка внаслідок необґрунтованого притягнення до кримінальної відповідальності зазнала певних моральних страждань через перенесений емоційний стрес, порушення нормального ходу її життя, почуття образу та обурення, приниження її соціальної репутація, необхідності докладати додаткових зусиль для доведення своєї невинуватості. Також враховується, що згідно ч.3 ст.13 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. З поданих доказів вбачається, що позивачка перебувала під слідством та судом з 10.12.2013 року (моменту повідомлення про підозру) до 06.08.2014 року (моменту закриття кримінального провадження), тобто 7 місяців 17 днів, тобто сума відшкодування моральної шкоди не може бути меншою, ніж 9193 гривні 94 копійки. Враховуючи обставини справи, характер правопорушення, глибину моральних страждань позивачки, суд вважає, що заявлена сума відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000 гривень є завеликою, а тому знижує її до 11000 гривень як до такої, що найбільш повно відповідає зазначеним обставинам, а також вимогам розумності та справедливості. На підставі викладеного та

Outcome: partial