Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" звернувся до Білокуракинського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором про іпотечний кредит за № 14Л/Зд/11 від 17.05.2011 року. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17.05.2011 між Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" та [PERSON] був укладений договір про іпотечний кредит за № 14Л/Зд/11, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 80000,00 грн зі сплатою 19% річних за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, визначені договором. Кредит надавався готівкою одноразово строком на 20 років з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 16.05.2031 на придбання квартири. Відповідно до п.п. 1.5 - 1.6.1.3 Кредитного договору позичальник зобов`язався щомісяця, не пізніше останнього робочого дня місяця, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 333,33 грн, починаючи з червня 2011 року, сплачувати нараховані банком проценти на залишок заборгованості за кредитом, починаючи з травня 2011 року, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань. При розрахунку процентів за користування кредитом враховується перший і не враховується останній день користування кредитом. Згідно п.п. 4.3.1, 4.3.5 кредитного договору позичальник зобов`язався належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобов`язаннях, що випливають з цього договору. Згідно п.п. 4.2.1 - 4.2.2 кредитного договору банк має право вимагати від позичальника при виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами більш ніж на 2 місяці, а також в інших випадках, передбачених договором, дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за договором та стягнути заборгованість за договором в примусовому порядку. З метою забезпечення виконання зобов`язань відповідача [PERSON] , 17.05.2011 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки. За вказаним договором поруки поручитель зобов`язалася у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу). Однак, відповідач [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим за зазначеним договором утворилася заборгованість. Рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 10.04.2018 року по цивільній справі № 409/2543/17 позов ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором про іпотечний кредит задоволено частково та стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за заборгованість за договором про іпотечний кредит №14Л/Зд/11 від 17.05.2011 року станом на 23.10.2017 року у розмірі 81563,01 грн. Рішення суду набрало законної сили 22.10.2017 року. Станом на 01.12.2020 року заборгованість за Кредитом не погашена, вищевказане рішення суду відповідачами не виконане, що підтверджується виписками по рахункам Позичальника. В зв`язку з тим, що відносини між Банком та Позичальником не припинялися, відповідно до умов Кредитного договору, Позичальнику щомісячно нараховувались проценти за користування кредитом (п. 1.6.1.1. - до моменту закінчення терміну, на який надано кредит). В результаті не вжиття заходів позичальником та поручителем щодо погашення заборгованості перед банком, починаючи з 23.10.2017 заборгованість за договором про іпотечний кредит за № 14Л/Зд/11 від 17.05.2011 складає 16132,82 грн, в тому числі: прострочені проценти за користування Кредитом за період з 01.12.2017 по 01.06.2018 - 4590,06 грн; три проценти річних за прострочення сплати кредиту за період з 30.05.2019 по 01.12.2020 - 1920,68 грн; три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом за період з 23.10.2017 по 01.12.2020 - 2614,29 грн; інфляційні втрати банку за прострочення сплати кредиту за період з листопада 2017 року по листопад 2020 року - 1120,70 грн; інфляційні втрати банку за прострочення сплати відсотків за користування кредитом за період з червня 2019 року по листопад 2020 року- 5887,09 грн. У зв`язку з чим позивач просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів заборгованість за кредитним договором в розмірі 16132,82 грн, а також понесені судові витрати: судовий збір в сумі 2102 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, попередньо надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, наполягав на задоволенні позовних вимог та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання 08.04.2021 та 29.04.2021 не з`явилися, про дату та час розгляду справи були повідомлені належно на підставі п.19 Перехідних Положень ЦПК України та Законів України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції" через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причин неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи без їх участі до суду не надходило. 29.04.2021 постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази кожен окремо та в їх сукупності, вважає, що позов Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 10.04.2018 року по цивільній справі № 409/2543/17 позов ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором про іпотечний кредит встановлено, що 17.05.2011 року між Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір №14Л/Зд/11, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 80000,00 грн зі сплатою 19% річних за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, визначені договором. Кредит надавався готівкою одноразово строком на 20 років з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 16.05.2031 року на придбання квартири. Відповідно до п.