Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

ТОВ Агрофірма "АГРОСОЮЗ" звернулися до суду з позовом до [PERSON] в якому просили визнати недійсним договір купівлі-продажу комплексу будівель, що розташовано за адресою: [ADDRESS]. В якості обґрунтування позовних вимог зазначено, що 27.11.2014 року нотаріусом посвідчено договір купівлі-продажу, згідно якого ТОВ Агрофірма "АГРОСОЮЗ" в особі директора [PERSON] продали [PERSON] вказаний комплекс будівель. Посвідчення та підписання договору відбувалося за місцем мешкання [PERSON], оскільки на той момент останній хворів і проходив складний процес лікування, що супроводжувався прийомом лікарських препаратів, які впливають на свідомість, а тому [PERSON] не міг чітко усвідомлювати свої дії при підписанні договору та розумно керувати ними. [PERSON] не розрахувався за придбання комплексу, договір підписаний під впливом лікарських засобів у період лікування та під тиском і погрозами [PERSON] Зважаючи на викладені обставини позивач вважають, що договір є недійсним, а тому звернулись до суду для захисту порушених прав. Представники позивача підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Крім цього, представник позивача [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що він повністю довіряв [PERSON] та видав йому довіреність на ведення справ товариства, проте останній скористався цим і ввівши його в оману змусив підписати спірний договір. Відповідач заперечив проти задоволення позову, оскільки вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки їх не доведено належними та достатніми доказами. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до вимог статей 203, 208, 657 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 ЦК України; договір купівлі-продажу єдиного майнового комплексу укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно вимог статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Статтею 225 частиною 1 ЦК України передбачено, що правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 ЦК України), такий правочин визнається судом недійсним; обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування, що передбачено ст.230 ч.1 ЦК України. Правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним, що передбачено ст.231 ч.1 ЦК України. Судом встановлено, що 27.11.2014 року між ТОВ Агрофірма "АГРОСОЮЗ" в особі директора [PERSON] і [PERSON] укладено договір купівлі-продажу, згідно якого ТОВ Агрофірма "АГРОСОЮЗ" продали [PERSON] за 450 000 грн. комплекс будівель, що розташовано за адресою: [ADDRESS], який складається: кормоцех Аа 236,3 кв.м.; корівник-телятник ББ1 1150,2 кв.м.; корівник В 859,3 кв.м.; корівник ГГ1г 921,6 кв.м.; молокопункт Д 49,9 кв.м.; будинок тваринника Ее 67,6 кв.м.; пункт штучного запліднення Ж 49,9 кв.м.; навіс г1; ворота; огорожа; ганок; вимощення. Повний розрахунок сторонами проведено на момент укладення договору та сторони не мають жодних претензій одна до одної, що передбачено пунктом 2.1 Договору. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Колос Н.В. (а.с.5-7) Довіреністю від 28.07.2014 року, що посвідчена приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Колос Н.В., ТОВ Агрофірма "АГРОСОЮЗ" в особі директора [PERSON] уповноважено [PERSON] представляти інтереси товариства та вести від його імені справи без права розпорядження майном. Заявою від 27.08.2015 року [PERSON] скасовано вказану довіреність. (а.с.8-9) На запит суду приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Колос Н.В. надано матеріали на підставі яких посвідчено вказаний вище договір, які містять копію статуту ТОВ Агрофірма "АГРОСОЮЗ", витяг і виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, а також наказ про прийняття на роботу, що свідчать про призначення [PERSON] директором ТОВ Агрофірма "АГРОСОЮЗ" і наявність в останнього права підпису. Рішення №9 від 31.10.2014 року, яким ТОВ Агрофірма "АГРОСОЮЗ" в особі директора [PERSON] вирішено продати за 450 000 грн. комплекс будівель, що належать товариству та розташовані за адресою: [ADDRESS]. Довідка №12 від 31.10.2014 року, що видана ТОВ Агрофірма "АГРОСОЮЗ", де зазначено, що залишкова балансова вартість вказаного вище комплексу будівель складає 450 000 грн. Витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що свідчать про належність вказаного вище комплексу будівель ТОВ Агрофірма "АГРОСОЮЗ". Згідно витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів майно, належне ТОВ Агрофірма "АГРОСОЮЗ", що розташоване за адресою: [ADDRESS], обтяжене постановою ВДВС Кіровоградського РУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12.11.2012 року. Постановою ВДВС Кіровоградського РУЮ від 15.10.2014 року закінчено виконавче провадження щодо ТОВ Агрофірма "АГРОСОЮЗ". (а.с.46-93) За клопотанням представників позивача та для з'ясування стану здоров'я [PERSON] у момент підписання спірного договору судом витребувано з медичних закладів всю наявну документацію про лікування [PERSON], яку надано для проведення судово-психіатричної експертизи. (а.с.108-109, 158, 185-190, 200-202) Відповідно висновку судово-психіатричної експертизи №23 від 10.05.2016 року комісія прийшла до висновку про не можливість вирішення питання про наявність в [PERSON] у момент укладення спірного договору купівлі-продажу будь-яких психічних розладів і можливість розуміти значення дій та розумно керувати ними, оскільки відсутня медична документація про перебіг хвороби після виписки із лікарні 14.11.2014 року та медична документація на момент укладення договору купівлі-продажу. (а.с.199-196) Статтями 11, 60, 212 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін; кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В якості підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу в позові та представниками позивача в судовому засіданні зазначено підписання договору представником позивача під впливом лікарських препаратів, які позбавляли можливості чітко усвідомлювати дії та розумно керувати ними, а також укладення договору під тиском і погрозами з боку [PERSON] та шляхом введення останнім в оману представника позивача, проте суду не надано будь-яких належних і достатніх доказів, які підтверджують обставини вказані представниками позивача. Доводи представника позивача про те, що відповідач не розрахувався за договором є необґрунтованими та спростовуються наявним у матеріалах справи Договором, який містить пункт 2.1, де зазначено, що повний розрахунок сторонами проведено на момент укладення договору та сторони не мають жодних претензій одна до одної. Будь-яких доказів, які спростовують вказане суду не надано. Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище докази, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки їх не доведено належними та достатніми доказами, а тому позов не підлягає задоволенню. Вирішуючи питання щодо судових витрат суд вважає, що понесені позивачем судові витрати, а саме судовий збір, не підлягають стягненню з відповідача, зважаючи на рішення прийняте судом по суті позову, що відповідає вимогам ст.88 ЦПК України.

Outcome: dismissed