Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Буківської сільської ради Виноградівського району, третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору [PERSON], про визнання права власності на спадкове майно, який мотивує тим, що її батьки - [PERSON] та [PERSON] померли 16.02.2013 року та 13.05.2015 року відповідно. [PERSON] залишила заповіт від 18 вересня 2007 року на випадок своєї смерті, яким заповіла належні їй земельні ділянки та все своє майно, яке їй буде належати [PERSON], [PERSON] та доньці [PERSON] (земельні ділянки) та [PERSON] і їй, позивачці, [PERSON] (решта майна, в тому числі житловий будинок). Після смерті [PERSON], жодний із спадкоємців не звернувся до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, а всю спадщину прийняв її чоловік, оскільки проживав з нею на час смерті. Батько позивачки [PERSON] також залишив заповіт від 18 вересня 2007 року на випадок своєї смерті, яким заповів земельні ділянки та все своє майно, яке йому буде належати [PERSON], [PERSON] та доньці [PERSON] (земельні ділянки) та [PERSON] і їй, позивачці, [PERSON] (решта майна, в тому числі житловий будинок). Усі спадкоємці подали заяви про прийняття спадщини за покійним батьком [PERSON] і спору з приводу спадкового майна у виді земельних ділянок, між ними не існує, оскільки таке спадкове майно прийняли [PERSON]М,, [PERSON] та [PERSON], які подали заяви до нотаріуса і там повинні отримати відповідні свідоцтва. Все інше майно, яке належало батьку позивачки відповідно до заповіту, а саме - житловий будинок по вул. Борканюка, 71 в селі Букове успадкувала позивачка та її брат [PERSON] в рівних долях, проте отримати свідоцтво про право на спадщину вони не в змозі, оскільки правовстановлюючих документів на майно не існує, житловий будинок рахується за покійним у по господарських книгах, у звязку з чим, позивачка звернулася до суду із даним позовом та просить суд визнати за нею право власності на ? частину спадкового будинку. [PERSON] подав до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON], Буківської сільської ради Виноградівського району про визнання права власності на спадкове майно, яка ухвалою суду від 09.12.2015 року обєднана в одне провадження з первісною позовною заявою. Зустрічну позовну заяву [PERSON] мотивує тим, що спадковий будинок в с. Букове, вул. Борканюка 71, його батько [PERSON] заповів в рівних долях йому та відповідачці [PERSON] згідно заповіту від 18.09.2007 року, належним чином оформленому в Буківській сільській раді і зареєстрованому за №29. [PERSON] помер 13.05.2015 року і відповідно до ст.1268 ЦК України 12 жовтня 2015 рок він, позивач за зустрічним позовом [PERSON], звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, однак отримати свідоцтво про право на спадщину не в змозі в зв"язку з тим, що правовстановлюючих документів на будинок не видано, будинок згідно по господарських книг рахується за їхнім батьком, у зв'язку з чим він звернувся з заявою в суд про встановлення права власності на свою частину будинку згідно заповіту. Позивачка за первісним позовом [PERSON] та її представник [PERSON] про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином своєчасно, в судове засідання не з"явилися, однак представник позивачки [PERSON] подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його з позивачкою відсутності, та про те, що заявлені позовні вимоги за первісним позовом підтримують повністю, просять суд такі задовольнити, зустрічний позов визнають повністю та просять такий задовольнити. Представник відповідача за первісним та за зустрічним позовом Буківської сільської ради Виноградівського району про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомленим своєчасно, в судове засідання не зявився, однак надіслав до суду письмові заяви про розгляд справи за його відсутності та про те, що позовні вимоги за первісним та за зустрічним позовом визнає повністю і не заперечує проти їх задоволення. Третя особа за первісним позовом, він же позивач за зустрічним позовом [PERSON] про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомленим своєчасно, в судове засідання також не зявився, однак надіслав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та про те, що позовні вимоги за зустрічним позовом підтримує повністю та просить суд такі задовольнити. