Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

Позивач просить суд ухвалити рішення, згідно якому в рахунок погашення заборгованості відповідача за Кредитним договором №6/4/26/2008/840-К/59 від 13.03.2008 року в загальному розмірі 1357367,19 гривень, звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок [ADDRESS], що належить на праві приватної власності [PERSON] та перебуває в іпотеці ПАТ КБ «Надра» за договором іпотеки №6/4/26/2008/980-І/60 від 13.03.2008 року шляхом продажу даного житлового будинку ПАТ «КБ «Надра» від свого імені, на умовах та в порядку ст.38 Закону України «Про іпотеку», у будь-який спосіб покупцеві із застосуванням процедури продажу, за ціною, на підставі оцінки майна, встановленої суб'єктом оціночної діяльності на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна з наданням ПАТ КБ «Надра» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та судові витрати в сумі 3654,00 грн. посилаючись на те, що 26 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра», (правонаступником якого з 04.02.2011 року є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Надра"), в особі філії ВАТ КБ "Надра" Харківське РУ та [PERSON] був укладений кредитний договір № 6/4/26/2008/980-І/60, згідно з яким позивач надав, а відповідач отримав кредит в сумі 59044,00 доларів США зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 12,89% річних. Ціль кредитування - придбання нерухомого майна. Строком до 10 березня 2028 року. Відповідач згідно п. 3.3.1. цього Договору зобов'язався вносити щомісячний мінімально необхідний платіж у розмірі 697,00 доларів США. Таким чином, станом на 26.05.2014 року, заборгованість Відповідача за Кредитним договором, складає 1357367,19грн., яка складається з: заборгованість за кредитом у розмірі 687486,18грн.; заборгованості за відсотками у розмірі 529089,71грн.; заборгованості за пенею у розмірі 71620,41грн.; заборгованість за штрафом у розмірі 69170грн. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між позивачем та відповідачем був укладений Договір іпотеки № 6/4/26/2008/980-І/60 від 13.03.2008 року. Згідно до Договору іпотеки предметом іпотеки є нерухоме майно - житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчить поштовий конверт, який направлявся за місцем реєстрації відповідача: [ADDRESS] та повернутий у зв'язку з відмовою [PERSON] від отримання. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши заяву, в якій повідомляється, що позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 26 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра», (правонаступником якого з 04.02.2011 року є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Надра"), в особі філії ВАТ КБ "Надра" Харківське РУ та [PERSON] був укладений кредитний договір № 6/4/26/2008/980-І/60, згідно з яким позивач надав, а відповідач отримав кредит в сумі 59044,00 доларів США зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 12,89% річних зі строком до 10 березня 2028 року Згідно п.5.2. за несвоєчасне погашення кредиту та/чи відсотків за ним позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Відповідно до п. 5.1 Договору в порушення умов цільового використання кредиту Позичальник зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 25% від суми коштів використаних не за цільовим призначенням. Відповідно до п.5.3 Договору в разі порушення позичальником вимог п.4.3 Договору за виключенням пп.4.3.3. 4.3.4. Договору позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 10% від суми кредиту визначеної у п.1.1 Договору за кожен випадок. Загальна заборгованість [PERSON] станом на 26.05.2014 року, становить 1357367,19грн., яка складається з: - заборгованість за кредитом у розмірі 687486,18грн.; - заборгованості за відсотками у розмірі 529089,71грн.; - заборгованості за пенею у розмірі 71620,41грн.; - заборгованість за штрафом у розмірі 69170грн. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між позивачем та відповідачем був укладений Договір іпотеки № 6/4/26/2008/980-І/60 від 13.03.2008 року. Згідно Договору іпотеки предметом іпотеки є нерухоме майно - житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ст. 623 ЦК України, боржник який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Відповідно до ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Стаття 625 ЦК України регламентує, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно до п. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої речі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України. Відповідно до ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника достроково повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу, а саме позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики , якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів вищезазначений. Згідно з ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Отже, звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду відповідає вимогам ч. 2 ст. 16 ЦК України щодо способу захисту цивільних прав та інтересів. Віповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотекy» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу з основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ст. 38 цього Закону, яка передбачає право Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Названі та інші повноваження надані іпотекодержателю іпотекодавцем на здійснення дій з продажу предмету іпотеки від імені іпотекодавця будь-якій особі-покупцеві у разі порушення основного зобов'язання містяться у договорі іпотеки, укладеному між відповідачем та позивачем. Згідно ч. 5 ст. 38 Закону України «Про іпотеку», ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Аналогічні цим вимогам роз'яснення містяться і в п. 42 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», резолютивна частина рішення суду, у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, має відповідати як статті 39 Закону України «Про іпотеку» так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК України, а саме в ній повинна бути зазначена початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна). Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета іпотеки шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Порядок звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду передбачено нормами ст. ст. 39, 41, 42 Закону України «Про іпотеку» та ст. ст. 590, 591 ЦК України. Правові наслідки невиконання вимоги обтяжувала визначені у статті 28 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", зокрема, якщо боржник, у володінні якого знаходиться предмет забезпечувального обтяження, не виконує обов'язок щодо передачі предмета забезпечувального обтяження у володіння обтяжувача, звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду. Судові витрати суд покладає на відповідача у відповідності до 88 ЦПК України.

Outcome: approved