Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому зазначив, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO], тобто в житловому будинку, приєднаному до централізованої системи опалення, отже користується наданими позивачем послугами, що вказує на наявність фактичних договірних відносин з приводу надання житлово-комунальних послуг. Відповідач вчасно не сплачує кошти за надані послуги у звязку з чим утворилась заборгованість, розмір якої становить з жовтня 2015 року по серпень 2018 року, включно 23361,77 гривень. Рішенням суду просить стягнути з [PERSON] на користь комунального підприємства теплозабезпечення борг за послуги з теплопостачання у розмірі 23361,77 гривень. Одночасно просив стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору. 17.09.2018 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових та електронних доказів щодо заперечення проти позову. У встановлений судом строк відповідач надала суду відзив на позов разом з доказами надсилання його копії та доданих до нього документів позивачу. Зі змісту відзиву слідує, що позов визнає частково, оскільки борг частково погасила у добровільному порядку, одночсано подала заяву про застосування строку позовної давності. Позивач відповіді на відзив не подав. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що [PERSON] є власником та зареєстрованою в [INFO], що стверджується наявною в справі довідкою. Квартира знаходиться в багатоквартирному будинку. Вказане житлове приміщення забезпечується послугами централізованого опалення, відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 року, Закону України "Про теплопостачання" від 02.06.2005 року та «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України№630 від 21.07.2005 року. За надані послуги відповідач не сплачує кошти, внаслідок чого, утворилася заборгованість, згідно особового рахунку, за період з 01.10.2015 року по 01.08.2018 року у сумі 23361,77 гривень. Згідно зі змістом ст.ст. 16, 19, 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відносини у сфері житлово-комунальних послуг регулюються виключно на договірних засадах. Статтею 29 вказаного Закону передбачено надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку на підставі договору, що укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою особою. З матеріалів справи слідує, що договір про надання послуг з теплопостачання сторонами не укладався. Однак, відповідно до п.1 ч.2 ст.3, п.3 ч.2 ст.21 вказаного Закону зобов'язання укласти договір на надання житлово-комунальних послуг покладено, як на виконавця, так і споживача. Позивачем було вчинено дії на користь відповідача у виді надання послуг, тому договір про надання послуг вважається фактично укладеним з моменту надання відповідачу таких послуг. Відсутність укладеного між сторонами у письмовій формі договору про надання послуг не є підставою виконавцю житлово-комунальних послуг не проводити нарахування оплати за послуги. Положеннями ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" встановлено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно п.20 вищевказаних Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Згідно з п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 року, власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст.ст.67, 68, 162 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач (власник) зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Враховуючи наведене, а також те, що відсутність між позивачем та відповідачем договору на надання послуг не може бути безумовною підставою для звільнення від оплати послуг, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Однак, відповідач наполягає на застосуванні строку позовної давності. Статтею 257 ЦК України передбачено строк загальної позовної давності - три роки. З наданого позивачем розрахунку слідує, що борг в сумі 23361,77 гривень утворився за період з 01.10.2015 року по серпень 2018 року. Станом на 01.10.2015 року за відповідачем вже існувала заборгованість в сумі 9042,62 гривень, яку позивач у розрахунок не включив, а тому підстав для застосування позовної давності не має. У квітні 2016 року відповідач сплатила 1000 гривень; у червні 2017 року 1000 гривень; у липні 2017 року 500 гривень; у вересні 2017 року 2000 гривень, у листопаді 2017 року 1500 гривень, що в загальному розмірі становить 6000 гривень. Також [PERSON] надала квитанції від 13.11.2018 року та 22.11.2018 року про погашення боргу в сумі 6000 гривень . Таким чином, борг підлягає зменшенню на суму добровільної оплати внесеної відповідачем в рахунок оплати послуг з теплопостачання, у зв"язку з чим позовні виомги підлягають частковому задоволенню , а саме в сумі 11361,77 гривень. Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню в порядку ст.141ЦПК України.

Outcome: approved