Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовною заявою в якій просить збільшити розмір аліментів стягуваних з відповідача на її користь на підставі рішення Тячівського районного суду від 29.06.2011 р. на утримання синів [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] Посилається на те, що вищевказаним рішенням на її користь із відповідача було стягнуто аліменти у розмірі 700 грв. У 2014 р. вона звернулася до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, який було задоволено частково. На даний час відповідно до рішення апеляційного суду Закарпатської області від 09.12.2014 р. на її користь стягують з відповідача 800 грв. Однак через те, що ціни на споживчі товари і послуги, на основні продукти харчування та медикаменти різко зросли, коштів які вона отримує не достатньо для утримання двох дітей. Відповідач отримав земельну ділянку, інших осіб на утриманні не має, працює на сезонних роботах та отримує доходи в натурі, які від неї приховує. Будинок у якому вона з дітьми проживає був побудований у шлюбі з відповідачем, але він є не добудованим і не зареєстрованим. На даний час у суді розглядається справа про розподіл будівельних матеріалів з яких він споруджений. Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримав посилаючись на обставини викладенні у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав. Пояснив, що факт отримання ним земельної ділянки не може свідчити про істотне покращення його матеріального становища. Він ніде не працює, є безробітним хоча на обліку в центрі зайнятості не стоїть. На мирову угоду, згідно якої належна йму частина будівельних матеріалів, з яких споруджений будинок, залишиться позивачці, а вона відмовиться від аліментів не згідний, так як хоче щоб будинок перейшов у власність дітей, а [PERSON] відмовилася від аліментів. Просить прийняти до уваги ту обставину, що позивачка отримує від держави матеріальну допомогу в сумі 2500 гр. на місяць. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Тячівського районного суду від 29.06.2011 р. з відповідача було стягнуто на користь позивачки аліменти на утримання синів [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] У 2014 р. [PERSON] зверталася до суду з позовом про збільшення розміру аліментів і згідно рішення апеляційного суду Закарпатської області від 09 грудня 2014 року з [PERSON] на її користь було стягнуто аліменти у розмірі 800 грв. щомісячно. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За правилами ст. 192 СК України розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального стану та в інших випадках, передбачених сімейним кодексом. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" звернуто увагу суддів на те, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин 5 - 7 ст. 181 СК. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21.04.1999 р. N 606-XIV "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено у ст. 74 Закону "Про виконавче провадження", а також у статтях 194 - 197, 274 СК. Суд вважає, що з часу ухвалення апеляційним судом рішення про збільшення розміру аліментів сталася значна зміна цін на основні життєво-необхідні товари та продукти, що є загальновідомою обставиною і не потребує доказування, тому є підстави для часткового задоволення позову. Визначаючи розмір аліментів суд враховує матеріальний стан позивачки, яка сама виховує двох неповнолітніх дітей, працює, але має невелику заробітну плату, відсутність у відповідача на утриманні інших непрацездатних осіб і вважає, що він, як молодий працездатний чоловік, у змозі працювати та заробити таку суму, щоб сплачувати на утримання двох своїх дітей 1300 грв. на місяць. Посилання відповідача на ту обставину, що позивачка отримує матеріальну допомогу від держави суд до уваги не бере, так як ця обставина ні в якій мірі не може впливати на його обов'язок утримувати своїх дітей. Також, на думку суду, не може бути підставою для відмови у позові і посилання відповідача на ту обставину, що він залишив позивачці житловий будинок. По-перше, цей будинок є самочинно збудованим, по-друге, він споруджений сторонами у шлюбі, і по-третє, згідно ст. 331 ЦК України відповідачу може належати не більше ? будівельних матеріалів з яких споруджений цей будинок, так він не зареєстрований у встановленому законом порядку. Згідно Закону України про бюджет на 2016 рік, прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2016 пo 30 квітня становить 1455 грн., с 01 травня пo 30 листопада 1531 грн., з 01 грудня - 1637 грн. Отже сума аліментів, яку суд стягує з відповідача на кожну дитину (650 грв.) не є навіть половиною прожиткового мінімуму для однієї дитини. Доказів того, що відповідач має можливість сплачувати 2000 гривень на місяць позивачка суду не надала. У відповідності ст. 88 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача. За таких обставин,

Outcome: partial