Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом , посилаючись на те , що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 серпня 1995 року , який рішенням Володимир - Волинського міського від 08 грудня 2011 року розірваний . Від спільного подружнього життя в них народилося двоє дітей , син [PERSON] , [INFO] , який є повнолітнім та дочка [PERSON] , [INFO] . На даний час вона перебуває в Італії . Має роботу , проживання та заробітну плату . Робота високооплачувана . Дочка хворіє, їй необхідне відповідне оздоровлення . Відповідач відмовився від нотаріального посвідчення заяви про дачу згоди на тимчасові поїздки дитини за кордон, хоча вони спрямовані на оздоровлення та задоволення інтересів дитини та розширення її кругозору. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні уточнила позовні вимоги позивача , просить суд надати дозвіл неповнолітній [PERSON] тимчасовий дозвіл на виїзд в Італію в супроводі матері у період з 30 грудня до 13 січня , з 23 березня по 30 березня та з 10 червня до 25 серпня щорічно . Покликаючись на наведені обставини та обставини зазначені в позовній заяві просить задовольнити вимог позивача . Відповідач [PERSON] позовні вимоги позивача визнав. Не заперечує на виїзд дитини за кордон у супроводі матері , але лише на тимчасовий виїзд . Представник третьої особи на стороні позивача , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування виконавчого комітету Володимир - Волинської міської ради Сидорук Л.М. вважає , що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини . Крім того , дитина хворіє . Необхідно надати тимчасовий дозвіл на виїзд її за кордон у супроводі матері . Заслухавши пояснення представника позивача , відповідача , представника третьої особи , суд вважає , що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення . В судовому засіданні встановлено , що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 серпня 1995 року , який рішенням Володимир - Волинського міського від 08 грудня 2011 року розірваний . Від спільного подружнього життя в них народилося двоє дітей , син [PERSON] , [INFO] , який є повнолітнім та дочка [PERSON] , [INFO] . На даний час позивач перебуває в Італії . Має роботу , проживання та заробітну плату . Робота високооплачувана . Має грошові заощадження . Із довідки вбачається , що щомісячні надходження за 2014 рік становили 5 200,00 Євро та 13 % щомісячно . Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. ч. 2-3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися з здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її самостійного життя. Принцип загальної і рівної відповідальності обох батьків за виховання розвиток дитини закріплений і в нормах міжнародного права. Конвенцією про права дитини (ст. 18) проголошено, що батьки несуть основну відповідальність виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обов'язків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності або відсутності шлюбу між на Одним із питань, яке має вирішуватися за взаємною згодою батьків дитини реалізація права дитини на свободу пересування. В частині 3 статті 11 Закону України "Про охорону дитинства" закріплено, що батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ч.З ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадш років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів) піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзд Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представни батьків. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Пунктом №4 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України" від 27 січня 1995 року №57 з наступними змінами та доповненнями встановлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох бать (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб уповноважених одним з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Пунктом 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюєте на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одног батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Отже , позивач вправі звернутися в суд із позовом про надання дозволу на виїзд неповнолітнього за кордон , так як батько відмовився в наданні такої згоди . Як встановлено судом, відповідач не надав позивачу своєї згоди на право виїзду за межі України неповнолітньої дочки у супроводі матері та виготовти проїздний документ на неї . Оцінюючи зібрані докази, суд приходить до висновку,що тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини відповідає її інтересам. Так, встановлено, що позивачка проживає в працює в Італії . Має заробіток. Дитині необхідне оздоровлення , оскільки згідно довідки хворіє. Потрібне лікування . Тимчасове перебування дитини за кордоном сприятиме повноцінному, всесторонньому розвитку дитини та забезпечення її інтересів. Представник виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради Сидорук Л.М. вважає доцільним виїзд дитини за кордон . Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, а обмеження у тимчасовому виїзді за кордон та вільному пересуванні суд вважає порушенням законних прав та інтересів неповнолітніх дітей, передбачених законом. Разом з тим, суд враховує, що дитина знаходиться у батьків позивача . Позивач матеріально утримує дитину . Батько дитини [PERSON] навчанням і вихованням дочки у школі не приймав участі . Враховуючи вищенаведені обставини, приймаючи до уваги, що відповідно до ст. 7, 155 Сімейного кодексу України дитині має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України, Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, суд вважає позовні вимоги підставними і такими, що підлягають до задоволення. Враховуючи вимоги чинного законодавства , згідно якого , багаторазове вивезення дитини за кордон без надання згоди батька не передбачена , а тому суд вважає , що необхідно вказати відповідний часовий проміжок перебування дитини в Італії в літній період .

Outcome: partial