Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

[PERSON], який діє як представник за дорученням в інтересах [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної злочином. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що вироком Рахівського районного суду Закарпатської області від 10.07.2015 року, відповідача [PERSON], визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачено ч.2 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у вигляді 200 годин громадських робіт. За даним вироком судом було встановлено, що 13 березня 2015 року близько 14 год. 30 хв., [PERSON], знаходячись по вул. Борканюка в смт. Великий Бичків, Рахівського району, Закарпатської області, навпроти загальноосвітньої школи № 2 на грунті неприязних відносин з [PERSON] наніс останньому три удари правою рукою затиснутою в кулак по лівій частині обличчя, від чого останній впав на землю, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді синців лівої параорбітальної ділянки та лівої щічної ділянки, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 120 від 31.03.2015 року потягли за собою розлад здоровя більше 6 днів і згідно наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р. п. 2.3.3. кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоровя, які виникли внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму спричинення, якими могли бути руки стиснуті в кулак сторонньої особи та вкладаються в строк пригоди, що мала місце 13.03.2015 року. Таким чином, неправомірними діями обвинуваченого [PERSON], [PERSON], як батьку неповнолітнього потерпілого, завдано матеріальної шкоди на суму 1180 гривень, які були витрачені ним на закупку медакаментів для лікування хворого сина, 1000 гривень, витрачені на придбання бензину для власного легкового автомобіля на поїздку із сином до лікарні, у слідчі органи та суд, а також 6000 гривень моральної шкоди, яка включає в себе сильний нервовий стрес та переживання за здоров"я сина, душевний біль, спричинений неправомірними діями обвинуваченого [PERSON] Про даний іцидент дізналися знайомі та друзі позивача, коло близьких родичів, із-за нервових переживань він втратив на декілька днів нормальний ритм життя, погано спав, був роздратований, не займався роботою, що призвело до істотної зміни в його власному житті на деякий час. Під час розгляду кримінального провадження в суді, заявлений цивільний позов позивачем [PERSON] не був взятий до уваги, тому у відповідності до ч. 1,4 ст.128 КПК України, позивачем [PERSON] заявляється цивільний позов, як особою, яка є законним представником неповнолітнього потерпілого, якому кримінальним правопорушенням завдано майнової (матеріальної) шкоди злочином. На підставі наведеного просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти на загальну суму 8180 гривень завданої йому злочинними діями матеріальної та моральної шкоди. В судове засідання позивач, [PERSON] не з"явився, однак його представник [PERSON] надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві. На задоволенні позову наполягає. Відповідач, [PERSON] в судове засідання повторно, не з"явився. Був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справу рекомендованими листами. Про причину своєї неявки суд не повідомив, заперечень на позов не подавав. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. У відповідності до ч.1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду предявити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Частиною 7 цієї ж статті КПК України встановлено, що особа, яка не предявила позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду має право предявити його в порядку цивільного судочинства. Судом встановлено, що вироком Рахівського районного суду Закарпатської області від 10.07.2015 року [PERSON], [INFO], визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України в тому, що він 13 березня 2015 року близько 14 год. 30 хв., знаходячись по вул. Борканюка в смт. Великий Бичків, Рахівського району Закарпатської області навпроти загальноосвітньої школи № 2 на грунті неприязних відносин з [PERSON] наніс останньому три удари правою рукою затиснутою в кулак по лівій частині обличчя, від чого останній впав на землю, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді синців лівої параорбітальної ділянки та лівої щічної ділянки, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 120 від 31.03.2015 року потягли за собою розлад здоровя більше 6 днів і згідно наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р. п. 2.3.3. кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоровя. З вироку Рахівського районного суду Закарпатської області від 10.07.2015 року про засудження [PERSON] вбачається, що при постановлянні вироку, цивільний позов заявлений [PERSON], як представником неповнолітнього потерпілого [PERSON] було залишено без розгляду, оскільки такий подано з порушенням вимог ст. 128 КПК України. Згідно з ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. \~ \~ З урахуванням п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судове рішення у цивільній справі" від 18 грудня 2009 року № 14 відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК України при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування шкоди. Таким чином, суд вважає, що вина [PERSON] є доведеною і не підлягає розгляду в даному судовому процесі. Відповідно до ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Моральна шкода, завдана фізичній особі, відшкодовується особою, що її завдала за наявності її вини. Позивач, [PERSON] посилається на те, що йому, як батьку неповнолітнього потерпілого завдано матеріальну шкоду у розмірі 2180 гривень, яка полягає у понесенню ним витратах на лікування сина на суму - 1180 гривень та 1000 гривень, витрачені на придбання бензину для власного легкового автомобіля на поїздку із сином до лікарні, у слідчі органи та суд. На підтвердження понесених ним витрат на лікування сина, позивач надає розрахункові квитанції на загальну суму 881,36 гривень та розрахункову квитанцію на суму 219,90 гривень, яка підтверджує те, що останній сплатив 219,90 гривень за придбання бензину в ПП "Окко-Нафтопродукт". Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи те, що позивачем підтверджено відповідними платіжними документами (квитанціями) розмір матеріальної шкоди на загальну суму 1101,26 гривень, а відповідачем жодних належних та допустимих доказів на спросування доводів позивача не надано, суд приходить до висновку, що позовна вимога простягнення матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню. Внаслідок вказаного кримінального правопорушення позивачу [PERSON] завдано моральну шкоду, яка полягає у тому, що останній поніс сильний нервовий стрес та переживання за здоров"я сина, душевний біль, спричинений неправомірними діями обвинуваченого [PERSON], із-за нервових переживань позивач втратив на декілька днів нормальний ритм життя, погано спав, був роздратований, не займався роботою, що призвело до істотної зміни в його власному житті на деякий час. Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь позивача суд виходить з наступного.\~ \~ Відповідно до ч.3 ст. 23 ЦК України - розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" від 31 травня 1995 року №4 зазначено, що моральною шкодою є витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Враховуючи, що позивачеві нанесено моральну шкоду, яка полягає у тому, що від отриманих тілесних ушкоджень, він переніс фізичний біль, душевні, психологічні та моральні страждання та нервовий стрес, а також те, що наявна вина особи, яка завдала моральної шкоди, і це є підставою для її відшкодування, суд виходячи із принципу розумності та справедливості вважає, що заявлена позивачем моральна шкода підлягає частковому задоволенню у розмірі 1700 гривень. Разом з тим, позивачем заявлена вимога про відшкодування витрат, понесених ним на правову допомогу в розмірі 800 гривень (копія квитанції додається). Дана вимога підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалюється рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені витрати. Згідно п. 2 ч.3 ст. 79 ЦПК України до витрат пов'язаних з розглядом судової справи належать витрати на правову допомогу. Судом встановлено, що позивач оплатив адвокату [PERSON] 800 гривень за надання правової допомоги, що стверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №071187 від 19 листопада 2015 року, тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 800 грн. понесених судових витрат. Відповідно до ч.6 ст.5 ЗУ Про судовий збір від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача, [PERSON] в спеціальний фонд Державного бюджету України, слід стягнути судовий збір у розмірі 487,20 гривень. На підставі наведеного,

Outcome: partial