п. 1.5 - 1.6.1.3 Кредитного договору позичальник зобов`язався щомісяця, не пізніше останнього робочого дня місяця, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 333,33 грн, починаючи з червня 2011 року, сплачувати нараховані банком проценти на залишок заборгованості за кредитом, починаючи з травня 2011 року, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань. З метою забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за договором №14Л/Зд/11 від 17.05.2011 року між [PERSON] , Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" та [PERSON] був укладений договір поруки від 17.05.2011 року, згідно умов якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язання за кредитним договором №14Л/Зд/11 від 17.05.2011 року, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому (а.с. 20-22). Рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 10.04.2018 року по цивільній справі № 409/2543/17 позов ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором про іпотечний кредит задоволено частково, стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" заборгованість за договором про іпотечний кредит №14Л/Зд/11 від 17.05.2011 року станом на 23.10.2017 року у розмірі 81563,01 грн, яка складається з: 44089,07 грн - борг за кредитом; 27746,06 грн- відсотки за користування кредитом за період з 01.08.2014р. по 22.10.2017р.; 8385,27грн. - інфляційні витрати за прострочення сплати кредиту з серпня 2014 р. по вересень 2017 р.; 1342,61 грн - три проценти річних за прострочення сплати кредиту за період з 01.08.2014р. по 22.10.2017р., а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн, а всього 83163 грн 01 коп. (а.с. 20-22). Рішення суду набрало законної сили 22.10.2017 та є приюдиційним у даній справі. Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 № 568 "Питання акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", яка набрала законної сили 10.07.2019 року, змінено тип публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" з публічного на приватне та перейменовано його в акціонерне товариство "Державний ощадний банк України". Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с. 5-6), з урахуванням заочного рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 10.04.2018 року по цивільній справі №409/2543/17, починаючи з 18.09.2017, заборгованість за договором про іпотечний кредит № 14Л/Зд/11 від 17.05.2011 складає 16132,82 грн, в тому числі: - прострочені проценти за користування Кредитом за період з 01.12.2017 по 01.06.2018 - 4590,06 грн; - три проценти річних за прострочення сплати кредиту за період з 30.05.2019 по 01.12.2020 - 1920,68 грн; - три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом за період з 23.10.2017 по 01.12.2020 - 2614,29 грн; - інфляційні втрати банку за прострочення сплати кредиту за період з червня 2019 року по листопад 2020 року - 1120,70 грн; - інфляційні втрати банку за прострочення сплати відсотків за користування кредитом за період з листопада 2017 року по листопад 2020 року - 5887,09 грн. Відомостей щодо сплати заборгованості в сумі 81563,01 грн, що стягнута рішенням суду з відповідачів не надано. Також із виписок банку вбачається, що сплат після ухвалення рішення судом не було. Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у відповідності ЦПК України випадках. Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування, а отже, і рішення суду, не може ґрунтуватися на припущеннях. Частинами 4, 5 ст.82 ЦПК передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, про те можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участь у справі, в якій такі обставини були встановлені. Частиною першою статті 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до ч. 1 ст.598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється часткового або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобов`язання передбачені статтями 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема ст.559 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. Відсутність реального і своєчасного виконання зобов`язання не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання. Судом встановлено, що банк, у зв`язку із допущеною заборгованістю зі сплати кредиту, скористався своїм правом на пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав (не виконав, чи виконав не в повному обсязі), не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено у судовому рішенні, оскільки строк дії договору змінився. У такому випадку кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. У справі, яка є предметом розгляду, встановлено, що банк видав відповідачеві кредит в сумі 80000 гривень строком до 16.05.2031 року, 10.11.2017 року банк скористався своїм правом на пред`явлення до позичальника позову про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором , а також отримав судовий захист своїх прав (рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 10.04.2018 року, що набрало законної сили 22.10.2018), оскільки пред`явив позов про повне стягнення тіла кредиту. Таким чином, положення абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики та нарахування процентів поза межами строку дії договору. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. У відповідності до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження 14-154цс18), наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконав, не є підставою для нарахування процентів за кредитним договором, а кредитор в цьому випадку має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. Відповідно до ч. 4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів прострочених процентів за користування Кредитом за період з 01.12.2017 по 01.06.2018 - 4590,06 грн задоволенню не підлягають. Щодо стягнення з відповідачів трьох процентів річних за прострочення сплати боргу кредитом за період з 30.05.2019 по 01.12.2020 - 1920,68 грн та інфляційних втрат банку за прострочення сплати кредиту за період з червня 2019 року по листопад 2020 року - 1120,70 грн, то в цій частині позовні вимоги відлягають задоволенню виходячи з наступного. Станом на 01.12.2020 доказів того, що заборгованість, що стягнута з відповідача за рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 10.04.2018 року сплачена суду не надано. