Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеної між сторонами Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 10 червня 2015 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 15 676 гривень 97 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється починаючи з 1 по 25 число кожного місяця. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які викладено на банківському сайті http://privatbank.ua/rules, складає між нею і банком договір, що підтверджується її підписом у заяві, і є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. У відповідності до умов договору банк свої зобовязання виконав в повному обсязі та видав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, та відповідно до п.1.1.3.2.11 Умов та Правил має право проводити договірне списання з усіх відкритих в банку рахунків відповідача в рахунок погашення кредитної заборгованості. Відповідач свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував, в звязку з чим станом на 20 квітня 2016 року виникла заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 26499 гривень 28 копійок, з яких 15676 гривень 99 копійок - заборгованість за кредитом, 2464 гривень 03 копійки - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3189 гривень 46 копійок - заборгованість за пенею та комісією, а також нарахований відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди Умов штраф в сумі 5168 гривень 80 копійок, від сплати яких відповідач ухиляється, в звязку з чим змушені звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в примусовому порядку. Представник позивача, який про день та час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.62), в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву (а.с.37), відповідно до якої прохали розглядати справу у відсутність їх представника, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та прохали їх задовольнити, а в разі неявки відповідача не заперечували проти заочного розгляду справи по наявних у справі доказах. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи (а.с.63,64) в судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, у звязку з чим суд ухвалив розглядати справу у її відсутність, оскільки в судовому засіданні її інтереси представляє представник [PERSON] згідно договору на представництво інтересів від 16 грудня 2014 року (а.с.54). Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], в судове засідання не зявився, надавши клопотання про розстрочення стягнення заборгованості у звязку із тяжким матеріальним становищем, станом здоровя відповідачки та її матері, за якою вона здійснює постійний догляд, наявністю інших кредитних зобовязань на 24 місяці рівними платежами. Вказане клопотання просив розглядати за його відсутності (а.с.66-79). У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання і право на яку згідно ст.550 ЦК України виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Згідно ст.610, ст.611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки. Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору відповідно до ст.628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобовязання є кредитний договір, який укладається між сторонами відповідно до вимог 1046-1050, 1054-1056-1 ЦК України та відповідно до ст.629 цього Кодексу є обовязковим до виконання сторонами. Згідно ч.1 статті 1054 та ч.1 ст.1055 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит, при цьому кредитний договір укладається в письмовій формі. Судом встановлено, що між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" (а.с.34-36), як позикодавцем та відповідачем [PERSON] як позичальником 22 липня 2005 року був укладений кредитний договір без номеру про надання останній строкового кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 5000 гривень на строк 12 місяців з автоматичною лонгацією на такий же строк зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,00\~% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, при цьому відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами наданих банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, що підтверджується його підписом у заяві (а.с. 6), а підписання відповідачем тексту Договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. 10 червня 2015 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" як позикодавцем та відповідачем [PERSON] як позичальником було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (а.с.7), відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 15676 гривень 99 копійок (а не 15676 гривень 97 копійок як зазначено в позовній заяві), строком на 36 місяців, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,% на місяців (18% на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 30 червня 2018 року, що відповідає строку дії картки, при цьому відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які викладено на банківському сайті http://privatbank.ua/rules, складає між нею і банком договір, що підтверджується її підписом у заяві, і є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (а.с.8-32). Відповідно до умов зазначеного договору позивач передав відповідачу грошові кошти, а остання згідно з п.2.1 Генеральної угоди зобовязалася погашати заборгованість з 1 по 25 число кожного місяця в сумі 568 гривень 76 копійок, яка складається з заборгованості по кредиту, відсотків, а також інших платежів згідно з Умовами та правилами. Крім цього, у випадку невиконання або неналежного виконання ним взятих на себе грошових зобовязань більше ніж 32 дні, сплати банку згідно та п.2.2 Генеральної угоди штраф в розмірі 5168 гривень 80 копійок (а.с.7). Таким чином, суд приходить до висновку про те, що за формою та змістом зазначений кредитний договір між сторонами було укладено відповідно до вимог ст. ст. 626, 638, 639, 1046-1050, 1054-1056-1 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів. Відповідач [PERSON] в порушення умов договору не виконала взяті на себе грошові зобовязання та порушувала умови кредитного договору, в звязку з чим станом на 20 квітня 2016 року виникла заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 26499 гривень 28 копійок, з яких 15676 гривень 99 копійок - заборгованість за кредитом, 2464 гривень 03 копійки - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3189 гривень 46 копійок - заборгованість за пенею та комісією, а також нарахований відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди Умов штраф в сумі 5168 гривень 80 копійок (а.с.5), а вказане свідчить про те, що у відповідача виникла прострочена заборгованість, на яку позивачем нараховані відсотки та комісія, а також пеня та штраф за порушення умов договору. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача за спірним договором від 10 червня 2015 року заборгованості у загальній сумі 26499 гривень 28 копійок є обґрунтованими та у відповідності до ст.ст. 611, 615 ЦК України підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо клопотання представника відповідача про розстрочку виконання рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором на 24 місяці, то суд приходить до наступного. Відповідно до положень ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 37 постанови № 2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" відповідно до статті 217 ЦПК України, визначення порядку виконання рішення суду, надання відстрочки або розстрочки виконання, вжиття заходів для забезпечення його виконання за наявності для цього підстав зазначається безпосередньо в рішенні суду при його ухваленні. Також Верховний Суд України у п. 10 Постанови «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 року № 14 вказує на те, що суду при вирішенні заяви сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які визначає суд,

Outcome: approved