Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі Філії - Закарпатське обласне управління Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" звернулося в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на те, що 21 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі Філії - Закарпатського обласного управління "Державний ощадний банк України" та [PERSON] було укладено кредитний договір №82103, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 120000 гривень, з умовою його щомісячного погашення згідно розрахунку. Однак, останній взяті на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за його користування не виконував. У зв'язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань станом на 24.10.2012 року виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 198938,07 гривень, з яких 118695,07 гривень - основний борг, 74639,96 - відсотки за користування кредитом, 3726,86 гривень - пеня за несвоєчасне погашення кредиту та 1876,18 гривень - пеня за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом. Крім того, в забезпечення виконання боржником взятих на себе зобов'язань щодо повернення суми боргу за кредитним договором №82103 від 21.03.2008 року між ВАТ "Державний ощадний банк України" в особі Філії Закарпатське обласне управління ВАТ "Державний ощадний банк України", [PERSON] та [PERSON] було укладено іпотечний договір №1-772 від 21.03.2008 року, предметом якого є житловий будинок [ADDRESS], земельна ділянка площею 0,1472 га, цільове призначення якої обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована [ADDRESS]. Отже, в силу цього в АТ "Ощадбанк" виникло право іпотеки на вказане нерухоме майно. Відповідачі повідомлялися претензіями про виконання умов кредитного договору та усунення його порушень, однак такі залишилися без належного реагування. На підставі наведеного просили достроково стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 198938,07 гривень, звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №1-772 від 21.03.2008 року на нерухоме майно, а саме житловий будинок [ADDRESS], земельну ділянку площею 0,1472 га, цільове призначення якої обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована [ADDRESS], що належать відповідачам- майновим поручителям на праві власності для погашення кредитної заборгованості [PERSON] за кредитним договором №82103 від 21.03.2008 року, розмір якої становить 198938,07 гривень, встановити початкову ціну предмета іпотеки за іпотечним договором №1-772 від 21.03.2008 року на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, визначити спосіб реалізації предмета іпотеки, шляхом проведення прилюдних торгів, кошти отримані від реалізації предмета іпотеки направити на погашення заборгованості боржника [PERSON] перед позивачем, виселити [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які зареєстровані та проживають в житловому будинку [ADDRESS] зі зняттям з реєстраційного обліку, постановити рішення, яким змінити умови кредитного договору №82103 від21.03.2008 року щодо строку його виконання, а саме визначити кінцевий строк виконання грошового зобов'язання за договором, датою набрання рішенням у справі законної сили та стягнути з відповідачів судовий збір в сумі 1989,38 гривень. В ході розгляду справи позивачем збільшено позовні вимоги в частині стягнення суми заборгованості за кредитним договором, оскільки з часу подачі позову до суду до винесення рішення минув певний строк, який вплинув на розрахунок заборгованості. Зокрема, станом на 21.11.2013 року позивачем проведено перерахунок заборгованості, яка становить 210931,63 гривень, в тому числі 118695,07 гривень - основний борг, 76326,13 гривень - відсотки за користування кредитом, 4996,86 гривень - пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 10913,57 гривень - пеня за несвоєчасне погашення відсотків. У зв'язку з чим позивач просив стягнути з [PERSON] 210931,63 гривень заборгованості за кредитом, звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №1-772 від 21.03.2008 року на нерухоме майно, а саме житловий будинок [ADDRESS], земельну ділянку площею 0,1472 га, цільове призначення якої обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована [ADDRESS], що належать відповідачам- майновим поручителям на праві власності для погашення кредитної заборгованості [PERSON] за кредитним договором №82103 від 21.03.2008 року, розмір якої становить 210931,63 гривень, встановити початкову ціну предмета іпотеки за іпотечним договором №1-772 від 21.03.2008 року на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, визначити спосіб реалізації предмета іпотеки, шляхом проведення прилюдних торгів, кошти отримані від реалізації предмета іпотеки направити на погашення заборгованості боржника [PERSON] перед позивачем, виселити [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які зареєстровані та проживають в житловому будинку [ADDRESS] зі зняттям з реєстраційного обліку, постановити рішення, яким змінити умови кредитного договору №82103 від 21.03.2008 року щодо строку його виконання, а саме визначити кінцевий строк виконання грошового зобов'язання за договором, датою набрання рішенням у справі законної сили та стягнути з відповідачів судовий збір в сумі 2109,32 гривень. Представник позивача Щерба М.В. в судовому засіданні змінені позовні вимоги підтримала з підстав, наведених в позовній заяві. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідачі, [PERSON], [PERSON], [PERSON], будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили і від них не надходило заяв про розгляд справи у їх відсутності. Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До кредитних відносин застосовуються положення, що регулюють відносини позики. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що між ВАТ "Державний ощадний банк України" в особі Філії - Закарпатського обласного управління "Державний ощадний банк України" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 82103 від 21 березня 2008 року, за яким банк надав останньому кредит в сумі 120000 гривень із зобов'язанням повернути ці кошти і проценти за користування ними в строк та на умовах, передбачених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором між [PERSON], [PERSON] та ВАТ "Державний ощадний банк України" в особі Філії - Закарпатського обласного управління "Державний ощадний банк України" було укладено іпотечний договір № 1-772 від 21 березня 2008 року. Згідно умов договору іпотеки іпотекодавці [PERSON] та [PERSON], у випадку невиконання позичальником [PERSON] зобов'язань за кредитним договором взяли на себе зобов'язання відповідати перед іпотекодержателем належним їм на праві власності нерухомим майном - житловим будинком [ADDRESS], земельною ділянкою площею 0,1472 га, цільове призначення якої обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована [ADDRESS]. У відповідності до ст.ст. 526, 611 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (пені). З матеріалів справи досліджених у ході судового розгляду, вбачається, що відповідач, [PERSON] взяті на себе зобов'язання, що виникають з умов договору, не виконував, внаслідок чого за кредитним договором № 82103 від 21 березня 2008 року виникла заборгованість за кредитом. Станом на 21 листопада 2013 року борг складає 210931,63 гривень, в тому числі 118695,07 гривень - основний борг, 76326,13 гривень - відсотки за користування кредитом, 4996,86 гривень - пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 10913,57 гривень - пеня за несвоєчасне погашення відсотків. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідачем [PERSON] порушені умови кредитного договору, зокрема прострочив свої зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитом, порушив графік погашення заборгованості за кредитом, отже, в даному випадку, має місце невиконання зобов'язання відповідачем, у зв'язку з чим позовні вимоги в частині дострокового стягнення кредитної заборгованості з останнього підлягають до задоволення. Згідно ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом; майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника. Статтею 11 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. За умовами договору іпотеки, а саме п. 5.1 іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки та його реалізацію у випадку невиконання позичальником зобов'язань в строки передбачені кредитним договором, а саме, при повному або частковому неповерненні у строки встановлені кредитним договором суми кредиту, та/або при несплаті або частковій несплаті в строки передбачені кредитним договором сум відсотків за користування кредитом, сум комісійної винагороди за управління кредитом. Відповідно до п.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст.. 12 цього Закону. Згідно з п.3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суд, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Пунктом 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором. Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. При цьому, як роз'яснено пунктом 42 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року, суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. Право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Всупереч цьому позивачем заявлено позовні вимоги про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки із визначенням порядку його реалізації як самостійні вимоги, тобто окремі один від одного, що є неприпустиме та не узгоджується з нормами чинного законодавства України, а відтак такі не можуть бути задоволені судом. Також не підлягає до задоволення вимога про виселення відповідачів з житлового будинку [ADDRESS] зі зняттям з реєстраційного обліку, оскільки така є похідною від вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки. Стосовно позовної вимоги про зміну умов кредитного договору №82103 від 21.03.2008 року щодо строку його виконання, а саме визначення кінцевого строку виконання грошового зобов'язання за договором, датою набрання рішенням у справі законної сили суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох чи більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Позивачем в даному випадку не доведено істотних порушень договору, які призвели до шкоди, яка значною мірою позбавляє останнього вигоди внаслідок укладення договору. Порушення відповідачем [PERSON] умов кредитного договору, на думку суду не може трактуватися як істотне порушення умов договору вцілому, оскільки передбачувана вигода від укладення кредитного договору позивачем не втрачена, а вирішена судом шляхом примусового дострокового стягнення шкоди, тобто заборгованості разом із встановленими договором нарахуваннями та відповідальністю. За таких обставин, суд в задоволенні цієї частини позовних вимог відмовляє. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України -стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з наведеного, враховуючи положення ст. ст. 79, 80 ЦПК України та приймаючи до уваги те, що у зв'язку із розглядом справи в суді позивач, поніс судові витрати, а саме, сплатив судовий збір у розмірі 2109,32 гривень, суд стягує вищенаведені витрати з відповідача [PERSON] у повному обсязі, на користь позивача.

Outcome: partial