Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

19.01.2015 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на наступні обставини. 16 квітня 2013 року позивач уклав з публічним акціонерним товариством "Імексбанк" (ПАТ "Імексбанк") в особі начальника відділення №33 Мітакі О.М. публічний договір банківського вкладу (депозиту) №1. З цього приводу 16 квітня 2013 року у відділенні №33 ПАТ "Імексбанк" в м.Татарбунари Одеської області був відкритий рахунок. 21.05.2014 року між сторонами був укладений договір №330021560 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року. Вклад «Постійний клієнт» на 6 місяців, сума вкладу - 10 000 грн., процентна ставка 25 відсотків річних, дата повернення вкладу 21.11.2014 року. 28.05.2014 року позивачем на свій рахунок [NUMBER] була внесена готівка у сумі 69 000 грн. 00 коп. загальний залишок складає - 79 000 грн. 00 коп. 03.09.2014 року останнім знову було внесена готівка на вказаний рахунок в сумі 21 000 грн. 00 коп., загальний залишок склав - 100 000 грн. 00 коп. 21.11.2014 року між сторонами був укладений договір №330022323 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року. Вклад «Стабільний прибуток» на 1 місяць, сума вкладу - 100 000 грн., процентна ставка - 18.00 відсотків річних, дата повернення вкладу 17.12.2014 року. Станом на вказану дату, згідно виписки із особового рахунку позивача, його залишок становить 100000 грн. та нараховані проценти - 998 грн.63коп. 17.12.2014 року позивачем було подана письмова заява про повернення вкладу, на що відповідачем була надана відповідь про відмову, у зв'язку з негативними явищами в країні та банківській системі, неможливості банку вчасно виконати свої зобов'язання. До теперішнього часу відповідач свої обов'язки за договором не виконав та не повернув грошові кошти позивачу. У зв'язку з цим, останній звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на його користь суму депозитного вкладу в розмірі 100000 грн., суму відсотків в розмірі 998 грн. 63 коп., судового збору та витрат на правову допомогу. Позивач в судове засідання надав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав повністю, просив розглянути справу у його відсутності та у випадку повторної неявки до суду відповідача ухвалити заочне рішення. Представник відповідача ПАТ "Імексбанк" у судове засідання двічі не з'явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, про що свідчать поштові повідомлення (а.с.33,41), заяви до суду про причину неявки не надіслав. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 21.05.2014 року між [PERSON] та ПАТ "Імексбанк" в особі начальника відділення №33 в м.Татарбунари Мітакі О.М., яка діяла на підставі довіреності, було укладено договір №330021560 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року на суму 10 000 грн., з нарахуванням та сплатою Банком процентів у розмірі 25% річних, дата повернення вкладу 21.11.2014 р. (а.с.16); 28.05.2014 року на рахунок позивача [NUMBER], як вкладника, ним була внесена готівка у сумі 69 000 грн. 00 коп. згідно квитанції №20822(а.с.19), загальний залишок складає - 79 000 грн. 00 коп. згідно виписки із особового рахунку [NUMBER] від 28.05.2014року (а.с.19). 03.09.2014 року ним знову була внесена готівка на вказаний рахунок в сумі 21 000 грн. 00 коп. по квитанції №22419 (а.с.21), загальний залишок склав - 100 000 грн. 00 коп., згідно виписки із особового рахунку від 03.09.2014 року(а.с.21). 28.05.2014 року позивачем було укладено договір №330022323 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року на суму 100000 грн., строком на 26 днів, з нарахуванням та сплатою Банком процентів у розмірі 18% річних, датою повернення вкладу значиться 17.12.2014 року(а.с.17). Дорученням на перерахування коштів №1 від 21.11.2014 року (а.с.18) позивач здійснив списання коштів з його поточного рахунку [NUMBER] з перерахуванням їх на його депозитний рахунок [NUMBER] у сумі 100000 гривень. На час звернення з позовом до суду, строк дії зазначеного договору закінчився, однак кошти позивачу не повернуті. Згідно відповіді начальника відділення №33 АТ "Імексбанк" в м.Татарбунари (а.с.27), наданої на письмову заяву позивача про повернення депозитних коштів (а.с.23), після закінчення строку дії банківського вкладу відділення №33 у м.