Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

Заступник керівника Надвірнянської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Департаменту фінансів Івано-Франківської ОДА звернувся до суду із позовом про стягнення витрат на стаціонарне лікування до відповідача. Позовні вимоги мотивує тим, що Верховинським районним судом 21.11.2014 року винесено вирок у кримінальному провадженні щодо [PERSON] за ч. 2 ст. 286 КК України. У ході кримінального провадження встановлено, що 31 травня 2014 року близько 00 год. 15 хв. водій [PERSON], який працював на посаді старшого інспектора Верховинського районного підрозділу Надвірнянського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції УДПтС України в Івано-Франківській області, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, що суперечить вимогам п. 2.9 "а" ПДР України та значно знижує реакцію і унеможливлює належним чином реагувати на зміну дорожньої обстановки, керуючи автомобілем марки ВАЗ-2106, реєстраційний номер [NUMBER], рухався по вулиці І.Франка в с. Красник Верховинського району Івано-Франківської області в напрямку від с. Ільці до центру с. Красник Верховинського району. В той же час у зустрічному напрямку по своїй смузі рухався мотоцикл марки "Кавасакі" під керуванням водія [PERSON], на мотоциклі також знаходився пасажир [PERSON] При наближенні до мотоцикла "Кавасакі" водій [PERSON] не обрав в установлених межах безпечної швидкості, проявив неуважність і виїхав на смугу зустрічного руху, де вчинив зіткнення із зазначеним транспортним засобом під керуванням водія [PERSON] При цьому водій [PERSON] грубо порушив: п.2.3 "б", п.2.9 "а", п 11.2, .12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України. У результаті допущених [PERSON] порушень правил безпеки дорожнього руху сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого водій мотоцикла "Кавасакі" [PERSON] отримав закриту черепно-мозкову травму з переломами кісток основи, склепіння та лицевого черепа із забоєм головного мозку тяжкого ступеня, розміжченням речовини головного мозку в скроневій ділянці, крововиливами під м'які покриви голови та тверду мозкову оболонку, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент заподіяння, а також синці та садна в ділянках голови, підкон'юнктивальний крововилив в ділянці лівого очного яблука, садна в ділянках обох китиць, обох колінних суглобів, забій м'яких тканин з травматичним набряком та синцем в ділянці лівої гомілки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Потерпілий від злочину [PERSON] із зазначеним діагнозом знаходився у відділеннях нейрохірургії, реанімації та стоматології 38 ліжко-днів, а саме з 31.05.2014 року по 08.07.2014 року, що підтверджується записами в історії хвороби №1032614 та №1348314. Згідно затверджених калькуляцій, на лікування [PERSON] Івано-Франківською ОКЛ витрачено 6021,74 грн., з них 173,31 грн. - витрати на медикаменти, 4586,07 грн. - витрати на обстеження та 1262,36 грн.- 38 ліжко-дні, чим завдано державі майнової шкоди на вказану суму. Також, в результаті допущених [PERSON] порушень правил безпеки дорожнього руху пасажир [PERSON] отримав переломи кісток тазу (правої клубової кістки, лобкових та сідничних кісток з обох боків) зі зміщенням кісткових уламків без ознак порушення тазового кільця, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що викликали тривалий розлад здоров'я і не є небезпечними для життя в момент спричинення, а також рану калитки, що відноситься до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров'я. Потерпілий від злочину [PERSON] із зазначеним діагнозом знаходився на стаціонарному лікуванні у Івано-Франківській обласній клінічній лікарні у відділенні травматології 38 ліжко-днів, а саме з 31.05.2014 року по 08.07.2014 року, що підтверджується записами в історії хвороби №1031814. Згідно затверджених калькуляцій, на лікування [PERSON] Івано-Франківською ОКЛ витрачено 2559,08 грн., з них 87,52 грн. - витрати на медикаменти, 1209,20 грн. - витрати на обстеження та 1262,36 грн.