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2ст.625 ЦК України). Така позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року справа № 14-10цс18. В цій частині вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню, оскільки наданий розрахунок є правильним. Щодо вимог про солідарне стягнення 3% річних за прострочення процентів за користування кредитом, інфляційних втрат за прострочення процентів за користування кредитом, то суд вважає, що вони підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. В статті 89 ЦПК зазначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Звертаючись до суду із позовом позивач просив стягнути в солідарному порядку з відповідачів три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом за період з 23.10.2017 по 01.12.2020 - 2614,29 грн та інфляційних втрати банку за прострочення сплати відсотків за кредитом за період з листопада 2017 року по листопад 2020 року - 5887,09 грн при цьому надавши розрахунок. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати і три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання та вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Оскільки рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 10.04.2018 року, яким стягнуто з відповідачів заборгованість за кредитом та процентам за користування кредитом не виконане, то банк має право на отримання компенсаційних виплат, передбачених статтею 625 ЦК України, за час прострочення. Зазначена позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19). З наданого позивачем розрахунку три відсотки річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом за період з 23.10.2017 по 01.12.2020 та інфляційних втрати банку за прострочення сплати відсотків за кредитом за період з листопада 2017 року по листопад 2020 року вбачається, що банком розрахунок здійснено як з урахування процентів, стягнутих з відповідачів за рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 10.04.2018 року, так і процентів, нарахованих за користування кредитом за період з 01.12.2017 по 01.06.2018. Пред`являючи позовні вимоги про стягнення з відповідачів 3 % річних за прострочення процентів за користування кредитом за період з 23.10.2017 по 01.12.2020 та інфляційних втрати банку за прострочення сплати відсотків за кредитом за період з листопада 2017 року по листопад 2020 року позивач просить застосувати правила ст. 625 ЦК України до суми нарахованих відсотків, за рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 10.04.2018 року. Сума 3% річних на суму прострочених процентів за користування кредитом за період з 23.10.2017 по 01.12.2020, відповідно до наданого позивачем розрахунку в таблиці 7 «розрахунок 3% по всіх сумах прострочених процентів» становить 2230,03 грн (378,96 грн - сума нарахована на проценти за користування кредитом за період з 01.07.2014 по 30.09.2017, термін сплати яких настав 20.10.2017; 1782,78 грн - сума нарахована на проценти за користування кредитом за період з 01.07.2014 по 30.09.2017, термін сплати яких настав 20.10.2017; 68,29 грн - сума нарахована на проценти за користування кредитом за період з 01.10.2017 по 22.10.2017, термін сплати яких настав 30.11.2017). Розрахунок інфляційних витрат за прострочення процентів за користування кредитом за період з листопада 2017 року по листопад 2020 року відповідно до наданого позивачем розрахунку в таблиці 5 «розрахунок суми втрат від інфляції по прострочених процентах» становить 5185,15 грн (1302,66 грн - сума нарахована на проценти за користування кредитом за період з 01.07.2014 по 30.09.2017, термін сплати яких настав 20.10.2017; 3742,38 грн - сума нарахована на проценти за користування кредитом за період з 01.07.2014 по 27.09.2017, термін сплати яких настав 20.10.2017; 140,11 грн - сума нарахована на проценти за користування кредитом за період з 28.09.2017 по 20.10.2017, термін сплати яких настав 30.11.2017). Вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів процентів за користування кредитом за період з 01.12.2017 по 01.06.2018 в розмірі 4590,06 грн, не підлягають задоволенню, а тому суд вважає, що банк не мав правових підстав для нарахування 3% річних та інфляційних витрат на суму 4590,06 грн прострочених процентів за користування кредитом, нарахованих за користування кредитом за період з 01.12.2017 по 01.06.2018 року. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 10456,56 грн, з яких: три проценти річних за прострочення сплати кредиту за період з 30.05.2019 по 01.12.2020 - 1920,68 грн; три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом за період з 23.10.2017 по 01.12.2020 - 2230,03 грн; інфляційні втрати банку за прострочення сплати кредиту за період з червня 2019 року по листопад 2020 року - 1120,70 грн; інфляційні втрати банку за прострочення сплати відсотків за кредитом за період з листопада 2017 року по листопад 2020 року - 5185,15 грн. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з кожного відповідача на користь позивача підлягають стягненню 681,26 грн - понесені витрати на судовий збір, сплачені останнім при подачі позову до суду. На підставі викладеного та

Outcome: partial