overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з заявою про встановлення факту родинних стосунків між нею та померлим [INFO] [PERSON], як дочкою з батьком. В поданій заяві вона вказала, що вона є інвалідом з дитинства і має право отримувати пенсію за померлого батька. У встановлений законом термін вона звернулася до управління Пенсійного Фонду України в Чугуївському районі Харківської області з заявою про оформлення пенсії після смерті батька. Однак, в ході розгляду вищезазначеної заяви, з'ясувалося, що в написанні її прізвища та прізвища померлого батька в певних документах є розбіжності, а саме в свідоцтві про смерть, копії паспорта громадянина України, свідоцтва про право на спадщину за законом прізвище її батька на українській мові вказано як - "[PERSON]". А в її документах та документах рідного брата прізвище на українській мові вказано як - "[PERSON]". Тоді як в свідоцтві про її народження серії [NUMBER] виданого 14.03.1960 року рай ЗАГСом міста Чугуїва Харківської області на російській мові прізвище вказане, як "[PERSON]", відповідно прізвище батьків: "отца - [PERSON]", мать - [PERSON]". За такої розбіжності в написанні прізвища, вона вимушена звернутися з даною заявою до суду, оскільки не може оформити та юридично закріпити за собою право на пенсію. Вивчивши докази та дослідивши матеріали справи, суд надходить до наступного. [INFO] помер батько заявника - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місті Чугуєву реєстраційної служби Чугуївського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №175. Після смерті батька заявник як інвалід з дитинства звернулася із заявою до управління Пенсійного Фонду України в Чугуївському районі Харківської області за оформленням пенсії, але із-за наведених розбіжностей в написанні на українській мові прізвища батька та її не може цього зробити. При перевірці наданих до управління документів, було з'ясовано, що в свідоцтві про народження заявника виданого на російській мові її прізвище та прізвища батька і матері співпадають. Тоді, як в свідоцтві про смерть та паспорті виданих на українській мові і її паспорті є різниця в написані з м'яким знаком або апострофом. Оскільки, вказані дані в документах померлого та його дочки повністю співпадають (за винятком розбіжностей в написання прізвищ в паспортах і свідоцтві про смерть із застосуванням м'якого знаку та апострофу), заявниця - [PERSON] в судовому засіданні підтвердила факт родинних стосунків з померлим [PERSON], як дочкою з батьком, то суд вважає за можливим задовольнити заяву та встановити даний факт, який дійсно має юридичне значення для заявника, оскільки дозволяє оформити та юридично закріпити право власності на пенсію.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

19 березня 2020 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20 вересня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області за актовим записом № 261. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що з 20 вересня 2014 року з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Cторони мають двох малолітніх доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З жовтня 2019 року не підтримують шлюбних стосунків. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу з відповідачем є неможливим. Оскільки їх шлюб носить формальний характер, зберігати його наміру не має, просить суд його розірвати. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище " [PERSON] ". В судове засідання позивач не з`явилась, надала до суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. За таких обставин, відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та постановити заочне рішення, про що суд постановив відповідну ухвалу. Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 20 вересня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області за актовим записом № 261. Після державної реєстрації шлюбу прізвища чоловіка та дружини - " [PERSON] " та " [PERSON] ", відповідно. Сторони мають малолітніх доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В позовній заяві позивач вказує, що їх шлюб з відповідачем носить формальний характер, спільне проживання і збереження сім`ї неможливо. Заперечень відповідачем не надано. В силу ст. 112 СК Українисуд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що має істотне значення. Суд вважає, що вимоги позивача правомірні, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, суд вважає за можливе позивачу [PERSON] залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

02 березня 2020 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 11 листопада 2016 року Южноукраїнським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за актовим записом № 250. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що з 11 листопада 2016 року з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З 2019 року погіршились шлюбнні відносини, що призвело до остаточного припинення шлюбних відносин. Вважає, подальше спільне життя та збереження шлюбу з відповідачем неможливим та, оскільки їх шлюб носить формальний характер, зберігати сім`ю наміру не має, просить суд його розірвати. В судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав. Просив не стягувати з відповідача на його користь судовий збір. Відповідач в судове засідання не з`явилась, надіслала на адресу суду відзив, в якому просила розірвати шлюб між нею та позивачем. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище " [PERSON] ". Надала до суду заяву з проханням розглядати справу без її участі. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 11 листопада 2016 року у Южноукраїнському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за актовим записом № 250. Після державної реєстрації шлюбу прізвища чоловіка та дружини " [PERSON] " та " [PERSON] ", відповідно. Сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В позовній заяві позивач вказує, що їх шлюб з відповідачем носить формальний характер, спільне проживання і збереження сім`ї неможливо. Наведене також підтверджується відповідачем у її відзиві. В силу ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що має істотне значення. Суд вважає, що вимоги позивача правомірні, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, суд вважає за можливе відповідачу [PERSON] залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Оскільки позивач просив не стягувати з відповідача на його користь судовий збір, суд вважає, що судовий збір стягненню з відповідача на користь позивача не підлягає. Однак, згідно вимог ч. 1 ст. 141 та ч.1 ст.142 ЦПК України, на користь позивача підлягає поверненню 50 відсотків судового збору в сумі 420,40 грн. з державного бюджету.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