- 38 ліжко-дні, чим завдано державі майнової шкоди на вказану суму. Враховуючи, що дії [PERSON] з приводу несвоєчасного відшкодування витрат на лікування, понесених Обласною клінічною лікарнею, унеможливлюють надання вказаним лікувальним закладом безоплатної медичної допомоги населенню, оскільки до бюджету не надходять кошти, що значно ускладнює фінансовий стан лікувального закладу та негативно впливає на ефективність здійснення своїх функцій установою охорони здоровя прокурор просить стягнути з [PERSON] витрати на стаціонарне лікування [PERSON] та [PERSON] на користь Департаменту фінансів Івано-Франківської ОДА в сумі 8580,00 грн. Прокурор в судовому засіданні заявлений позов підтримала, посилалась на обставини викладені в позовній заяві, просить стягнути з [PERSON] витрати на стаціонарне лікування [PERSON] та [PERSON] на користь Департаменту фінансів Івано-Франківської облдержадміністрації в загальній сумі 8580,00 грн. Представник позивача - Департаменту фінансів Івано-Франківської облдержадміністрації в судове засідання не зявився, направив до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить справу розглянути за відсутності представника департаменту. Відповідач [PERSON], в судове засідання призначене на 30.09.2016 року не зявився, подав до суду заяву про відкладення розгляду справи. В судове засідання призначене на 10 год. 00 хв. 20.10.2016 року відповідач не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду, про що свідчить розписка про вручення судової повістки (а.с.57). З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, заслухавши прокурора, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно вироку Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 21.11.2014 року [PERSON] визнано винним за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки, із звільненням від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на два роки. Судом встановлено, що по кримінальній справі по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочину передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, [PERSON] та [PERSON]- визнано потерпілими. У зв'язку з отриманими, тяжкими та легкої тяжкості тілесними ушкодженнями [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у відділеннях нейрохірургії, реанімації та стоматології 38 л/днів, а саме з 31.05.2014 року по 08.07.2014 року, що підтверджується записами в історії хвороби №1032614 та №1348314. Згідно затверджених калькуляцій, на лікування [PERSON] Івано-Франківською ОКЛ витрачено 6021,74 грн., з них 173,31 грн. - витрати на медикаменти, 4586,07 грн. - витрати на обстеження та 1262,36 грн. за 38 ліжко- днів . У зв'язку з отриманими середньої тяжкості тілесними ушкодженнями потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні травматології 38 л/дні, а саме з 31.05.2014 року по 08.07.2014 року, що підтверджується записами в історії хвороби №1031814. Згідно затверджених калькуляцій, на лікування [PERSON] Івано-Франківською ОКЛ витрачено 2559,08 грн., з них 87,52 грн. - витрати на медикаменти, 1209,20 грн. - витратина обстеження та 1262,36 грн. за 38 ліжко-днів (а.с. 8-33). У відповідності до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ст. 93-1 КПК України кошти, витрачені закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину, за винятком випадку завдання такої шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства чи тяжкої образи з боку потерпілого, стягуються судом при постановленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я, органу Міністерства фінансів України або прокурора в порядку, передбаченому ст. 28 та частинами другою і третьою статті 93 цього Кодексу. У разі, коли при постановленні вироку рішення про відшкодування коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, не було прийнято, стягнення їх провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом осіб, зазначених у частині першій цієї статті. Положеннями ст.1166 ЦК України передбачено відшкодування матеріальної шкоди при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток. Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або в стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Частиною 3 ст. 1206 ЦК України визначено, що якщо лікування проводилось закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності АРК або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", передбачено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат № 11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Згідно абз. 2 п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON] Івано-Франківська ОКЛ понесла витрати на лікування потерпілих від злочину, між діями [PERSON] та цими витратами є прямий причинний зв'язок, що встановлено вироком суду, який набрав законної сили, а тому обов'язок по відшкодуванню витрат необхідно покласти на відповідача [PERSON] За таких обставин, суд прийшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню та з відповідача належить стягнути на користь Департаменту фінансів Івано-Франківської облдержадміністрації витрати на стаціонарне лікування потерпілих від злочину в сумі 8580,00 грн. Питання про відшкодування судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 88 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 1166, 1206 ЦК України, ст.93-1 КПК України, Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" № 11 від 07.07.1995 року,

Outcome: approved