Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом, який в подальшому уточнив до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення. Просить в рахунок погашення заборгованості перед банком звернути стягнення на квартиру загальною площею 32.00 кв. м., житловою 24.4 кв.м в м. Козятині по вул Грушевського 26 кв. 5 щляхом продажу предмету іпотеки з укладенням від свого імені договору купівлі- продажу будь яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ "Приватбанк" всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій необхідних для продажу предмету іпотеки. Свої вимоги мотивував тим, що 24.12.2007 року між банком і [PERSON] був укладений кредитний договір № VIKWGА0000000719 , згідно якого відповідачка отримала кредит у розмірі 10000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 24.12.2027 року . В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» і [PERSON] уклали договір іпотеки відповідно до якого , відповідачка надала в іпотеку майно , а саме : квартиру №5 , розташовану за адресою вул. Грушевського,26 в м. Козятині Вінницької області , загальною площею 32,0 кв.м, житловою 24,4 кв.м., яка належить [PERSON] на підставі договору дарування . Свої зобовязання за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» виконав в повному обсязі , надавши відповідачці кредит в розмірі, передбаченому умовами договору . Відповідачка в свою чергу, не надала своєчасно банкові грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором , відсотками , комісією , а також іншими витратами відповідно до умов договору . У порушення умов договору [PERSON] зобовязання за кредитним договором не виконала . Станом на 20.06.02.2014 року відповідачка має заборгованість перед позивачем в сумі 10913,84 доларів США , що за курсом 11,85 відповідно до службового розпорядження НБУ від 20.06.2014 року складає 129328,99 грн. , яка складається з: 9125,08 доларів США , що за курсом 11,85 відповідно до службового розпорядження НБУ від 20.06.2014 року складає 108132,20 грн.- заборгованість за кредитом ; 1024,23 доларів США , що за курсом 11,85 відповідно до службового розпорядження НБУ від 20.06.2014 року складає 23987,12 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом ; 80 доларів США , що за курсом 11,85 відповідно до службового розпорядження НБУ від 20.06.2014 року складає 948 грн.- заборгованість по комісії за користування кредитом ; 144,73 доларів США , що за курсом 11,85 відповідно до службового розпорядження НБУ від 20.06.2014 року складає 1715,05 грн.- пеня за несвоєчасне виконання зобовязань з договором ; 21,10 доларів США , що за курсом 11,85 відповідно до службового розпорядження НБУ від 20.06.2014 року складає 250 грн. штраф (фіксована частина); 518,70 доларів США , що за курсом 11,85 відповідно до службового розпорядження НБУ від 20.06.2014 року складає 6146,60 грн. штраф (процентна складова) Представник позивача в судове засідання не зявився, подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить справу розглянути у його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи . Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась , подала суду заяву, в якій позовні вимоги банку не визнає , просить справу розглянути у її відсутності Дослідивши докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково. Судом встановлено , що 24.12.2007 року між банком і [PERSON] був укладений кредитний договір № VIKWGА0000000719, згідно якого відповідачка отримала кредит у розмірі 10000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 24.12.2027 року, для придбання квартири №3 будинку №26 по вул Грушевського в м. Козятині (а.с.22-24), яку відповідно до договору купівлі продажу від 26.12.2007 року придбала у гр [PERSON]І . В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» і [PERSON], уклали посвідчений нотаріально договір іпотеки відповідно до якого , відповідачка надала в іпотеку майно , а саме : квартиру №5 , розташовану за адресою вул. Грушевського,26 в м. Козятині Вінницької області , загальною площею 32,0 кв.м, житловою 24,4 кв.м., яка належить [PERSON] на підставі договору дарування посвідченого державним нотаріусом Козятинської державної нотаріальної контори [PERSON], 27 січня 1999 року, зареєстрованого в реєстрі за №174 (а.с.29-30,79). Сторони у п. 33.4 іпотечного договору визначили вартість предмету іпотеки у 75000 гривень, що відповідно до офіційного курсу НБУ встановлений на час укладання договору 5,05 грн., за один долар - становить 14851.49 долара США (а.с.30). Свої зобовязання за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» виконав в повному обсязі , надавши відповідачці кредит в розмірі, передбаченому умовами договору . Відповідачка в свою чергу, не надала своєчасно банкові грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором , відсотками , комісією , а також іншими витратами відповідно до умов договору . Частиною першою ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язаннямає виконуватися належним чином відповідно до умов договорута вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаївділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. До цього часу відповідачка не виконала свої зобовязання по поверненню коштів. Згідно п.п.4.1. ,7.4 кредитного договору у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15 % від суми простроченої заборгованості за кожний день прос рочки (а.с.23-24). Пунктом 4.3 кредитного договору передбачено , що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань , передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів . позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн.+ 5% від суми позову (а.с.23). Відповідно до статті 549 ЦК Українинеустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції Україниніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності та передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК Україништраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції Українищодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. В даному випадку саме пеня, як різновид неустойки, є спеціальним видом забезпечення виконання грошового зобов'язання і за текстом кредитного договору пеня визначається , як перший із способів забезпечення зобов'язання позичальника перед банком в порівнянні із штрафом. Виходячи з наведенного, заборгованість відповідачки перед позивачем, за мінусом штрафу, станом на 20.06.02.2014 року складає 10374,04 доларів США , що за курсом 11,85 відповідно до службового розпорядження НБУ від 20.06.2014 року складає 122932,37 грн. , яка складається з: 9125,08 доларів США , що за курсом 11,85 відповідно до службового розпорядження НБУ від 20.06.2014 року складає 108132,20 грн.- заборгованість за кредитом ; 1024,23 доларів США , що за курсом 11,85 відповідно до службового розпорядження НБУ від 20.06.2014 року складає 23987,12 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом ; 80 доларів США , що за курсом 11,85 відповідно до службового розпорядження НБУ від 20.06.2014 року складає 948 грн.- заборгованість по комісії за користування кредитом ; 144,73 доларів США , що за курсом 11,85 відповідно до службового розпорядження НБУ від 20.06.2014 року складає 1715,05 грн.- пеня за несвоєчасне виконання зобовязань з договором ; Згідно ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку » у разі невиконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. За частиною 5 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Пунктом 16.7.2. іпотечного договору передбачено, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому цим договором, у випадку якщо в момент настання термінів виконання якого- небудь зобовязання , передбачених кредитним договором , вони не будуть виконані . Відповідно до п. 22 іпотечного договору іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса або згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя , що містяться в договорі . З системного аналізу положень ст.ст. 37 та 38 Закону України «Про іпотеку» вбачається, що рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд може встановити спосіб реалізації предмета іпотеки: або шляхом проведення прилюдних торгів, або надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою - покупцем, якщо про це є застереження в іпотечному договорі. За вимогами ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Позивач обрав способом захисту звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки , встановивши початкову вартість на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна , на підставі оцінки , проведеної субєктом оціночної діяльності . Рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду підлягає виконанню у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження». За положеннями статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку» в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, у резолютивній частині рішення суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої\~статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. При цьому ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між\~\~іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна (правова позиція ВСУ у справі за № 6-340цс15). Посилання позивача в резолютивні частині позовних вимог на отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ "Приватбанк" всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій необхідних для продажу предмету іпотеки витікають із норм законодавства України та не являються позовними вимогами. Це дії які банку необхідно вчинити в разі реалізації іпотечного майна. Сторони не провели оцінку вартості іпотечного майна, встановивши його вартість у п. 33.4 іпотечного договору в сумі 75000 гривень, що становило на час оцінки 14851.49 долара США та єквівалентно 355 152.24 гривні на час винесення рішення по курсу долара встановленого НБУ в розмірі 23,913585 грн. Відповідно до довідки обьєднання співласників багатоквартирного будинку "МРІЯ" в квартирі № 5 по вул Грушевського 26 в м. Козятині, разом з відповідачкою проживають її неповнолітні діти [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO] Орган опіки і піклування у своєму висновку заперерує проти виселення неповнолітніх з квартири №5 будинку №26 по вул Грушевського в м. Козятині. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 40 Закону «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЖК Української РСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду (Правова позиція ВСУ у справі 6/39 цс 15). Житловий будинок, який є предметом іпотеки, не було придбано за рахунок кредиту, що підтверджується як правовстановлюючим документом - договором дарування, так і кредитним договором та іпотечним договором. Позивач в позові не зазначив іншого жилого приміщення яке має бути надано позивачці при виселенні. Отже, виселення відповідачки без одночасного надання їй іншого жилого приміщення для постійного проживання не відповідає порядку, встановленому законом, відповідно, позов в цій частині задоволенню не підлягає. На підставі наведеного та

Outcome: partial