Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит" про стягнення суми банківського вкладу. Позовні вимоги мотивувала тим, що 29.12.2014 року з відповідачем, укладений Договір-Заява №313731/60960/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) „Нові гроші" на 7 місяців в національній валюті. Відповідно до умов Договору, позивач внесла, а відповідач прийняв грошові кошти в національній валюті на вкладний рахунок [NUMBER] в сумі 60 000 гривень, на строк з 29.12.2014 року по 29.07.2015 року, зі сплатою процентів за ставкою 25 % відсотків річних. Пунктом 3 договору передбачено, що виплата процентів та повернення вкладу здійснюється одночасно, у день закінчення строку. 29.07.2015 року позивач звернулась до відповідача із заявою про повернення їй банківського вкладу та процентів по вкладу, що розміщені згідно Договору №313731/60960/7-14, однак в позасудовому порядку виплату банківського вкладу здійснено не було. [PERSON] просить суд стягнути з ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит" на її користь суму вкладу в розмірі 60 000 гривень. В судове засідання позивач не з'явилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Представник відповідача ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит" в судове засідання двічі не з'явився, про день і час слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності, як і заперечень проти позову, до суду не надходило. Згідно ч.4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд визнає неявку представника відповідача у судове засідання неповажною та вважає за можливе розглянути справу за відсутністю представника ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит"на підставі наявних доказів, які є достатніми для постановлення рішення, та ухвалення заочного рішення, проти чого не заперечує позивач. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача про слухання справи за її відсутності та в зв'язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою правління Національного банку України від 03.12.2003 року № 516, передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Судом встановлено, що 29.12.2014 року між ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит" в особі заступника начальника відділення № 19 філії „Запорізьке РУ „АТ „Банк Фінанси та Кредит" та [PERSON] укладений Договір-Заява №313731/60960/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) „Нові гроші" на 7 місяців в національній валюті. Згідно п.1 Договору, Вкладник внесла, а Банк прийняв грошові кошти в національній валюті на вкладний рахунок [NUMBER] в сумі 60 000 гривень, на строк з 29.12.2014 року по 29.07.2015 року, що підтверджується квитанцією від 29.12.2014 року. Згідно п.2 Договору, за час користування коштами вкладу протягом строку, визначеного п.1, Банк зобов'язався нарахувати і виплатити Вкладникові проценти за ставкою 25,00% річних. Відповідно до п.3 Договору, виплата процентів, нарахованих на вклад здійснюється Банком у день закінчення строку, визначеного п.1 цього Договору. Згідно п.6 Договору, після закінчення строку, визначеного п.1 цього Договору, Вклад повертається Вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п.5.1 Основних умов. Відповідно до статті 1058 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно вимог ч.2 ст. 1060 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Згідно до положень ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зіст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. 29.07.2015 року [PERSON] звернулась до відповідача із заявою про повернення їй банківського вкладу та процентів по вкладу, що розміщені згідно Договору №313731/60960/7-14. Однак, в порушення п.п. 3, 6 Договору та ч.2. ст. 1060, ст. 629, ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, на звернення позивача від 29.07.2015 року відповідачем не здійснено повернення банківського вкладу позивачу. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України № 6-39 цс13 від 29.05.2013 року, Банк зобов'язаний повернути депозитні кошти з процентами в строк закінчення дії договору. У разі порушення грошових зобов'язань банк має сплатити вкладнику проценти по банківському вкладу за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладником, а також 3 % річних та суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-247цс14 від 28.01.2015 року. Згідно з ст. 360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Враховуючи наведене, у зв'язку з невиконанням відповідачем умов Договору, з відповідача ПАТ „Фінанси та Кредит" підлягає стягненню на користь позивача сума вкладу за Договором №313731/60960/7-14 у розмірі 60 000 гривень. Згідно ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Отже, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів наданих сторонами у справі, суд дійшов до висновку про доведеність заявлених позивачем позовних вимог та необхідність задоволення позову у повному обсязі. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення,звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Крім того, враховуючи вимоги ч.3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 600,00 грн., від сплати якого звільнена позивач [PERSON], що звернулась до суду із позовом про захист прав споживача.

Outcome: approved