Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

У квітні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Позивач при зверненні до суду в обґрунтування своїх вимог посилався на те, що відповідач, згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності (Серія [NUMBER] ) є власником квартири [ADDRESS] , загальною площею 98,3 кв. м. та постійно мешкає в зазначеній квартирі. Вказує, що згідно даних Комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр», які позивач у відповідності до укладеного договору отримує в електронному вигляді з бази даних КП «ГІОЦ» розмір заборгованості за житлово-комунальні послуги, а саме, послуги по утриманню будинку та прибудинкової території, яка відображена, як «Квартплата», що зазначені в Особливому рахунку № [NUMBER] (94) станом на 31 березня 2019 року (включно) становить 18 276 грн. 58 коп. Однак зазначає, що вказана сума підлягає зменшенню на суму: 5294 грн. 07 коп., яка стягнута згідно рішення Солом`янського районного суду м. Києва по справі № 760/10507/16-ц від 08.09.2017 року за період з 01.03.2015 по 31.11.2016 року; 2995 грн. 23 коп., як різниця між нарахуванням послуг по утриманню будинку та прибудинкової території виходячи із розміру житлової площі 104,8 кв. замість 98,3 м. кв. Вказує, що загальна сума заборгованості у відповідача перед позивачем за послуги утримання будинку і прибудинкової території за період з 01.12.2016 по 31.03.2019, включно, становить 9 987,28 грн. З огляду на зазначене, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг за період з 01.12.2016 по 31.03.2019, включно, в сумі 9 987,28 грн., а також судовий збір у сумі 1921 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Подав заяву від 28.11.2019, якою просив слухати справу у його відсутності та просив задовольнити позовну заяву в повному обсязі, вказав, що не заперечує проти заочного рішення. У судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України. Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно рішення по справі № 760/10507/16-ц від 08.09.2017 року, Солом`янським районним судом м. Києва стягнуто з [PERSON] на користь Об`єднання Співвласників Багатоквартирного Будинку "Протасів Яр" заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг за період з 01.05.2014 по 30.11.2016 в сумі 15 273,51 грн. та судовий збір у сумі 1378,00 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вказаним рішенням встановлено, що згідно договору дарування квартири від 26.09.2007, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літош В.П., реєстровий №8041, [PERSON] був власником квартири [ADDRESS] , вищезазначене також підтверджується довідкою Форми №17. Встановлено, що 07.10.2014 право власності на вказану квартиру перейшло на іншу особу - [PERSON] , а 03.12.2015 відповідач був виписаний з квартири. Позивач, звертаючись з позовом до [PERSON] , про стягнення з нього заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, наданих за адресою: [ADDRESS] , посилався на те, що відповідач, хоча був власником вищезазначеної квартири лише до 07.10.2014, проте досі проживає там та є споживачем комунальних послуг. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не заперечував факту проживання в даній квартирі, після того як втратив право власності на квартиру. Визначено, що позивач належним чином виконував свої обов`язки з надання житлово-комунальних послуг, а саме: послуги з водопостачання та водовідведення та утримання прибудинкової території, а, споживач, згідно із зазначеними нормами закону, зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Наведені вище обставини, судом визнаються, як такі, що не підлягають доказуванню. Також судом встановлено, що згідно даних Комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр» розмір заборгованості за житлово-комунальні послуги, а саме, послуги по утриманню будинку та прибудинкової території, яка відображена, як «Квартплата», що зазначені в Особливому рахунку № [NUMBER] (94) станом на 31 березня 2019 року (включно) становить 18 276 грн. 58 коп. Визначено, що даний розмір заборгованості підлягає зменшенню на суму: 5294 грн. 07 коп., яка стягнута згідно рішення Солом`янського районного суду м. Києва по справі № 760/10507/16-ц від 08.09.2017 року за період з 01.03.2015 по 31.11.2016 року; 2995 грн. 23 коп., як різниця між нарахуванням послуг по утриманню будинку та прибудинкової території, виходячи із розміру житлової площі 104,8 кв. замість 98,3 м. кв. Відповідно до доданого позивачем розрахунку проведення нарахувань та розрахунків за позовом про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги (утримання будинку та прибудинкової території) загальна сума заборгованості за послуги на утримання будинку і прибудинкової території за період з 01.12.2016 року по 31.03.2019 року складає 9987 грн. 28 коп. Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 2 ст. 19 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник. Послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій статтею 13 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" віднесені до житлово-комунальних послуг. Пунктом 18 Постанови КМУ від 21.07.2005 року № 630 "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Пунктами 20, 21 вищевказаних правил передбачено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: - з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення -з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства; - з централізованого опалення -з розрахунку за 1 кв. м (куб. м) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно із законодавством. Статтею 1 ЗУ "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання неподільного та загального майна. Відповідно до ст. 22 вищевказаного Закону у разі, якщо правління об`єднання самостійно здійснює функції управителя, воно за договором з постачальниками комунальних послуг може бути колективним замовником (абонентом) таких послуг. У цьому випадку об`єднання несе повну відповідальність за своєчасну сплату вартості фактично спожитих членами об`єднання комунальних послуг. Відповідно до ст. 1 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги", управитель - особа, яка за договором з власником чи балансоутримувачем здійснює управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд і забезпечує його належну експлуатацію відповідно до закону та умов договору. Згідно зі ст. 29 цього ж Закону, договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. У разі якщо балансоутримувач не є виконавцем, він укладає договори на надання житлово-комунальних послуг з іншим виконавцем. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги", споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Таким чином, ОСББ «Протасів Яр» мало право отримувати від мешканців-власників квартир та членів їх сім`ї оплату за надані послуги. Враховуючи вищевикладені факти, позивач належним чином виконував свої обов`язки з надання житлово-комунальних послуг, а саме: послуги з водопостачання та водовідведення та утримання прибудинкової території, а, споживач, згідно із зазначеними нормами закону, зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Згідно з ст.13 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» у разі відмови власника приміщення укладати договір або сплачувати обов`язкові платежі на утримання та ремонт неподільного майна та відповідної частини загального майна об`єднання має право звернутися до суду для стягнення нарахованих платежів в судовому порядку. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. Згідно із правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у справі 6-110цс12: з аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. ст. 19 - 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» убачається, що умови типового договору, що набули юридично обов`язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов`язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Outcome: approved