Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

07.10.2020 року до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява ПАТ "по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" в особі Слов`янського управління по газопостачанню та газифікації до [PERSON] про стягнення заборгованості за газ у розмірі 24048,53 грн. та судові витрати у розмірі 2102,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ПАТ "по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" в особі Слов`янського управління по газопостачанню та газифікації проводить поставку природного газу в житловий будинок [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] .. За вказаною адресою відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . За період з 01.07.2016 року по 30.06.2020 року відповідач не сплачував вартість спожитого природного газу, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 19777,17 грн. За адресою абонента [PERSON] установлено газове обладнання: КДРД, газова плита, ОТКГВ; розрахунок оплати за споживчий природний газ здійснюється згідно показників побутового лічильника газу. [PERSON] є абонентом Слов`янського УГГ ПАТ "Донецькоблгаз" та користується послугами з газопостачання згідно умов типового договору постачання природного газу, який є публічним та є договором приєднання. Відповідач попереджався про необхідність погасити заборгованість добровільно, а також про відповідальність за невиконання цього зобов`язання. Однак, [PERSON] не відреагував на попередження й вимоги про погашення заборгованості. Представник позивача, який належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, для участі в засіданні не прибув, але надав суду заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, для участі в судовому засіданні не прибув, заяви про відкладення розгляду справи до суду не направив, відзив на позов не надав. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою суду від 24.03.2021 року було прийнято рішення щодо заочного розгляду справи в порядку гл. 11 розд. ІІІ ЦПК України. Суд, дослідив матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. ПАТ "по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" в особі Слов`янського управління по газопостачанню та газифікації проводить поставку природного газу в житловий будинок [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] , що підтверджено Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 209216858, сформованою 18.05.2020 року (а.с. 10-11) За вказаною адресою відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . За період з 01.07.2016 року по 30.06.2020 року відповідач не сплачував вартість спожитого природного газу, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 19777,17 грн. (а.с. 12). За адресою абонента [PERSON] установлено газове обладнання: КДРД, газова плита, ОТКГВ; розрахунок оплати за споживчий природний газ здійснюється згідно показників побутового лічильника газу. [PERSON] є абонентом Слов`янського УГГ ПАТ "Донецькоблгаз" та користується послугами з газопостачання згідно умов типового договору постачання природного газу, який є публічним та є договором приєднання. Даний договір розміщено на офіційному веб-сайті ПАТ "Донецькоблгаз" та укладається з урахуванням ст.ст. 633, 634, 641, 642 ЦПК України на невизначений строк шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Відповідач попереджався про необхідність погасити заборгованість добровільно, а також про відповідальність за невиконання цього зобов`язання. Однак, [PERSON] не відреагував на попередження й вимоги про погашення заборгованості. Відповідно до ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах, заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. На підставі ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що ПАТ «по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», в особі Слов`янського управління по газопостачанню та газифікації надавало відповідачу послуги з постачання природного газу. Проте, доказів оплати вартості наданих позивачем послуг відповідач не надав. За таких обставин при вирішенні справи суд виходить з обсягу прав і обов`язків сторін відповідно до чинного законодавства, яке регулює взаємовідносини осіб, що надають послуги із споживачами цих послуг. Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України відповідач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги, в тому числі за послуги з газопостачання. Однак, виходячи з досліджених доказів, вбачається, що відповідач не виконує цих зобов`язань у повному обсязі, у зв`язку з чим утворилась заборгованість внаслідок несплати за надані послуги з постачання природного газу за період з 01.07.2016 року по 30.06.2020 року в розмірі 19777,17 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості (особовим рахунком). При цьому, відповідачем не надано відповідних доказів, якими спростовувався б наданий позивачем розрахунок, або з якого вбачалось би, що розмір заборгованості за надані йому послуги з постачання природного газу чи його розподілу є меншим, ніж зазначено позивачем. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно, розмір плати розраховується виходячи із розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами. Згідно ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. В силу ст. 509 ЦК України зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана здійснити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, виплатити гроші та ін.) або утриматися від певної дії, а кредитор від боржника має право вимагати від боржника виконання його зобов`язання. Вище приведені обставини та факти у їх сукупності надають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи представником позивача було обґрунтовано доведені ті обставини, на які вона посилалася як на підстави своїх вимог. Відповідно до статті 68 Житлового кодексу України відповідач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги, в тому числі за послуги з газопостачання. Однак, виходячи з доказів, вбачається, що відповідач не виконувала цих зобов`язань, тому, утворилась заборгованість, яка складається з наступного: заборгованості за спожитий газ за період з 01.07.2016 року по 30.06.2020 року в розмірі 19777,17 грн., заборгованості по сплаті індексу інфляції та 3% річних за вказаний період, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України в розмірі 4271,36 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості, який відповідачем не оспорювався, у зв`язку з чим суд приймає до уваги та вважає таким, що проведений вірно. Невиконання відповідачем передбачених законом зобов`язань по оплаті отриманих послуг є підставою для стягнення з нього нарахованої суми заборгованості, інфляційних витрат та трьох процентів річних від суми заборгованості. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими і позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у вигляді судового збору в розмірі 2102,00 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: approved