27 квітня 2020 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20 листопада 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Южноукраїнська, Миколаївської області, за актовим записом № 266. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що з 20 листопада 1998 року з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На даний час шлюбних відносин не підтримують, хоча і проживають разом. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу з відповідачем є неможливим. Оскільки їх шлюб носить формальний характер, зберігати його наміру не має, просить суд його розірвати. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище " [PERSON] ". В судове засідання позивач не з`явилась, надала до суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився. Також надіслав на адресу суду заяву, в якій просив суд здійснювати розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 20 листопада 1998 року у відділі реєстрації актів громадянського стану м. Южноукраїнська, Миколаївської області за актовим записом № 266 зареєстрували шлюб. Після державної реєстрації шлюбу прізвища чоловіка та дружини " [PERSON] " та " [PERSON] ", відповідно. Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В позовній заяві позивач вказує, що їх шлюб з відповідачем носить формальний характер, спільне проживання і збереження сім`ї неможливо. Заперечень відповідачем не надано. В силу ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що має істотне значення. Суд вважає, що вимоги позивача правомірні, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, суд вважає за можливе позивачу [PERSON] залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

25 листопада 2015 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом. В заяві послалася на те, що від зареєстрованого шлюбу з відповідачем має малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки добровільно не надає. Просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини на її користь в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожитокового мінімуму на дитину відповідного віку, з моменту подачі заяви й до досягнення дитиною повноліття. Позивачка та відповідач в судове засідання не з"явилися. Позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач повідомив, що в судове засідання з"явитися не може, сплачувати аліменти на утримання дитини згоден. Суд, враховуючи позиції сторін щодо предмету спору, вважає за можливе ухвалити рішення у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши докази по справі, суд встановив слідуюче. Між сторонами склалися сімейні правовідносини з приводу виконання обовязку по утриманню неповнолітньої дитини. 20 липня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції у місті Херсоні сторони зареєстрували шлюб (актовий запис за №186), що підтверджено відповідним свідоцтвом (а.с.2). Після реєстрації шлюбу відповідач змінив прізвище з "Контушний" на "Кос". Від подружнього життя вони мають доньку [PERSON], [INFO], що стверджено свідоцтвом про народження дитини (а.с.3). Як вбачається з довідки Першотравневої сільської ради Снігурівського району № 592 від 24.11.2015 року (а.с.4) дитина проживає разом з позивачкою у с.Трудолюбівка. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає, згоден на сплату аліментів у заявленому позивачкою розмірі. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так як вимог даного закону відповідач не дотримується, то позов є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються від дня предявлення позову. Відповідно до ст.88 ч.3 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

В квітні 2014 року ТОВ "ОТП Факторинг Україна" звернувся до суду з вказаним позовом, просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 19186.88 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову позивач зазначав, що 12.06.2012 року між ПАТ "ОТП Банк" та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 1002115923, згідно з умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 22400,00 гривень строком до 12.06.2014 року. 18.12.2013 року ПАТ "ОТП Банк" відпустив ТОВ "ОТП Факторинг Україна" право вимоги за зазначеним кредитним договором. Свої зобов'язання відповідач за вказаним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 07.04.2014 року утворилась заборгованість на загальну суму 19186,88 грн. Позивач просить стягнути з відповідача вказану кредитну заборгованість та судові витрати. Представник позивача надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, не представив доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України, за згодою представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. Як вбачається з договору про надання споживчого кредиту № 1002115923 від 12.06.2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 22400,00 грн. з кінцевим терміном повернення 12.06.2014 року. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, тобто при порушенні зобов'язань боржник повинен сплатити кредитору борг, відсотки від суми боргу та неустойку у вигляді пені та штрафу, що передбачена умовами договору. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Згідно з наданим позивачем розрахунком станом на 07.04.2014 року є заборгованість - 19186,88 грн., яка складається з наступного: - 14865,00 грн. - залишок заборгованосаті за кредитом; - 852,39 грн. - відсотки за користування кредитом; - 3468,63 грн. - комісія. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, а саме: розрахунком, договором. Таким чином вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

[PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 20000 грн. по договору позики, відсотки за прострочку сплати боргу в сумі 427 грн. 40 коп. та 1068грн.50 коп. пені. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати 243.60 грн. по сплаті судового збору та 500 грн. за надану правову допомогу. [PERSON] мотивує свої позивні вимоги тим, що 14.05.2013 року позичив [PERSON] 20000 грн. до 15.07.2013 року. По даний час [PERSON] борг йому не повернув. [PERSON] двічі без поважних причин не з»явився в судові засідання. Судом встановлено, що 14травня 2013року [PERSON] позичив [PERSON] гроші в сумі 20 000грн. Термін повернення позики був 15 липня 2013 року. По даний час [PERSON] не повернув [PERSON] 20 000 грн.. Даний факт підтверджується: - показами свідка [PERSON], про те, що він був свідком коли в 2013 році [PERSON] позичив [PERSON] 20000грн.. Було складена письмова розписка яку він також підписав; - письмовою розпискою відповідно до якої 14травня 2013року [PERSON] позичив [PERSON] гроші в сумі 20 000грн. Термін повернення позики був 15 липня 2013 року. Відповідно до вимог ч.2 ст. 625 ЦК України боржник який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1046 Цивільного Кодексу України "за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості". Відповідно до ст.1049 Цивільного Кодексу України "позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором". Відсотки за прострочку сплати боргу відповідно до ст. 625 ЦК України, будуть складати: 20000 грн. х 3% : 365 днів X 260 днів = 427,40 грн. та пеню, відповідно до ст. 549 ЦК України, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання, що складає 20000 грн. х 7,5% : 365 днів х 260 днів = 1 068,50 грн.. Судові витрати 243.60 грн. по сплаті судового збору та 500 грн. за надану правову допомогу необхідно стягнути із [PERSON] на користь [PERSON]. На підставі ст.ст.549,625,1046,1049 ЦК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

19 листопада 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, який зареєстрований з відповідачем [PERSON] (у свідоцтві про шлюб вказаний як [PERSON] ) 25 жовтня 2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Нововолинського міського управління юстиції Волинської області, актовий запис №336. Позивач вказує, що 27 жовтня 2011 року вона змінила прізвище на " [PERSON] ", а чоловік змінив прізвище на " [PERSON] " та ім`я на " [PERSON] ". Від спільного шлюбу подружжя має неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що подружнє життя з відповідачем не склалось, шлюбні відносини фактично припинено, тривалий час проживають окремо, спільне господарство ведуть окремо. Майнових спорів на даний час немає, позивач має надію на добровільний розподіл спільного майна. Позивач вважає, що примирення і збереження сім`ї не можливе та суперечить їхнім інтересам. Позивач просить розірвати шлюб, стягнути судові витрати по справі. Позивач [PERSON] до проведення підготовчого засідання подала до суду письмову заяву, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у її відсутності, позов задовольнити, судові витрати просить залишити за нею. Відповідач [PERSON] до проведення підготовчого засідання подав до суду письмову заяву, просив справу розглядати у його відсутності, позов визнає в повному обсязі. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав для розірвання шлюбу, суд позов задовольняє і розриває шлюб між позивачем та відповідачем. Позивач [PERSON] просила судові витрати по справі залишити за нею. Суд приходиться до висновку про залишення за позивачем [PERSON]. понесених по справі судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн., що підтверджується документально (а.с.1) та 1000,00 грн. витрат на правничу допомогу, що підтверджується документально (а.с.9-11).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що відповідно до Розпорядження голови Апостолівської районної державної адміністрації від 10.04.2010 року № 148 - р -10 "Про створення прийомної сім'ї [PERSON], [PERSON] та влаштування на спільне проживання та виховання дитини [PERSON]", малолітню [PERSON], [INFO], було влаштовано для спільного проживання та виховання до сім'ї позивачки. З 12 квітня 2010 року дитина проживає разом з позивачкою та її чоловіком та перебуває на їх повному утриманні. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровськ від 08.08.2008 року [PERSON] було позбавлено батьківських прав та стягнуто з неї аліменти на користь державного закладу, куди дитину буде влаштовано. Вказаним рішенням суду також встановлено, що відомості стосовно батька, внесено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. 22 липня 2014 року на підставі подання Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про видачу дублікату виконавчого листа по цивільній справі 2- 1772/2008 було видано дублікат виконавчого листа. Постановою Державного виконавця від 20.11.2014 року було відмовлено у відкритті виконавчого провадження у зв'язку з закінченням строку пред'явлення виконавчого листа. Крім того, у зв'язку з перебуванням дитини на утриманні позивачки змінились і сторони виконавчого провадження. Просить позов задовольнити і стягнути з відповідача на утримання дітей аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу до досягнення дитиною повноліття. За заявою позивача справа розглянута без її участі. Відповідач в судове засідання не з"явився була повідомлена належним чином прчини неявки суду не зазначилаі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 12 Закону України „Про охорону дитинства", позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 199 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 12 квітня 2010 року дитина проживає у прийомній сім'ї, перебуває на повному утриманні прийомних батьків, допомоги на утримання дитини позивачка не отримує.

Outcome: approved