Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

На розгляд суду предявлено вказану позовну заяву, в якій ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором № 1753268 від 19.09.2013 року в сумі 11697,78 гривень \~ \~ \~ \~Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 19 вересня 2013 року між АТ «Ощадбанк» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладено договір про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки за дебетово-кредитною платіжною схемою, згідно умов якого останньому надано грошові кошти у розмірі 6300,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування у розмірі 24 % річних і сплачується щомісячно, процентна ставка за несанкціонованим овердрафтом 35 % річних з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. За посиланням АТ «Ощадбанк» [PERSON] не належним чином виконувала зобовязання за вказаним договором (не сплачувала частку кредиту та відсотками), в звязку з чим утворено заборгованість станом на 11.09.2018 року в сумі 11\~697,78 гривень (з урахуванням 3 % річних, інфляційної складової, заборгованість за обслуговування карткового рахунку). Відповідач в добровільному порядку заборгованості за кредитним договором не сплачує, належну суму до теперішнього часу не повернуто, що змусило ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Донецьке обласне управління АТ "Ощадбанк" в судовому порядку захищати свої майнові інтереси. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України. Позивач ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Донецьке обласне управління АТ "Ощадбанк" про дату, час проведення судового засідання повідомлений належним чином відповідно до ст. 130 ЦПК України, представником [PERSON] (діє на підставі довіреності) надано в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43, ч. 3 ст. 221 ЦПК України заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримано, не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, правом подачі відзиву на позовну заяву не скористалася, судом вжито максимальні заходи для її повідомлення про розгляд справи з дотриманням ст. ст. 128, 130 ЦПК України. Інформацію про судові засідання 04.02.2019р.,08.02.2019 р. для відповідача, місцем проживання якого є тимчасово непідконтрольна територія Донецької області ([ADDRESS]), - розміщено на сторінці Красноармійського міськрайонного суду Донецької області офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (здійснити повідомлення поштою за місцезнаходженням, шляхом надсилання телеграми, телефонограми, з використанням факсимільного зв'язку чи електронною поштою або з використанням інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення не видалося можливий). Повідомлення учасника процесу про судовий розгляд у наведений спосіб слід вважати належним в контексті статті 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» та ч. 11 ст. 128 ЦПК України. З огляду на вказане, в розумінні ст. 280 ЦПК України наявні умови для проведення заочного розгляду справи. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, належно зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено такі факти та відповідні правовідносини. 19.09.2013 року між публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладено договір № 1753268 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки (а.с. 7). Крім того, сторонами укладено Додатковий договір до договору № 1753268 (а.с. 6). Відповідно до умов вказаних угод відповідачу [PERSON] був відкритий поточний рахунок № 26256502015035 в гривні України на умовах тарифного пакету "Зарплатний", Тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті Банку та інформаційних стендах. Також АТ «Ощадбанк» надав [PERSON] платіжну картку типу "Mastеrcard Debit Standard" з встановленням кредиту в сумі 6300,00 грн. під 24 % річних зі сплатою щомісячних платежів. Строк дії кредиту відповідає строку дії картки. При випуску нової картки строк дії Кредиту продовжується на строк дії платіжної картки. З розрахунку заборгованості за вказаним договором вбачається, що станом на 11.09.2018 року відповідач [PERSON] має перед АТ «Ощадбанк» заборгованість в загальній сумі 8267,26 гривень, яка складається з основного боргу (тіло кредиту) 6283,49 гривень, борг за нарахованими відсотками 2977,77 гривень, борг за розрахунково-касовим обслуговуванням 6,00 (а.с. 14-15). За порушення грошового зобовязання АТ «Ощадбанк» здійснено інфляційні нарахування на суму заборгованості. Згідно звіту щодо розрахунку сум інфляційних втрат та 3 % річних від прострочених сум заборгованості за кредитом з 19.09.2013 р. по 11.09.2019 р. за договором № 1753268 від 19.09.2013 року підсумовано інфляційне збільшення заборгованості в сумі 2\~837,91 гривень, три проценти від суми заборгованості 592,61 гривень (а.с. 8-9). На підставі зазначених доказів позивач ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Донецьке обласне управління АТ "Ощадбанк" ґрунтує заявлені вимоги. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Статті 12, 81 ЦПК України передбачають обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом надано оцінку поданих позивачем доказів і прийнято висновок про слушність аргументів, наведених в позовній заяві та про задоволення заявлених позовних вимог з огляду на наступні норми права. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначеним змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобовязання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що позивач АТ «Ощадбанк» виконав свої зобовязання перед відповідачем [PERSON] згідно до Договору № 1753268 від 19.09.2013р. про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки. Відповідно до п. 4.4 Договору (у редакції Додаткового договору) відповідач зобовязаний був щомісячно отримувати звіт (виписку) по рахунку та сплачувати за кредитом всі платежі на підставі цього звіту (виписки) по рахунку не пізніше 25 числа місяця наступного за звітним або на початку операційного дня, наступного за вихідним, святковим днем чи неробочим згідно з Договором. В разі порушення строку сплати платежів за договором відповідач зобовязаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від суми несвоєчасно виконаного грошового за кожен день прострочення виконання. Також, відповідач зобовязаний був до погасити заборгованість за кредитом у повному обсязі у разі закінчення строку дії БПК та не продовження її дії на новий строк, звільнення клієнта, відмови клієнта від отримання заробітної плати (а.с. 6). В порушення погоджених сторонами умов договірних відносин відповідач [PERSON] не виконувала умови зазначеного договору № 1753268 від 19.09.2013 року, порушивши передбачені терміни погашення кредиту та відсотків, що підтверджується випискою по картковому рахунку. Станом на 11 вересня 2018 року наявна заборгованість за Договором № 1753268 від 19.09.2013 р. Умови договору в частині зміни розміру відсоткової ставки не переглядались і не змінювались, а тому у суду не має сумніву щодо достовірності нарахованого розміру основного боргу (тіло кредиту) та несплачених процентів за користування кредитом. Добровільно борг відповідачем [PERSON] не сплачується, тому наявність для примусового стягнення вказаної суми. Крім того, у відповідності із ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» від 17.12.2013 року № 14 інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобовязання. З наданого позивачем АТ «Ощадбанк» розрахунку заборгованості встановлено, що з 26.08.2014 року по 11.09.2018 року інфляційне збільшення заборгованості, яка числиться за відповідачем [PERSON] становить 2837,91 гривень, три проценти річних від суми заборгованості 592,61 гривень. Вказані суми підлягають стягненню. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; у разі задоволення позову на відповідача. \~

Outcome: approved