Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (надалі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), [PERSON], в якому просить визнати за ним право власності на скутер моделі ZS 110, двигун номер [NUMBER] та звільнити це майно з-під арешту, який накладено згідно Акту опису та арешту майна 25 вересня 2014 року державним виконавцем Розиган О.В. Відділу державної виконавчої служби Близнюківського районного управління юстиції Харківської області. Доповнивши 05.11. 2014 року свій позов, [PERSON], крім вищезазначеного скутера просить також визнати за ним право власності на велосипеди «Україна» та «Дорожник» бувші у вжитку і також звільнити їх з-під арешту. Обгрунтовуючи свої вимоги посилається на наступне. Протягом декількох років він допомагає по господарству жінці похилого віку [PERSON], яка проживає по [ADDRESS]. У 2012 році в м. Лозова в магазині «Форсаж» він купив скутер моделі ZS 110 з двигуном номер [NUMBER], а на центральному ринку у незнайомого чоловіка з рук, бувші у вжитку два велосипеди. Велосипед «Україна» - за 300 гривень та велосипед «Дорожник» - за 400 грн. За відсутності у своєму домоволодінні приміщення для зберігання велосипедів, зберігав їх в гаражі домоволодіння [PERSON] 25 вересня 2014 року він, як завжди, зранку на скутері приїхав до [PERSON] та залишив його на територію двору. Після цього до [PERSON] приїхали державні виконавці Відділу державної виконавчої служби Близнюківського районного управління юстиції Харківської області щоб описати майно [PERSON] Під час цих дій було також описане і його вищевказане майно. Ухвалою суду від 05 листопада 2014 року до участі у справі як співвідповідач був залучений [PERSON] оскільки спірне майно було описане та на нього накладено арешт не тільки в інтересах осіб, вказаних в позовній заяві, а і в інтересах [PERSON](а.с.34,35). У судовому засіданні позивач [PERSON] на задоволенні свого позову наполягав, вказуючи на обставини викладені в позовній заяві, а крім того пояснив і таке. Скутер та велосипеди придбав в м. Лозова на кошти які були отримані його цивільною дружиною як державну допомогу на дітей. За скутер заплатив 7000 гривень. У нього є відповідний талон на підтвердження придбання скутера в магазині «Форсаж». Велосипеди використовувалися ним самим і цивільною дружиною. Привіз їх із м. Лозова електропотягом. Допомагав йому в цьому та свідком купівлі велосипедів був [PERSON]. Він не може забезпечити явку [PERSON] у судове засідання оскільки той відсутній за місцем проживання. Ці обставини також може підтвердити свідок [PERSON] Він проживає неподалік від будинку [PERSON] Скутер та велосипеди зберігав на території домоволодіння [PERSON] тому що у себе немає сараю чи іншого приміщення де їх можна зберігати. На подвір'ї їх могли вкрасти. Під час опису майна він був на території домоволодіння [PERSON] але до участі у виконавчих діях не залучався. Повна назва велосипеду «Дорожник «Люкс-Дорожник». Про те що описане його майно дізнався пізніше. Відповідачі та третя особа, будучи належним чином та своєчасно повідомленими про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з'явилися. При цьому відповідачі [PERSON], ПАТ КБ «ПриватБанк», надали письмові заяви (заперечення) про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позову заперечують. Відповідач [PERSON] та Відділ державної виконавчої служби Близнюківського районного управління юстиції Харківської області вказали, що вирішення справи залишають на розсуд суду ( а.с.24-26,31,62-63,66). Відповідач [PERSON] заперечень проти позову не надав, клопотань тощо не заявив. Відповідач [PERSON] у своїх письмових запереченнях вказала на наступне. Спірний скутер позивачем не зареєстрований відповідно до п. 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації) зняття із обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09. 1998 року №1388 (надалі - Порядок). Талон, на який посилається позивач, не входить до переліку документів, вказаних у цьому Порядку, які можуть свідчити про правомірність придбання спірного мопеду. Крім того зазначає, що п. 37 Акту опису і арешту майна від 29.09. 2014 року вказаний транспортний засіб типу моторолер «Viper» без номерних знаків, а в наданій до позовної заяви копії гарантійного талону, назва скутера відсутня і це дає підстави вважати, що в Акті опису та Талоні вказані різні транспортні засоби. Позивач був присутній при опису майна і державними виконавцями попереджувався що всі речі які будуть виявлені на території домоволодіння будуть описані і арештовані(а.с.24-26). Відповідач ПАТ КБ «ПриватБанк» у своїх письмових запереченнях вказав тільки на те, що позов не обґрунтований, а обставини на які посилається позивач, не підтверджені належними та допустимими доказами (а.с.63). Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. За таких обставин суд розглядає справу за відсутності відповідачів та третьої особи на підставі наданих доказів. Суд всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, приходить до висновку про необхідність позов задовольнити частково, виходячи із наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до положень ст. 60 Закону України від 21 квітня 1999 року N 606-XIV "Про виконавче провадження" і роз'яснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року N 4 "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" (зі змінами), особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.16 своєї постанови "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" від 26.12.2003 року № 14, вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішується шляхом пред'явлення ними позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. Аналогічна позиція відносно сторін у справі викладена Верховним Судом України у п.4 постанови Пленуму від 27.08.1976 року № 6 "Про судову в справах про виключення майна з опису", де роз'яснено, що відповідачами у справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. За ч.5 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», у випадках незавершеного виконавчого провадження, арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. За змістом останньої норми, під час вирішення такого спору з'ясуванню підлягають обставини щодо підстав набуття права власності на спірне майно, у зв'язку з чим зазначені вимоги є приватноправовими. Із вивченого у судовому засіданні оригіналу Акту опису та арешту майна від 25 вересня 2014 року, складеного державним виконавцем Розиган О.В. Відділу державної виконавчої служби Близнюківського районного управління юстиції Харківської області, фотокопія якого додана до позовної заяви, вбачається що в цей день, поряд із іншим майном [PERSON] за адресою [ADDRESS] було також описано транспортний засіб типа моторолер «Viper» без номерних знаків, а також велосипед «Турист» та велосипед «Люкс» (а.с.5-7). Позивач [PERSON] є громадянином України та зареєстрований і проживає в [ADDRESS] що підтверджується відомостями із його паспорта (а.с.3). Позивачем [PERSON] надано до суду як доказ придбання ним спірного скутера моделі ZS 110, двигун номер [NUMBER], талон із магазину «Форсаж» із відтиском круглої печатки. На талоні в розділі «Власник» зазначено [PERSON], вище зазначена адреса його проживання та дата продажу - 18 грудня 2012 року (а.с.4). У судовому засіданні свідок [PERSON], підтвердила, що саме [PERSON] було придбано два велосипеди бувших у вжитку. Один чорного а другий «без рами» червоного кольору якими він та його дружина і користувалися як і мопедом. Ці транспортні засоби він зберігав у домоволодінні [PERSON] тому що вдома йому їх «ніде було ставити». У [PERSON] [PERSON] працював тривалий час, допомагаючи по господарству. Отже належними доказами доведено, що спірний скутер (мопед) та два велосипеди, які зберігались у домоволодінні [PERSON] належать саме не [PERSON] а [PERSON] Зокрема, відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.ч. 1,2,4 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. За правилами ч.ч.1,2 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Заперечення відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» суд до уваги не бере як не конкретизовані і не підтверджені жодним доказом. Суд також відхиляє і заперечення відповідача [PERSON], виходячи як із вище наведеного так і приймаючи до уваги наступне. Відповідач [PERSON], заперечуючи проти позову, посилається на Порядок державної реєстрації (перереєстрації) зняття із обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09. 1998 року №1388. Разом із тим в п. 1 цього Порядку зазначено, що цим Порядком встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків. Отже Порядок не регулює умови, підстави тощо набуття права власності в тому числі і на транспортні засоби. А як уже зазначалося вище, під час вирішення цього спору з'ясуванню підлягають обставини щодо підстав набуття права власності на спірне майно, у зв'язку з чим зазначені вимоги є приватноправовими. Отже вказаний вище Талон на придбання скутера суд вважає належним доказом. Крім того пояснення у судовому засіданні свідка [PERSON] повністю підтверджують обставини на які у своєму позові і у судовому засіданні вказав позивач [PERSON] Не приймає до уваги суд також і твердження відповідача [PERSON] про те, що транспортний засіб, вказаний у Талоні який надав [PERSON] та моторолер, який вказаний у Акті опису це різні транспортні засоби оскільки у Талоні відсутня назва скутера. Суд зважає на те, що у Талоні дійсно відсутня назва скутера але зазначено тип транспортного засобу, модель, номер шасі, колір, номер двигуна, вміст двигуна, власник - [PERSON], адреса власника, дата продажу, назва підприємства. Талон скріплений підписом та відтиском круглої печатки. Отже є достатньо даних для ідентифікації цього транспортного засобу. Не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні і твердження відповідача [PERSON] про те, що [PERSON] був присутній при вчиненні держаним виконавцем дій по опису майна і йому були роз'яснені права. Із вивченого Акту опису і арешту майна від 25.09. 2014 року вбачається, що там були присутні певні особи яким роз'яснялися права тощо але серед них [PERSON] не вказаний. Щодо велосипедів відповідачем [PERSON] на будь-які обставини взагалі не вказано. Отже на підтвердження своїх заперечень відповідачем [PERSON] належних доказів не надано. Разом із тим суд вважає що вимоги позивача в частині вимог щодо велосипедів підлягають задоволенню частково. Так [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що велосипед марки «Турист» є власністю [PERSON] Отже його вимога в цій частині не ґрунтується на законі оскільки заявлена щодо власності іншої особи без відповідного доручення. Крім того [PERSON] саме і є одним із відповідачів по справі. Не підлягає задоволенню вимога [PERSON] і щодо велосипеда марки «Україна» оскільки в Акті опису такий велосипед не значиться. Згідно ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судовий збір позивачем сплачено. Клопотання про його стягнення із відповідачів на свою користь не заявлене. А тому,

Outcome: partial