Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

13.08.2015 року представник ЖКП «Жилкомплекс» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, а саме: за послуги з утримання житлового будинку та прибудинкової території за період з 01.01.2010 року по 31.07.2015 року в сумі 12047,42 гривень, інфляційних витрат в розмірі 11926,88 гривень та 3% річних у розмірі 2018,03 гривень, посилаючись на те, що відповідачі, проживаючи за адресою: [INFO], не вносять плату за послуги з утримання житлового будинку та прибудинкової території, внаслідок чого за вищевказаний період у них утворилася заборгованість перед позивачем загальним розміром 25992,63 гривень. Відповідачі у добровільному порядку суму боргу не сплачують, у звязку з чим позивач був змушений звертатися до суду з позовом про стягнення суми боргу у примусовому порядку, а також просив стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 гривень. 22.10.2015 року представник позивача ЖКП «Жилкомплекс» уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, а саме: за послуги з утримання житлового будинку та прибудинкової території за період з 01.01.2010 року по 30.09.2015 року в сумі 12404,62 гривень, інфляційні витрати в розмірі 12646,24 гривень та 3% річних у розмірі 2140,05 гривень, всього - 27190,91 гривень, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 гривень. 05.02.2016 року представник позивача ЖКП «Жилкомплекс» уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, а саме: за послуги з утримання житлового будинку та прибудинкової території за період з 01.01.2010 року по 31.01.2016 року в сумі 13117,76 гривень, та 3% річних у розмірі 2395,70 гривень, інфляційні витрати за період з 01.01.2010 року по 31.12.2015 року в розмірі 13552,77 гривень, всього - 29066,23 гривень, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 гривень. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, з підстав, викладених у позові та письмових додаткових поясненнях, наполягала на їх задоволенні у повному обсязі. Представник відповідачки [PERSON]- [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги не визнали з підстав, викладених у письмових запереченнях, просили відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні. Зясувавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно ст. ст. 67, 68 ЖК України власники та наймачі квартир зобовязані своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Судом\~ встановлено, що [PERSON] на підставі\~договору купівлі-продажу № 1838 від 15.12.2009 року належить\~ на праві приватної власності\~квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]. Власниця вищевказаної квартири\~ за\~ період з 01.01.2010 року по 31.01.2016 року не вносила плату за послуги з утримання житлового будинку та прибудинкової території, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість перед позивачем в сумі 13117,76 гривень, що підтверджується наданими розрахунками. На дану суму заборгованості позивачем були нараховані 3% річних у розмірі 2395,70 гривень та інфляційні витрати за період з 01.01.2010 року по 31.12.2015 року в розмірі 13552,77 гривень. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. За змістом ст. ст. 19, 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач житлово-комунальних послуг зобов'язаний укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору. Споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Обов'язку споживача житлово-комунальних послуг укласти договір з виконавцем послуг, що передбачений п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відповідає обов'язок виконавця підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. У судовому засіданні було встановлено, що фактично позивачем надавалися послуги з утримання будинку та прибудинкової території відповідачці та споживання останньою цих послуг свідчить про існування між сторонами договірних відносин. Виконавши свої зобов'язання по наданню комунальних послуг позивач має законні підстави вимагати від відповідачки оплату цих послуг. Обґрунтовуючи заперечення проти задоволення позовної заяви ЖКП «Жилкомплекс» про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] посилається на неналежне виконання ЖКП «Жилкомплекс» обов'язків виконавця житлово-комунальних послуг. Наведені доводи представника відповідачки були всебічно перевірені при розгляді судом даної справи та не знайшли свого підтвердження, оскільки носять субєктивний характер. Статтею 18 Закону України «Про житлово-комунальній послуги» передбачено, що у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з'явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Проте будь-яких скарг та актів, складених відповідачами та іншими мешканцями будинку №121 по пр. Металургів в м. Маріуполі за період 2010-2016 роки щодо неналежного виконання послуг, передбачених Законом України «Про житлово-комунальні послуги», суду не надано, а тому заперечення представника відповідачки [PERSON]- [PERSON] є голослівними. Крім того, посилання представника відповідачки у своїх запереченнях на те, що ЖКП «Жилкомплекс» є неналежним позивачем у справі, через відсутність акту прийому-передачі на баланс ЖКП «Жилкомплекс» будинку № 121 по пр. Металургів, в м. Маріуполі є безпідставними, оскільки спростовуються підтвердженням директора департаменту міського майна [PERSON] № 06-4/431 від 10.02.2016 року, відповідно до якого житловий будинок, розташований за адресою: пр. Металургів, 121 м. Маріуполь, 87515, враховується на балансі ЖКП «Жилкомплекс» та належить до територіальної громади м. Маріуполя в особі Маріупольської міської ради /а.с. 120/. Таким чином, факт неналежного виконання відповідачкою [PERSON] зобовязань по оплаті послуг з утримання житлового будинку та прибудинкової території знайшов своє підтвердження у судовому засіданні. У судовому засіданні представником відповідачки [PERSON] було заявлено клопотання про застосування позовної давності до даних правовідносин. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з основним\~ позовом 13.08.2015 року, а заборгованість у сумі 13117,76 гривень нарахована відповідачам за період з 01.01.2010 року по 31.01.2016 року. Судом також встановлено, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 11.03.2015 року було скасовано судовий наказ № 2-н/263/160/2014 від 11.03.2014 року про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги з утримання житлового будинку та прибудинкової території за період з 01.01.2010 року по 01.01.2014 року в сумі 8833,88 гривень. Враховуючи вищевказану обставину, суд приходить до висновку, що відповідно до норм ст. 264 ЦК України позовна давність переривалася винесенням судового наказу № 2-н/263/160/2014 від 11.03.2014 року. Таким чином, суд вважає необхідним застосувати строк позовної давності у три роки, стягнувши з відповідачки [PERSON], як з власниці квартири,\~ заборгованість, яка утворилася за період з 11.03.2011 року по 31.01.2016\~ року у розмірі 10497,17 гривень, задовольнивши позов частково. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач просить стягнути з відповідачів інфляційні витрати в розмірі 13552,77 гривень та три відсотки річних у розмірі 2395,70 грн., які нараховані на всю суму боргу у розмірі 13117,76 грн., яка утворилася за період з 01.01.2010 року по 31.01.2016 року, у звязку з чим розрахунок інфляційних та 3% річних на всю цю суму є безпідставним. Тому в цій частині позов задоволенню також не підлягає. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони\~ понесені\~ нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві -\~ пропорційно\~ до\~ тієї\~ частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Як вбачається з квитанції про сплату судового збору, розмір судових витрат за подачу основного позову складає 243,60 гривень, а тому з відповідачки [PERSON] на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційну до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 10497,17 гривень Х 100% : 29066,23 гривень ціни позову = 36 %), тобто 36 % від ціни позову (36 % Х 243,60 гривень :100% = 87,70 гривень), що складає 87,70 гривень.

Outcome: partial