Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом (а.с.1-4), посилаючись на наступні обставини. Їй на підставі свідоцтва про право власності на житло належить 1/3 частина квартири [ADDRESS] ., інша 1/3 частина зазначеної квартири належить їй на підставі договору дарування. Її доньці - [PERSON] , належить 1/3 частина вказаної квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло. Таким чином, вона з дочкою є повноправними власниками вищевказаної квартири. 19.11.2009 року між нею, [PERSON] , та її сином - [PERSON] , було укладено спадковий договір. У зв`язку з посвідченням спадкового договору накладено заборону відчуження зазначених в договорі 2/3 часток у праві спільної часткової власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , до припинення або розірвання договору. За змістом вказаного договору вона передає у власність своєму сину після її смерті належні їй 2/3 частки квартири, а відповідач в свою чергу зобов`язаний виконувати передбачені в цьому договорі розпорядження Відчужувача. Відповідно до п.7 спадкового договору, на Набувача за цим договором покладаються обов`язки у вигляді немайнового характеру, тобто позбавлених економічного змісту, що передбачають шанобливе ставлення з боку набувача до особи відчужувача, регулярне відвідування відчужувача, толерантне ставлення до окремих недоліків її характеру, організацію прогулянок, участь у догляді за відчужувачем, її оселею, оплату за дорученням і за рахунок відчужувача комунальних послуг, надання допомоги в оформленні житлових субсидій. [PERSON] порушив взяті на себе, згідно умов Договору, зобов`язання. На телефонні дзвінки не відповідає, жодного разу не відвідав її. Від організації прогулянок, догляду за її оселею, оплати за її рахунок комунальних послуг, надання допомоги в оформленні житлових субсидій відповідач ухиляється. Вказала, що останній раз бачила відповідача у нотаріальній конторі при укладенні спадкового договору та на даний час вона самостійно здійснює оплату комунальних платежів, придбання лікувальних засобів, продуктів харчування, доглядає за своєю оселею та займається оформленням субсидій. Також зазначила, що адресу місця реєстрації або місця проживання відповідача їй не відомо, так як за рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.09.2019 року [PERSON] визнано таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . За її інформацією відповідач виїхав за межі України, зв`язок з ним припинений. На підставі викладеного, просить суд розірвати спадковий договір від 19.11.2019 року, укладений між нею та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Бережним О.С., зареєстрований в реєстрі за № 26-28. Ухвалою судді від 15.07.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, відкрито провадження по справі, почато підготовче провадження, призначено проведення підготовчого засідання (а.с.30,31). Ухвалою судді від 15.07.2020 року клопотання [PERSON] про витребування доказів задоволено; витребувано у Адміністрації державної прикордонної служби України інформацію про те, чи перетинав кордон України починаючи з 2009 року по теперішній час [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , згідно адресної довідки був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , 04.12.2019 року знятий з реєстрації за рішенням суду від 17.09.2019 року (а.с.32,33). Ухвалою суду від 28.09.2020 року закрито підготовче провадження по цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.50). Позивач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.64). Відповідач був повідомлений про розгляд справи за останньою відомою адресою реєстрації (а.с.28,29), до суду повернувся конверт як не вручений за закінченням строку зберігання (а.с.62). Також відповідача про розгляд справи було повідомлено через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.59,60). Від відповідача у встановлений строк заяви із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не надійшло. Від відповідача відзив на позов не надійшов. Третя особа - приватний нотаріус Нікопольського міського нотаріального округу Бережний Олександр Сергійович надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.40). Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Справу розглянуто заочно у відповідності до ст.280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Згідно зі ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК (в редакції закону 2004 року), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Зазначені норми процесуального права узгоджуються і з положеннями статті 20 ЦК України, згідно якої право на захист особа здійснює на свій розсуд. Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Судом встановлено, що між сторонами виникли договірні правовідносини. Як вбачається зі спадкового договору від 19.11.2009 року, укладеного між [PERSON] (за договором - ВІДЧУЖУВАЧ) та [PERSON] (за договором - НАБУВАЧ МАЙНА), посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Бережним О.С., зареєстрований в реєстрі за № 2628 (а.