Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

Свій позов мотивує тим, що з 06 вересня 1996 року вона була прийнята на роботу в відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Волиньгаз» контролером служби обліку газу (наказ №150-к від 06.09.1996р.). В подальшому, з 20 травня 2002 року її було переведено на посаду диспетчера автомобільного транспорту автотранспортної служби ВАТ «Волиньгаз» (наказ про переведення №150-к від 20.05.2002р.). З 26 лютого 2007 року вона працювала у ПАТ «Волиньгаз» на посаді інженера з підготовки кадрів (наказ про переведення №43-к від 26.02.2007р.). 23 грудня 2015 року, згідно наказу № 419-к від 23.12.2015року, її звільнено з роботи, у зв'язку із скороченням штату працівників, відповідно до ч.1 п. 1 ст. 40 КЗпП України. Вважає звільнення незаконним з наступних підстав. Порівняно з іншими працівниками, які залишилися працювати у товаристві, вона має більш високу кваліфікацію, а також тривалий трудовий стаж у публічному акціонерному товаристві по газопостачанню та газифікації "Волиньгаз", понад 19 років. Вважає, що має переважне перед ними право на залишення на роботі. Також її не було попереджено за два місяці про заплановане вивільнення, як це передбачено законодавством. Жодних доказів щодо змін в організації виробництва і праці не існує, так як під час вивільнення працівників здійснювався прийом на роботу нових. При звільненні їй не пропонувалось переведення на іншу роботу або посаду, хоча такі посади були. Таким чином, вважає своє звільнення незаконним, а тому, відповідно до положень ст. 235 КЗпП України, відповідач її зобов'язаний поновити на попередній роботі. Приймаючи до уваги уточнюючі позовні вимоги позивача, остання просить поновити її на роботі інженером з підготовки кадрів у публічному акціонерному товаристві по газопостачанню та газифікації «Волиньгаз» (код ЄДРПОУ 03339459); стягнути з ПАТ «Волиньгаз» (код ЄДРПОУ 03339459) в її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24 грудня 2015 року до дня поновлення на роботі, який на день подачі заяви про збільшення позовних вимог становить 21593,17 грн. (двадцять одна тисяча п'ятсот дев'яносто три грн. 17коп.) та допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення її на роботі і стягнення заробітної плати. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали з мотивів, викладених в позовній заяві, просили позов задовольнити в повному обсязі, з врахуванням поданої ними заяви про збільшення позовних вимог. Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечила, просила в його задоволенні відмовити та подала суду письмове заперечення, та пояснила, що у товаристві відбулося скорочення штату працівників, в тому числі, була скорочена посада позивача, позивач була попереджена про наступне звільнення за 2 місяці, від займаної посади відмовилась. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, показання допитаних в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 06 вересня 1996 року позивач була прийнята на роботу у відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Волиньгаз» на посаду контролера служби обліку газу на підставі наказу №150-к від 06.09.1996р. З 20 травня 2002 року [PERSON] була переведена на посаду диспетчера автомобільного транспорту автотранспортної служби ВАТ «Волиньгаз» відповідно до наказу про переведення №150-к від 20.05.2002р. З 26 лютого 2007 року позивач працювала у ПАТ «Волиньгаз» на посаді інженера з підготовки кадрів, що вбачається з наказу про переведення №43-к від 26.02.2007р. 23 грудня 2015 року, згідно наказу № 419-к від 23.12.2015року, позивача звільнено з роботи, у зв'язку із скороченням штату працівників, відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України. З матеріалів справи вбачається, що з метою зменшення збитковості діяльності ПАТ «Волиньгаз», вжиття заходів на виконання Закону України « Про ринок природного газу» №239-19 від 09.04.2015 року, який вступив в дію з 01.10.2015 року, та на виконання рішення Правління від 28.09.2015року (протокол № 28/09- 15), наказу № 216 від 07.10.2015 року про зміни в організації виробництва і праці у ПАТ «Волиньгаз» товариство прийняло рішення провести скорочення чисельності та штату ПАТ «Волиньгаз», та повідомити всіх працівників про їх вивільнення згідно п.1 ст.40 КЗпП України. За результатами спільної роботи по впровадженню змін в організацію виробництва і праці у ПАТ «Волиньгаз», Правління Товариства, за участю об'єднаної профспілки, Товариства, було вироблено по оптимізації штату та чисельності працівників кожного структурного підрозділу товариства, визначено перелік посад, які підлягають скороченню з 15.12.2015 року та чисельність працівників, яка буде скорочена з 15.12.2015 року за переліком професій, про що свідчить копія протоколу Правління № 30/11-15 від 30 листопада 2015 року та наказу № 269 від 03.12.2015 року, скороченню підлягала посада, яку займала позивач. Згідно протоколу засідання профспілкового комітету ПАТ „Волиньгаз" від 23.12.2015 року, де розглядалось питання щодо подання на звільнення за п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України [PERSON] вирішено дати згоду на звільнення з роботи вищевказаного працівника. У товаристві було проведено скорочення однієї посади інженера з підготовки кадрів, така посада була єдина у відділі кадрів головного підприємства, яку займала позивач. [PERSON] було запропоновано роботу по професії контролера газового господарства служби обліку газу (наявне вакантне робоче місце), проте від запропонованої посади [PERSON] відмовилась, що підтверджується копією пропозиції та поясненням [PERSON] в судовому засіданні . Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. З матеріалів справи вбачається, що позивач має тривалий стаж роботи у відділі кадрів, має вищу освіту, зарахована до кадрового резерву на цю посаду, виконувала обов'язки начальника відділу кадрів, мала заохочення. Судом встановлено, що під час проведення скорочення на підприємстві (в період з 07 жовтня 2015 року по 15 грудня 2015 року ПАТ «Волиньгаз» було працевлаштовано [PERSON] (на період тимчасової непрацездатності [PERSON] у відділ кадрів управління з персоналу на посаду інспектора з кадрів на 0.5 ставки (нак. 358-к від 18.11.2015 року, копія журналу наказів за 2015 рік, табель обліку робочого часу за листопад 2015 року)). Вказана посада не була запропонована позивачу, як особі, яка працює інженером з підготовки кадрів у відділі кадрів управління з персоналу, що є порушенням ст. 49-2 КЗпП України. З 25.12.2015 року, наказом № 418-к від 22.12. 2015року, був звільнений за угодою сторін (п.1 ст.36 КЗпП України) начальник відділу управління з персоналу [PERSON] (нак. № 418-к від 22.12.2015 року, копія журналу наказів за 2015 рік, табель обліку робочого часу за грудень 2015 року). Разом з тим, була прийнята на цю посаду [PERSON], яка раніше не працювала в товаристві, що вбачається з копії наказу № 4-к від 06.01.2016року, копії журналу реєстрації наказів за 2016 рік. 14.12.2015 року, згідно поданої заяви, наказом від 375-к від 09.12.2015 року, було звільнено за власним бажанням, у зв'язку з виходом на пенсію (ст. 38 КЗпП України) техніка диспетчерської служби режимів та лімітів газопостачання [PERSON] (копія наказу і журналу реєстрації наказів за 2015 рік). Вказана вище посада в протоколі засідання правління товариства від 30.11.2015 року за №30/11-15 і в наказі ПАТ «Волиньгаз» від 03.12.2015 року за № 269 зазначена як така, що підлягає скороченню з 15.12.2015 року . 20.01.2016 року, згідно поданої заяви та наказу від 19.01.2016 року № 10а-к на цю посаду переведено диспетчера служби ЕВВГГО [PERSON] Судом встановлено, що ця посада з 15.12.2015року не була виведена зі штату і станом на день звільнення позивача (23.12.2015 року) була вакантною, однак, позивачу її не пропонували, а на місце [PERSON], згідно поданої заяви наказом від 19.01.2016року № 10а-к перевели контролера газового господарства [PERSON], яка 05.01.2016 року достроково вийшла з відпустки по догляду за дитиною (нак. № 6-к від 06.01.2016 року). Представником відповідача під час розгляду справи додано розписку від 10.12.2015р., згідно з якою [PERSON] була попереджена про скорочення. Як слідує з даної розписки, позивач відмовилась її підписувати, про що складено відповідний акт за підписами начальника відділу охорони праці, цивільного захисту та соціальних питань [PERSON], начальника відділу економічної безпеки [PERSON], начальника управління з персоналу [PERSON] Даний факт підтвердили в судовому засіданні допитані в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] Однак, [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що про наступне скорочення її посади вона не попереджувалась. На засіданні профспілкового комітету від 23.12.2015року №12, на якому була присутня [PERSON] було дано згоду на звільнення її з посади відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України. Судом встановлено, що з 23.12.2015року позивачу відповідачем було запропоновано іншу посаду контролера газового господарства служби обліку газу тимчасово, на час відсутності основного працівника, в зв'язку з перебуванням у відпустці по догляду за дитиною, від якої [PERSON] відмовилась. Таким чином, судом встановлено, і в судовому засіданні [PERSON] підтвердила дану обставину, що на час попередження [PERSON] про наступне скорочення чисельності та штату працівників, починаючи з 12.10.2015р. по 23.12.2015р. (день звільнення), існували вищевказані та інші вакантні посади у товаристві, які позивачу не були запропоновані. Враховуючи викладене, та зважаючи на порушення норм вищевказаного трудового законодавства, зокрема, ст.49-2 КЗпП України, позивач [PERSON] підлягає поновленню на роботі на посаді інженера з підготовки кадрів у товаристві, з 23.12.2015року. . Як слідує з Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» №15 від 25.05.1998 року (п.32), при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час. З матеріалів справи вбачається, що сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивача становить 21592,0р4грн. (згідно розрахунку) Відповідно до довідки Луцького міського центру зайнятості №1811/01-14 від 06.06.2016р., починаючи з 04.01.2016 року, позивачу виплачено допомогу по безробіттю в сумі 13027,78грн. Як вбачається з довідки публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Волиньгаз" № 790/06-06 від 18.05.2016р., при звільненні [PERSON] виплачено вихідну допомогу в розмірі 4013,30грн. Отже, до стягнення з відповідача в користь позивача підлягає сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 4550,96грн. (21592,04грн.-13027,78грн.-4013,30грн.= 4550,96грн.) За таких обставин, слід стягнути з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Волиньгаз" в користь [PERSON] 4550,96грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» до стягнення з відповідача в дохід держави підлягає судовий збір в сумі 1102,40грн.

Outcome: partial