Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивач - ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго" в особі відокремленого підрозділу Миронівська ТЕС ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго" звернулось до суду з даним позовом до відповідачей [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, посилаючись на наступні обставини: відповідачі є споживачами житлово-комунальних послуг за адресою: квартира [ADDRESS]. Однак в порушення п.5 ч.3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відповідачі оплату за надані послуги вносять не в повному обсязі та станом на 01.10.2012 року заборгованість складає 7882,79 грн. Просив стягнути суму заборгованості в розмірі 7882,79 грн., суму встановленого індексу інфляції у розмірі 2183,53 грн., 3 % річних у розмірі 910,30 грн. та судові витрати у розмірі 122,10 грн. В судовому засіданні представник позивача Шепеленко Н.М. підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] до судового засідання не з'явилися, про день, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином та своєчасно, до суду надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечували. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він разом із родиною мешкають у вказаній квартирі. Борг із житлово - комунальних послуг ними був частково сплачений на суму 5783,52 грн. Що ж стосується суми боргу в розмірі 1999,27 грн., то вважає, що вказана сума боргу не може бути стягнута, оскільки вона заявлена поза межами строку позовної давності та не обгрутнована розрахунками. Також відповідач висловив свої заперечення з приводу нарахованих сум втрат від інфляції та 3 % річних, вважає розрахунки невірними. Суд, вислухавши сторони, дослідивши надані докази, приходить до наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані за адресою: квартира [ADDRESS] та є споживачами житлово-комунальних послуг, які надає позивач за вказаною адресою. Відповідно до нарахувань ЦЖКГ (а.с. 7) особовий рахунок по оплаті за комунальні послуги відкритий на відповідача - [PERSON] Відповідно до нарахування ЖКХ Миронівської ТЕС відповідачі мають заборгованість за надані послуги: станом на 01.01.2009 року у розмірі 1999,27 грн., а станом на 01.10.2012 р.- 7882,79 грн. (а.с. 7). Відповідно до довідки ЦЖКГ Миронівської ТЕС від 12.03.2014 р., за особовим рахунком 5144 сплачена заборгованість у сумі 5783,52 грн, залишок боргу складає 2099,27 грн. (а.с. 69). Статтями 20,21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Згідно з п.18 Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Таким чином, враховуючи, що заборгованість за житлово-комунальні послуги частково погашена відповідачами, з відповідачей підлягає стягненню сума заборгованості за комунальні послуги у розмірі 2099,27 грн. (сума боргу 7882,79 грн. - сплачену заборгованість 5783,52 грн.) Що стосуються вимог позивача про стягнення з відповідачів втрат від інфляційних процесів та 3% річних в порядку ст.625 ЦК України, то виходячи з аналізу норм ст.ст. 524, 533-535,625 ЦК України, грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквівалентні в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів. Таким чином, грошовим зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право від боржника виконання його обов'язку. У ч.3 ст. 510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї, тому грошових слід вважати зобов'язання, що складається у тому числі, з правовідношення, в якому права кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу а грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору, або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. Саме до останнього виду грошових зобов'язань належить існуючий між сторонами договір про надання житлово-комунальних послуг, оскільки ним установлена ціна договору - вартість наданих житлово-комунальних послуг відповідно до тарифів. Оскільки ст. 625 ЦК України розміщена в розділі I книги 5 ЦК України «Загальні положення про зобов'язання», а відтак поширює свою дію на всі зобов'язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань. Враховуючи викладене, правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання житлово-комульних послуг, є грошовим зобов'язанням, в якому серед інших прав і обов'язків сторін, право виконавця (кредитора) публічного акціонерного товариства " ДТЕК Донецькобленерго" вимагати від замовника (боржників) гроші за надані виконавцем послуги на його користь відповідає кореспондуючий обов'язок замовника сплатити ці гроші. Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку між сторонами існують зобов'язання з надання та отримання послуг і їх оплати, що за своєю правовою природою є грошовим зобов'язанням в розуміння положення ч.2 ст.625 ЦК України, в зв'язку с чим з відповідачів підлягають стягненню: інфляційні нарахування в сумі 2183,53 грн. та 3% річних в розмірі 910,30 грн. розрахунок 3% річних та інфляційних нарахувань позивачем приведений, доводи відповідача про його неправильність суд не бере до уваги як не підтверджені доказами, крім того суд враховує те, що відповідачами не надані розрахунки вказаних сум. Відповідно ж до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона, зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених законом. Відносно заяви відповідача про застосування позовної давності слід зазначити наступне. Відповідно до вимог ст.ст. 257, 261, 267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Так, відповідач в судовому засіданні просив застосувати строк позовної давності. Відповідно до ч.2 ст.264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Такими діями можуть бути будь-які дії боржника, які свідчать, що боржник визнав себе зобов'язаною особою по відношенню до кредитора. Зокрема, до дій які свідчать про визнання боргу можуть відноситися: часткове погашення самим боржником чи за його згодою іншою особою основного боргу, тобто дії відповідача щодо часткового погашення боргу свідчать про визнання нею свого боргу та переривають строк давності. Так, до суду позивач з вказаною позовною заявою звернувся 16.04.2013 року. З матеріалів справи також вбачається, що позивач звертався до суду в січні 2013 року з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за вказаний період та щодо вказаної суми (а.с. 5) Як вбачається із нарахувань (а.с. 7), відповідачі здійснювали часткову сплату житлово - комунальних послуг, розмір якої перевищує сум, нарахованих позивачем до сплати за поточний місяць споживання послуг, тим самим вчиняли дії, що свідчать про визнання ними свого боргу, оскільки різниця у сплаченій сумі зараховувалася за минулу заборгованість. Так, в лютому 2010 року боржники сплатили 442,58 грн., замість нарахованої суми платежу за вказаний місяць 378,43 грн., таким чином визнавали свою минулу заборгованість. Таким чином, строк позовної давності позивачем ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» порушено не було, оскільки розмір оплати відповідачами житлово - комунальних послуг перевищував місячне нарахування платежів, що свідчить про часткове погашення наявної заборгованості і, відповідно, визнання такої заборгованості, а відтак підстав для застосування строків позовної давності немає. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що сума заборгованості відповідачів перед позивачем станом на 01.10.2012 р., складає 2099,27 грн. (сума боргу 7882,79 грн. - сплачену заборгованість 5783,52 грн.), яка підлягає стягненню з відповідачів солідарно. Крім того, з відповідачів на користь позивача слід солідарно стягнути інфляційні нарахування в сумі 2183,53 грн. та 3% річних в розмірі 910,30 грн. В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі по 40,70 грн. з кожного. На підставі ст.162 ЖК України, ст.ст. 20,21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630, та

Outcome: partial