Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулася із позовом до Степанської селищної ради про визнання права власності на спадкове нерухоме майно. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина за заповітом, що складається із будинковолодіння по [ADDRESS], яку вона прийняла як спадкоємець за заповітом, та як на момент смерті батька постійно проживала з ним, однак спадкодавець [PERSON] при житті втратив правовстановлюючі документи на будинковолодіння, хоча зареєстрував у встановленому законом порядку право власності на будинок, в зв"язку з чим нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а тому виникла необхідність у судовому захисті цивільних прав, просить встановити факт права власності за померлим [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] та визнати за нею право власності на спадкове нерухоме майно у виді будинковолодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] Представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі та дала пояснення згідно заяви. Представник відповідача Степанської селищної ради в судове засідання не з"явився, хоча про розгляд справи повідомлений належним чином, письмовою заявою просить розглядати справу у його відсутності, щодо задоволення позову не заперечує. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення зі слідуючих підстав. [PERSON] помер [INFO] року (актовий запис №1) згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER], виданого [INFO] року. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] [PERSON] (після реєстрації шлюбу в 1979 році згідно документу про укладення шлюбу має прізвище [PERSON]) народилася [INFO] року, її батьками є [PERSON] та [PERSON] Заповітом нотаріально посвідченим 12.05.2003 року, який не змінений та не скасований, [PERSON] заповів спірне будинковолодіння [PERSON] Постановою нотаріуса Сарненської районної державної нотаріальної контори від 15.11.2013 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в зв"язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючого документу на нерухоме спірне майно увиді будинковолодіння. Згідно технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS] від 22.11.1978 року спірне домоволодіння належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння виданого Степанською селищною радою 23.11.1960 року. Із технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 12.06.2013 року вбачається, що будинок [ADDRESS], 1958 року забудови, який не містить елементів самочинного будівництва, зареєстрований за спадкодавцем [PERSON] Згідно роз"яснень п.3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" - відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 07 грудня 1990 року N 553-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року N 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за N 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року N 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року N 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року N 1/5, та іншими нормативними актами. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року N 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Судом достовірно встановлено, що спірне будинковолодіння в смт.Степань Сарненського району дійсно на праві особистої власності належало [PERSON] згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння виданого Степанською селищною радою 23.11.1960 року, який в 1978 році провів інвентаризацію домоволодіння у відповідності до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, що вбачається із технічного паспорту від 22.11.1978 року. Також, судом встановлено, що [PERSON] дійсно прийняла спадщину за заповітом у виді спірного будинковолодіння, так як проживала постійно зі спадкодавцем на момент його смерті, спадкодавець фактично мав у власності будинковолодіння, хоча на даний час втрачене свідоцтво про право власності [PERSON] на житловий будинок, що після його смерті на підставі факту права власності входить до спадкової маси, а тому позовні вимоги, які є законними та обґрунтованими, підлягають до задоволення.

Outcome: approved