с.10,11), відповідно до п.1 вказаного договору [PERSON] зобов`язався виконувати розпорядження [PERSON] і в разі смерті набуває право власності на 2/3 (дві третіх) частки у праві спільної часткової власності на трикімнатну квартиру [ADDRESS] . Відповідно до п.7 Спадкового договору, за згодою сторін на НАБУВАЧА МАЙНА покладаються обов`язки у вигляді дій немайнового характеру, тобто позбавлених економічного змісту, що передбачають шанобливе ставлення з боку набувача до особи відчужувача, регулярне відвідування відчужувача, толерантне ставлення до окремих недоліків її характеру, організацію прогулянок, участь у догляді за відчужувачем, її оселею, оплату за дорученням і за рахунок відчужувача комунальних послуг, надання допомоги в оформленні житлових субсидій. Відповідно до п.9 Спадкового договору у разі невиконання НАБУВАЧЕМ МАЙНА своїх обов`язків за цим договором спадковий договір може бути розірвано в судовому порядку, а також на вимогу НАБУВАЧА МАЙНА у разі неможливості виконання ним цих обов`язків. Відповідно до п.12 Спадкового договору у зв`язку з посвідченням цього спадкового договору, накладається заборона відчуження 2/3 (двох третіх) часток у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] . З моменту укладення цього договору ВІДЧУЖУВАЧ може користуватися та володіти цією часткою у праві спільної часткової власності на квартиру без права розпорядження нею. Викладене підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 22170653 від 19.11.2009 року (а.с.12), Витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборони відчуження об`єктів нерухомого майна № 25390985 від 19.11.2009 року (а.с.13), Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 216349046 від 15.07.2020 року (а.с.34-37). Як вбачається зі свідоцтва про право власності на житло від 16.02.1994 року, посвідченого Бюро приватизації Криворізького відділення дороги на підставі розпорядження від 10.02.1994 року № НОДБП-15Н (а.с.18), квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] дійсно належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] та [PERSON] , зареєстровано в Нікопольському МБТІ 24.02.1998 року за реєстровим № 2-165. З копії свідоцтва про розірвання шлюбу від 02.07.1992 року серії [NUMBER] (а.с.21) вбачається, що 02.07.1992 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Як вбачається з Договору дарування від 28.12.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Максименко О.В., зареєстровано в реєстрі за № 4547 (а.с.19,20), [PERSON] (Даруватель) подарував [PERSON] ( [PERSON] ) 1/3 частину квартири [ADDRESS] . Вказана частина квартири належить Дарувателю на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Бюро приватизації Криворізького відділення дороги 16.02.1994 року та зареєстрованого в КП "Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації" 24.02.1998 року за р. № 2-165. Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.09.2019 року, яке набуло законної сили 25.11.2019 року (а.с.22-24), позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа - [PERSON] , про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням задоволено; усунуто [PERSON] перешкоди у здійсненні права користуванні та розпорядження квартирою [ADDRESS] , визнавши [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Згідно Довідки № 1 від 28.05.2020 року, посвідченої керівником та бухгалтером ОСББ "КРЕМІНЬ-187" (а.с.14), позивач мешкає з родиною у складі 1 (один) чол. в будинку [ADDRESS] . На виконання ухвали судді від 15.07.2020 року Адміністрація Державної прикордонної служби України повідомила (а.с.45), що Головний центр обробки спеціальної інформації не може надати інформацію щодо перетинання державного кордону України у період з 2009 року по теперішній час [PERSON] , [INFO] , оскільки не зазначено обов`язкового реквізиту "Громадянство" вказаної особи, що унеможливлює проведення її однозначної ідентифікації. У матеріалах справи наявна заява позивача (а.с.48), згідно якої громадянство відповідача позивачу не відоме. Відповідачем умови спадкового договору від 19.11.2009 року не виконувались. За посиланнями позивача, вона в останнє бачила відповідача в нотаріальній конторі під час укладення вказаного договору. Відповідач обов`язки визначені у п.7 спірного спадкового договору не виконує, не відвідує позивача, не організовує прогулянки, не бере участі у догляді за нею, її оселею, в оплаті за дорученням і за рахунок позивача комунальних послуг, не надає допомоги в оформленні житлових субсидій. Як вбачається з наявних в матеріалах справи копій квитанцій (а.с.15-17), всупереч умов п.7 спадкового, [PERSON] самостійно здійснювала оплату комунальних платежів. Доказів зворотного суду представлено не було. Згідно ч.1 ст. 1302 ЦК України, за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Згідно ч.1 ст. 1308 ЦК України, спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем доведено обставини позову щодо неналежного виконання відповідачем умов спірного Спадкового договору, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved