Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

У квітні 2019 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Городоцького районного суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА ФІНАНС ГРУП» (далі - відповідач), у якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 10.09.2019 року просила визнати недійсним кредитний договір №1753158 від 25.08.2018 року, застосувати наслідки, передбачені ст. 216 ЦК України та вирішити питання розподілу судових витрат. Свої вимоги обґрунтовує тим, що у січні 2019 року від представників відповідача позивачу почали надходили телефонні дзвінки, з яких вона дізналась, що нею укладений кредитний договір з ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП». Позивач зазначає, що не підписувала вказаний договір, сторони не домовились про всі його істотні умови, визначені законодавством, а сам договір містить умови, які є несправедливими вцілому, погіршують становище споживача, що є підставою для визнання його недійсним. Оскільки кредитодавець не надав позичальнику передбачену законом інформацію, вказане позивач розцінює як нечесну підприємницьку практику в розумінні положень Закону України «Про захист прав споживачів». Також позивач зазначає, що у період з жовтня 2018 року по лютий 2019 року нею було помилково внесено на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 6750,00 грн., оскільки вважала, що нею вносяться кошти за іншими не припиненими кредитними зобов`язаннями. У відзиві на позовну заяву представник відповідача фактично заперечував проти позовних вимог, з огляду на те, що укладений між сторонами договір повністю відповідає вимогам законодавства, інформацію про нього надано позивачу належним чином, фактичні дії щодо його виконання вчинені обома сторонами. Таким чином, підстав для визнання укладеного договору недійсним немає. Крім того, у серпні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АІА ФІНАНС ГРУП» (далі - позивач за зустрічним позовом) подало до Шевченківського районного суду м. Києва зустрічний позов до [PERSON] (далі - відповідач за зустрічним позовом), у якому просив суд стягнути з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом заборгованість за Договором про надання кредиту №1753158 від 25.08.2018 року в розмірі 25 434,00 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 1 921,00 грн. Вимоги зустрічного позову обґрунтовані тим, що між сторонами 25.08.2018 був укладений договір в електронній формі, у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію», на умовах Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, що опублікована на веб-сайті credit365.ua шляхом виконанням певних дій сторонами цього договору, відповідно до умов якого ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» надав, а [PERSON] отримала кошти в сумі 6 000, 00 грн. строком на 29 днів зі сплатою процентів в сумі 1862 грн. [PERSON] скористалась послугою щодо продовження строку користування кредитом, який було погоджено сторонами до 08.02.2019 року. Втім, внаслідок неналежного та своєчасного виконання умов договору допустила заборгованість, яка станом на 16.08.2019 складає 25 434,00 грн., з яких 6 000, 00 грн. сума кредиту; 18 872,00 грн. проценти згідно п. 2.9., п. 2.11 Договору; 186,00 грн. інфляційні витрати згідно із ст. 625 ЦК України; 553,00 грн. пеня згідно з п. 4.2. Договору, які у добровільному порядку не сплачує, що стало підставою для звернення до суду із зустрічним позовом. У відзиві на зустрічну позову заяву [PERSON] зазначила, що оскільки між сторонами не було укладено договору, кредитні кошти не отримувала, сума до стягнення не аргументована, слід відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляд справи повідомлялася належним чином, надала до суду клопотання, у якому просила провести його без її участі. У судовому засіданні представник відповідача вимоги зустрічного позову підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, а в задоволення вимог позичальника про визнання договору недійсним просив відмовити. Розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (ч.ч. 1, 3 ст. 211 ЦК України). Ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 22.04.2019 року дану справу передано на розгляд до Шевченківського районного суду м. Києва. Ухвалою від 29.07.2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» про визнання недійсним кредитного договору в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 11.09.2019 року прийнято до розгляду заяву позивача [PERSON] про зміну позовних вимог від 02.09.2019 року; прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» про визнання недійсним кредитного договору, зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Крім того, ухвалено розгляд справи продовжити за правилами загального позовного провадження, а також долучено до матеріалів справи №441/607/19 відзив на позовну заяву та відповідь на відзив. Протокольною ухвалою суду від 20.11.2019 року до матеріалів справи долучено докази, надані представником відповідача, відзив на зустрічну позовну заяву, відповідь на відзив, відмовлено у задоволенні клопотання позивача про доручення розпорядження від 29.10.2019 року. Ухвалою суду від 20.11.2019 року закрито підготовче провадження та призначено її судовий розгляд, а також витребувано у Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» інформацію про зарахування на банківський (картковий) рахунок [PERSON] від ТОВ «АІА Фінанс Груп» платежу у розмірі 6 000,00 грн. за платіжним дорученням №20041 від 25.08.2018 р. Протокольною ухвалою суду від 20.01.2020 року відмовлено у залучення до участі в справі в якості третьої особи [PERSON] , долучено до матеріалів справи документи, що надійшли від АТ КБ «Приватбанк». Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 25.08.2018 р. між ТОВ "АІА ФІНАНС ГРУП" та [PERSON] укладено Договір про надання кредиту №1753158 від 25.08.2018 року. Договір укладено в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту (далі - Оферта), що опублікована на веб-сайті сrеdіt365.uа, підписана електронним цифровим підписом ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» 20.03.2018 р. та акцептована [PERSON] 25.08.2018 р., шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. З, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 Цивільного Кодексу України. Заявки відповідача № 1753158 від 25.08.2018 р. про укладення договору кредиту на обраних відповідачем умовах. Генерація і надсилання одноразового ідентифікатора, використаного для підписання Заявки і, відповідно, укладення Договору здійснюється наступним чином: Коли клієнт на веб-сайті натискає відповідну кнопку для підписання заявки/договору, силами програмного забезпечення генерується одноразовий ідентифікатор ключа для підписання, доступу до якого працівники товариства не мають. Вказаний ключ автоматично через АРІ-сервіс надсилається на телефонний номер Клієнта, верифікований в його Особистому кабінеті на сайті. Для цього використовуються послуги оператора СМС-відправлень. Після введення Клієнтом згенерованого ключа у відповідне поле для підписання, програма звіряє згенерований та введений ключі, і у випадку їх співпадіння заявка/договір вважаються підписаними. Зазначені умови є публічною пропозицією розумінні ст.ст 641, 644 ЦК України. [PERSON] здійснивши дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому було перераховано грошові кошти у розмірі 6 000,00 грн., що підтверджується банківською випискою та платіжним дорученням №20041 від 25.08.2018 року. Пропозиція (Оферта) укладення договору про надання кредиту, що є публічним договором і договором приєднання згідно ЦК України, підписана електронним цифровим підписом ТОВ "АІА ФІНАНС ГРУП" 20.03.2018 р. та опублікована на сайті сrеdіt365.uа. Заявка № 1753158 від 25.08.2018 р., що містить акцепт наведеної Оферти на умовах, зазначених у Заявці та підписана [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Матеріали справи містять дані про надсилання відповідного СМС-повідомлення у формі реєстру надісланих СМС-відправлень [PERSON] . Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту. Згідно ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Згідно ст.ст. 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Як вбачається з умов кредитного договору, [PERSON] були надані кошти на споживчі цілі, а тому особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». У справі про захист прав споживачів кредитних послуг держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору. Тим самим держава одночасно убезпечує добросовісного продавця товарів (робіт, послуг) від можливих зловживань з боку споживачів. Згідно із ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування". Відповідно до ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. За змістом ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Згідно з положеннями ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Частиною 1-3 ст. 207 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні докази ведення відповідачем нечесної підприємницької діяльності та в судовому засіданні такі встановлені не були, тому відсутні підстави визнавати договорі недійсним на підставі ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів». Розглядаючи справу на підставі наданих доказів, суд вважає встановленим, що 25.08.2018 року між ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» та [PERSON] укладено Договір про надання кредиту №1753158 від 25.08.2018 року у формі електронного документу з електронними підписами сторін, відповідно до положень ст.207 ЦК України. При цьому, [PERSON] була ознайомлення з усіма його умовами та їй була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Суд не приймає до уваги доводи позивача про відсутність в оспорюваному договорі істотних умов, передбачених законодавством, зважаючи на наступне. Всі істотні умови Договору, містяться в Оферті та в Заявці Позивача, що є його невід`ємними частинами, зокрема: інформація про тип і мету кредиту міститься в п.