Татарбунари перерахувало депозит на поточний рахунок клієнта, з якого він має можливість отримати кошти. Однак, в зв'язку з негативними явищами в країні та банківській системі Банк не в змозі в повному обсязі виконати свої зобов'язання перед позивачем у зв'язку з відсутністю готівкових коштів на ринку. Відповідно до постанови Правління Національного Банку України №50 "Про віднесення ПАТ "Імексбанк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів прийнято рішення №16 "Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ "Імексбанк", строком на три місяці з 27 січня 2015 року по 26 квітня 2015 року включно, уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів на тимчасову адміністрацію в АТ "Імексбанк" призначено Юрія Северина. Процедура повернення вкладу у разі ліквідації банку встановлена спеціальним Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", за положеннями якого з дня призначення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, припиняються всі повноваження органів управління банку та наступають наслідки, встановлені ст.46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджує перелік вимог кредиторів, після чого задоволення цих вимог здійснюється в порядку черговості, встановленої ст.52 вказаного Закону. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.4 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку. Згідно з ч.1 ст.26 зазначеного Закону встановлено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття того рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис.грн. Таким чином, Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" регулюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а отже, дана обставина, ніяким чином не перешкоджає вкладнику звернутися до суду за захистом порушеного права та вимагати стягнення сум, які йому не повернуті за системою гарантування, виходячи із наведених нижче норм ЦК України та умов договорів банківського вкладу. Відповідно до ст.41 Конституції України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч.1 ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов'язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України. Крім того, хоча згідно п.1 ч.5 ст.36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку не здійснюється, пунктом 1 ч.1 ст.36 цього ж Закону визначено, що дане обмеження не поширюється на зобов'язання щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті. Пунктом 6 ст.36 цього ж Закону встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов'язань банку передбачених пунктом 1 частини 6 цієї статті, Фонд має право надати банку цільову позику. Виплати за такими зобов'язаннями за рахунок цільової позики Фонду мають розпочатися не пізніше першого місяця з дати запровадження у неплатоспроможному банку тимчасової адміністрації. Такі виплати, у встановлений Законом строк, за визначеною Законом процедурою, з позивачем проведені не були, що є порушенням його законних прав. Відповідно до змісту вищезазначених статей 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними свої розрахунки за допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в тому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів, зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним. В даному випадку, хоча відповідачем і було перераховано кошти на поточний картковий рахунок позивача, однак вкладнику не було надано можливості використати дані кошти, у зв'язку із неможливістю їх зняття. Дана обставина підтверджується відповіддю керівника відділення №33 м.Татарбунари АТ "Імексбанк", яку було надано на заяву позивача щодо повернення коштів. Враховуючи вказані обставини, суд дійшов висновку, що зобов'язання банку із повернення вкладу позивачу не було виконано. Таким чином, суд вважає, що відсутні будь-які обмеження на задоволення вимог позивача щодо виплати йому коштів, як вкладнику за договором, строк якого закінчився 17.12.2014 року, а тому стягненню на його користь з відповідача підлягає сума депозитного вкладу в розмірі 100000 (сто тисяч) грн. та нараховані, відповідно до договору відсотки річних в розмірі 998 грн. 63 коп. (а.с.29). Також, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати (а.с.1), що складає 1009 грн.98коп., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а отже на користь позивача підлягає стягненню з відповідача вказана сума. Також, на підставі ст.84 ЦПК України, частково підлягають стягненню з відповідача на користь позивача фактично понесені останнім і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом при вирішенні цивільної справи. Згідно Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах №4191-У1 від 20.12.2011 року, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу складає 40% мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину роботи, що складає на теперішній час 487,20грн.(1218 х 40%), відповідно за 1хв. - 8,12 грн. З урахуванням наданого адвокатом розрахунку витрат пов'язаних з оплатою правової допомоги адвоката (а.с.26) та проведеним судом розрахунком, відповідно до вимог вищезазначеного закону, загальна сума витрат складає 1218 грн.(2години 30 хвилин - (150 хв.) х 8,12 грн. за 1 хв.), які підлягають стягненню з відповідача відповідно до понесених позивачем витрат по квитанції №8860 від 17.01.2015 року (а.с.240).

Outcome: approved