Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Другого відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області звільнення майна з під арешту, посилаючись на те, що [PERSON], є власником квартири [ADDRESS], 1/5 частки квартири належить позивачу на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 28.01.1999 р. відкритим акціонерним товариством "Нева", згідно з розпорядженням №256 від 28.01.1999 р.; право власності на майно зареєстровано в [PERSON] БТІ у реєстрову книгу за №28533, 4/5 зазначеної квартири належить позивачу на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 12.09.2018 р. [PERSON], приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу. Згідно інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, на 1/5 квартири [ADDRESS] державним виконавцем Цикорідзе І.Г. Другого міського відділу ДВС ХМУЮ було накладено арешт. У інформаційній довідці як підстава накладення арешту зазначену постанову державну виконавця б/н від 28.03.2011 р., та власником 1/5 зазначеної квартири зазначено [PERSON]. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], на 1/5 якої накладено арешт державним виконавцем в межах виконавчого провадження, боржником в якому є інша особа - [PERSON], тому її права власника щодо здійснення права володіння, користування та розпоряджання своїм майном підлягають захисту шляхом зняття з нього арешту. Позивач посилається на те, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 28.01.1999 р. відкритим акціонерним товариством "Нева", згідно з розпорядженням №256 від 28.01.1999 р., власниками зазначеної квартири були [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках кожний. Після смерті [PERSON] та [PERSON], їх частки (по 1/5) згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою державною нотаріальною конторою 01.06.2007 р. за №3-618, перейшли у власність [PERSON] (2/5). Згідно договору дарування частини квартири від 26.03.2011 р., посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу, 3/5 частини квартири №118, що знаходиться за адресою: [PERSON], вулиця Чкалова, будинок номер 18, відчужено (подаровано) [PERSON]. Договір дарування частини квартири від 26.03.2011 р. зареєстровано в державному реєстрі за №2676. Пунктом 5 договору дарування частини квартири від 26.03.2011 р. підтверджено відсутність заборони відчуження Витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 26.03.2011 року. Пунктом 4 договору дарування частини квартири від 26.03.2011 р. засвідчено, що на момент укладання договору вказана квартира не перебуває під арештом чи забороною відчуження, судового спору по ній не має, від прав третіх осіб вона вільна, у заставі вона не перебуває. Пунктом 17 договору дарування частини квартири від 26.03.2011 р. визначено, що право власності на квартиру виникає з моменту її прийняття. Обдаровуваний свідчить, що він дарунок приймає. Прийняттям дарунку вважатиметься одержання ключів від квартири та примірника цього договору після його нотаріального посвідчення. Таким чином, право власності [PERSON] на зазначеної квартири виникло 26 березня 2011 року з моменту прийняття майна, нотаріального посвідчення договору дарування. Відповідно до Тимчасового порядку державної реєстрації правочинів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 № 671, що діяв на момент укладення договору дарування частини квартири від 26.03.2011 року, державній реєстрації підлягають такі правочини: договір купівлі-продажу, міни земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна; договір про передачу нерухомого майна під виплату ренти; договір довічного утримання (догляду), за якими передається набувачеві у власність нерухоме майно; договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладений на строк не менше ніж один рік; договір управління нерухомим майном; інші правочини, державна реєстрація яких передбачена законом. [PERSON] посилається на те, що враховуючи те, що відкритих виконавчих проваджень, де б боржником був позивач у Другому відділі державної виконавчої служби міста [PERSON] Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області не має, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], а тому наявні підстави для зняття в судовому порядку арешту з 1/5 квартири [ADDRESS] у [PERSON], оскільки подальше існування арешту обмежує майнові права позивача як власника на вільне розпорядження нерухомим майном. 26 липня 2018 року на адресу відповідача було направлено адвокатський запит з проханням надати копію постанови державного виконавця Другого міського відділу ДВС ХМУЮ [PERSON] б/н від 28.03.2011 року. У відповідь за №33821/14.2а32 від 06.08.2018 р., відповідач вказав, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження по стягненню коштів в розмірі 16815,18 доларів США з [PERSON] на користь АБ "Укргазбанк", в межах якого накладено арешт на нерухоме майно, а саме 1/5 частку квартири [ADDRESS]; виконавче провадження завершено та повернуто стягувачу без подальшого виконання. Відповідач зазначив, що арешт може бути знятий за рішенням суду, але надати постанову державного виконавця Другого міського відділу ДВС ХМУЮ [PERSON] б/н від 28.03.2011 року немає можливості. Просить суд зняти арешт з 1/5 квартири [ADDRESS], що накладений Постановою державного виконавця Другого міського відділу ДВС ХМУЮ [PERSON] б/н від 28.03.2011 року, в рамках виконавчого провадження ВП №21972332 по стягненню коштів в розмірі 16815,18 доларів США з [PERSON] на користь АБ "Укргазбанк" за виконавчим листом від 01.09.2010 р. №2-3556, виданого Хмельницьким міськрайонним судом. Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду від 16.11.2018 р. позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, з підстав, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити, проти заочного рішення не заперечила. Представник відповідача у судове засідання не прибув, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, відзив на позов не надав. Суд приходить до висновку ухвалити заочне рішення, проти якого не заперечує позивач. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON], є власником квартири [ADDRESS], 1/5 частки квартири належить позивачу на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 28.01.1999 р. відкритим акціонерним товариством "Нева", згідно з розпорядженням №256 від 28.01.1999 р.; право власності на майно зареєстровано в [PERSON] БТІ у реєстрову книгу за №28533, 4/5 зазначеної квартири належить позивачу на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 12.09.2018 р. [PERSON], приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу. Згідно інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, на 1/5 квартири [ADDRESS] державним виконавцем Цикорідзе І.Г. Другого міського відділу ДВС ХМУЮ було накладено арешт. У інформаційній довідці як підстава накладення арешту зазначену постанову державну виконавця б/н від 28.03.2011 р., та власником 1/5 зазначеної квартири зазначено [PERSON]. Відповідно до вимог ч. І ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], на 1/5 якої накладено арешт державним виконавцем в межах виконавчого провадження, боржником в якому є інша особа - [PERSON], тому її права власника щодо здійснення права володіння, користування та розпоряджання своїм майном підлягають захисту шляхом зняття з нього арешту. Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 28.01.1999 р. відкритим акціонерним товариством "Нева", згідно з розпорядженням №256 від 28.01.1999 р., власниками зазначеної квартири були [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках кожний. Після смерті [PERSON] та [PERSON], їх частки (по 1/5) згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою державною нотаріальною конторою 01.06.2007 р. за №3-618, перейшли у власність [PERSON] (2/5). Згідно договору дарування частини квартири від 26.03.2011 р., посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу, 3/5 частини квартири №118, що знаходиться за адресою: [PERSON], вулиця Чкалова, будинок номер 18, відчужено (подаровано) [PERSON]. Договір дарування частини квартири від 26.03.2011 р. зареєстровано в державному реєстрі за №2676. Пунктом 5 договору дарування частини квартири від 26.03.2011 р. підтверджено відсутність заборони відчуження Витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 26.03.2011 року. Пунктом 4 договору дарування частини квартири від 26.03.2011 р. засвідчено, що на момент укладання договору вказана квартира не перебуває під арештом чи забороною відчуження, судового спору по ній не має, від прав третіх осіб вона вільна, у заставі вона не перебуває. Пунктом 17 договору дарування частини квартири від 26.03.2011 р. визначено, що право власності на квартиру виникає з моменту її прийняття. Обдаровуваний свідчить, що він дарунок приймає. Прийняттям дарунку вважатиметься одержання ключів від квартири та примірника цього договору після його нотаріального посвідчення. Таким чином, право власності [PERSON] на зазначеної квартири виникло 26 березня 2011 року з моменту прийняття майна, нотаріального посвідчення договору дарування. Відповідно до частини 1 статті 722 Цивільного кодексу України право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття. Прийняття обдаровуваним документів, які посвідчують право власності на річ, інших документів, які посвідчують належність дарувальникові предмета договору, або символів речі (клю¬чів, макетів тощо) є прийняттям дарунка (ч. 1.ст. 722 ЦК України). Відповідно до Тимчасового порядку державної реєстрації правочинів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 № 671, що діяв на момент укладення договору дарування частини квартири від 26.03.2011 року, державній реєстрації підлягають такі правочини: договір купівлі-продажу, міни земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна; договір про передачу нерухомого майна під виплату ренти; договір довічного утримання (догляду), за якими передається набувачеві у власність нерухоме майно; договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладений на строк не менше ніж один рік; договір управління нерухомим майном; інші правочини, державна реєстрація яких передбачена законом. Відповідно до ч.2.ст. 719 Цивільного кодексу України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Таким чином, договір дарування підлягає нотаріальному посвідченню та не підлягає державній реєстрації; договір дарування є вчиненим з моменту нотаріального посвідче¬ння договору. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, вини-кає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним (ч.З.ст.334 ЦК України). Враховуючи, що відкритих виконавчих проваджень, де б боржником була [PERSON] у Другому відділі державної виконавчої служби міста [PERSON] Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області не має. Суд приходить до висновку, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], а тому наявні підстави для зняття в судовому порядку арешту з 1/5 квартири [ADDRESS] у [PERSON], оскільки подальше існування арешту обмежує майнові права позивача як власника на вільне розпорядження нерухомим майном. На виконанні у відділі перебувало виконавче провадження по стягненню коштів в розмірі 16815,18 доларів США з [PERSON] на користь АБ "Укргазбанк", в межах якого накладено арешт на нерухоме майно, а саме 1/5 частку квартири [ADDRESS]; виконавче провадження завершено та повернуто стягувачу без подальшого виконання. Суд приходить до висновку, що слід зняти арешт з 1/5 квартири [ADDRESS], що накладений Постановою державного виконавця Другого міського відділу ДВС ХМУЮ [PERSON] б/н від 28.03.2011 року, в рамках виконавчого провадження ВП №21972332 по стягненню коштів в розмірі 16815,18 доларів США з [PERSON] на користь АБ "Укргазбанк" за виконавчим листом від 01.09.2010 р. №2-3556, виданого Хмельницьким міськрайонним судом.

Outcome: approved