п. 1.1, 1.2, Умов Договору (Розділ III Оферти); порядок і умови надання кредиту - Розділ II Оферти «Порядок укладення договору», п.п. 2.1 - 2.13 Умов Договору (Розділ III Оферти); види забезпечення кредиту - кредит надається без забезпечення; реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту, тип ставки - в Заявці Позивача; необхідність укладення додаткових договорів - відсутня; порядок повернення кредиту - п. 2.10 Умов Договору (Розділ III Оферти); наслідки прострочення, відповідальність сторін - п.п. 4.1-.4.3 Умов Договору; підписи сторін - договір укладено в електронній формі у відповідності до ч. 6 і 12 п. 1 ст. 3, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 Цивільного Кодексу України (зі сторони Позивача договір підписано електронним відписом одноразовим ідентифікатором, що міститься в CMC-повідомленні від 25.08.2018 p., яке надано Відповідачем в Реєстрі CMC повідомлень клієнту); порядок відмови в наданні кредиту - п. 7 Розділу II Оферти; строк дії, порядок зміни та припинення Договору - п.п. 7.1. - 7.4 Умов Договору (Розділ III Оферти); права і обов`язки сторін - п.п. 3.1 - 3.4. Умов Договору (Розділ III Оферти). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про споживче кредитування», цей закон не поширюється на: договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця, та кредитні договори, що укладаються на строк до одного місяця. Так, вимоги Закону України «Про споживче кредитування» не поширюються на укладений між сторонами договір, оскільки кредит був наданий на строк 29 днів. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав визнавати Договір про надання кредиту №1753158 від 25.08.2018 року недійсним, оскільки вимоги законодавства при його укладенні порушено не було. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] зобов`язання щодо повернення кредиту не виконала, в зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яка складається з суми кредитів та процентів за його користування. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 1046, 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ч.1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у разі стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відтак, у межах строку кредитування до 23 вересня 20018 року [PERSON] мала, зокрема, повернути позивачеві кредит і сплатити проценти. У судовому засіданні також було встановлено, що договір було продовжено на підставі Розділу ІV «Угода про відтермінувіання повернення кредиту» до 08.02.2019 року. Враховуючи викладене, суд вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання." Згідно п. 7.4 Договору: У випадку припинення дії, або закінчення строку дії Договору. Сторони не звільняються від обов`язку виконання зобов`язань, що виникли під час його дії. При цьому непогашені грошові зобов`язання повертаються стороною, що прострочила з урахуванням положень ч 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, з процентами у розмірі згідно п. 2.11 Договору." Таким чином, з урахуванням наведених положень, за період прострочення повернення кредиту за користування кредитом на клієнта нараховані проценти згідно п. п. 2.9, 2.11 Договору в розмірі - 18 872,00 грн. Згідно п. 4.2 Договору: У випадку прострочення строку повернення кредиту позичальник сплачує за кожний день неповернення кредиту пеню від суми кредиту у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, але не більше 15 відсотків суми простроченого платежу. " Таким чином, за прострочення виконання грошового зобов`язання [PERSON] має сплатити пеню з урахуванням вимоги станом на 16.08.2019 року у сумі 553,00 грн. Наведений у інфляційних витрат у сумі 186,00 грн. судом перевірений і суд з ним погоджується. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором №1753158 від 25.08.2018 року, слід стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» суму заборгованості в загальному розмірі 25434 грн., яка складається з суми кредиту - 6 000 грн., нарахованих процентів - 18695 грн., інфляційних витрат - 186 грн. та пені - 553 грн. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» підлягають стягненню понесені останнім витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 грн. Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Outcome: approved