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необовязковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів і приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 16.02.2013 року померла мати позивачки за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом - [PERSON], а 13.05.2015 року помер їх батько [PERSON], після смерті яких відкрилася спадщина, що складається з наступного майна: 1) житловий будинок з надвірними спорудами по вул. Борканюка, 71 в селі Букове, Виноградівського району; 2) земельна ділянка в селі Букове в урочищі «Запасік» площею 0,10 га; 3) земельна ділянка (пай) площею 0,61 га; 4) земельна ділянка (пай) площею 0,61 га. За життя [PERSON] залишила заповіт від 18 вересня 2007 року на випадок своєї смерті, яким заповіла належні їй земельні ділянки та все своє майно, яке їй буде належати [PERSON], [PERSON] та доньці [PERSON] (земельні ділянки) та [PERSON] і [PERSON] (решта майна, в тому числі житловий будинок). Після смерті матері сторін [PERSON], жодний із спадкоємців не звернувся до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, а всю спадщину (в тому числі майно, що є спільною сумісною власністю подружжя) прийняв її чоловік [PERSON], оскільки проживав з нею на час смерті, що стверджується довідкою виконавчого комітету Буківської сільської ради Виноградівського району від 20.11.2015 року № 02-10/406. [PERSON] також залишив заповіт від 18 вересня 2007 року на випадок своєї смерті, яким заповів земельні ділянки та все своє майно, яке йому буде належати [PERSON], [PERSON] та доньці [PERSON] (земельні ділянки) та [PERSON] і [PERSON] (решта майна, в тому числі житловий будинок). Відповідно до письмової довідки приватного нотаріуса [PERSON] від 19.11.2015року за № 250/02-14 усі спадкоємці подали заяви про прийняття спадщини за покійним батьком [PERSON], а саме: [PERSON] (заява від 12.10.2015 року), [PERSON] (теперішнє прізвище [PERSON]) [PERSON] (заява від 22.10.2015 року), [PERSON] (заява 27 жовтня 2015 року), [PERSON] (заява від 27 жовтня 2015 року) та [PERSON] (заява від 29 жовтня 2015 року). З приводу спадкового майна у виді земельних ділянок, спору не існує, оскільки таке прийняли [PERSON]М,, [PERSON] та [PERSON], які подали заяви до нотаріуса, де і повинні отримати відповідні свідоцтва. Житловий будинок по вул. Борканюка, 71 в селі Букове відповідно до заповіту в рівних долях успадкували позивачка за первісним позовом [PERSON] та позивач за зустрічним позовом [PERSON], які у зв'язку з необхідністю прийняття спадщини, що залишилася після смерті спадкодавця звернулися до нотаріуса для подачі документів на оформлення спадщини. Разом з тим нотаріусом було відмовлено спадкоємцям у видачі Свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із тим, що спадкодавцем за життя не було оформлено правовстановлючі документи на спадковий будинок та розяснено про необхідність звернутися з даним питанням до Виноградівського районного суду, що стверджується довідками приватного нотаріуса [PERSON], виданими [PERSON]І.( довідка № 250/02-14 від19.11.2015 року) та [PERSON], яка діяла в інтересах [PERSON] на підставі нотаріально посвідченої довіреності ( довідка № 262/02-14 від 07.12.2015 року). Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до довідки від 30.10.2015 року № 526, яка видана [PERSON] Комунальним підприємством «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації» житловий будинок з надвірними будівлями в селі Букове по вул. Борканюка, 71 будівництвом завершений та його інвентаризаційна вартість станом на жовтень 2015 року становить 143\~297 грн. На земельній ділянці знаходяться: - Житловий будинок літ. А - цегла; - Літня кухня літ Б саман; - Сарай літ. В - саман; - Корівник літ Г саман; - Свинарник літ Д бутобетон; - Убиральня літ Е дощата; - Колодязь №3 бутовий; - Ворота №1 металеві; - Огорожа №2 металева. Загальна корисна площа житлового будинку - 96,3 кв.м., в тому числі житлова площа - 39,8 кв.м. Згідно архівних даних КП «Виноградівське РБТІ» станом на 01.01.2013 року правовстановлюючі документи на житловий будинок не оформлені. Згідно довідки виконкому Буківської сільської ради від 19.10.2015 року № 02-25/625 житловий будинок з надвірними будівлями в селі Букове по вул. Борканюка, 71 рахується за [PERSON], який помер 13.05.2015 року, згідно запису у по господарській книзі № 10,О/Р№439. Відповідно до ст.10-13 глави ІІІ Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31. 01.1966 року, затвердженої заступником міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, погодженої заступником голови Верховного суду Української РСР 15.01.1966 року (втратила чинність 19.01.1996 року), при відсутності правовстановлюючих документів право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради та висновком інвентар бюро. Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах судами повинні оцінюватись у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року"). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів"). Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). З усього вище наведеного слідує, що право власності позивачки за первісним позовом [PERSON] та позивача за зустрічним позовом [PERSON] на ? частину спадкового житлового будинку кожному є доведеним, а відтак, заявлений первісний та зустрічний позови підлягають до задоволення.

Outcome: approved