Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

29 жовтня 2020 року Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії - Миколаївського обласного управління АТ "Ощадбанк" звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 25.11.2019 року в розмірі 47 822,13 грн. та просив стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що 25 листопада 2019 року між Акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі керуючого відділення ТВБВ № 10014/060 філії - Миколаївського обласного управління АТ "Ощадбанк" та відповідачем [PERSON] укладений договір про споживчий кредит № 361_060 відповідно до умов якого банк шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок відповідача надав останньому кредит в розмірі 45 000,00 грн. під 56% річних строком на 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 24.11.2024 на споживчі цілі. Згідно з п. 3.3.3. кредитного договору на відповідача був покладений обов`язок здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 750,00 грн. та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з грудня 2019 року, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які банк, використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно з умовами цього договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності, визначеної цим договором. Останній платіж, в рахунок повернення кредиту та процентів відповідач зобов`язується здійснити не пізніше дати (терміну) остаточного повернення кредиту, визначеної цим договором. Проте, всупереч взятим на себе зобов`язанням, відповідач [PERSON] , порушивши в односторонньому порядку умови кредитного договору та діюче цивільне законодавство, погашення основного боргу (кредиту), а також нарахованих процентів здійснював з порушенням встановлених строків та не в повному обсязі. Так, згідно з п. 8.3. кредитного договору за порушення взятих на себе зобов`язань по своєчасному поверненню основної суми боргу та/або сплати процентів за користування кредитом, та/або сплати суми комісійної винагороди, позичальник (відповідач) зобов`язався сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми платежу за кожний день прострочення, але не більше 15% суми простроченого платежу. Внаслідок невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань станом на 02.10.2020 р. у [PERSON] утворилася заборгованість в сумі 47 822,13 грн., з яких: 40 500,00 грн. - сума заборгованості за основним боргом; 7169,83 грн. - сума заборгованості за процентами; 113,65 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу; 38,63 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів; 0,02 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів. Посилаючись на зазначені обставини, позивач був змушений звернутися в суд з вказаним позовом. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач був вчасно та належним чином повідомлений про місце розгляду справи, про визначений строк для надання відзиву на позов, однак заяву про участь у судовому засіданні не подав, відзиву на позовну заяву не надіслав, заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 25.11.2019 р. між Акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" та відповідачем [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит № 361_060, згідно з умовами якого банк надав відповідачу кредит в загальному розмірі 45000,00 грн. на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 24 листопада 2024 р., якщо інший строк та/або термін не буде встановлено згідно з умовами цього договору. За користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в розмірі 56% річних. Проценти нараховуються банком щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий позичальником, починаючи з дати видачі кредиту до терміну остаточного повернення кредиту, визначеного цим договором. У випадку настання строку повернення кредиту у зв`язку з настанням обставин щодо спливу строку, відведеного законодавством України для усунення порушення споживачем (відповідачем) умов договору про споживчий кредит у разі, якщо банк вимагає повернення кредиту, здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або прострочення виконання зобов`язань позичальника (відповідача) за цим договором щодо погашення заборгованості (у тому числі за кредитом та/або процентами та/або комісіями) на строк понад 58 календарних днів, то нарахування процентів по кредиту припиняється наступного дня після настання такого строку. Згідно з пунктом 4.3.2 кредитного договору передбачений обов`язок відповідача у строки, обумовлені цим договором, повернути кредит, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов`язання за цим договором. Окрім того, п. 3.3.3 кредитного договору покладає на відповідача обов`язок здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 750,00 грн. та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з грудня 2019 року, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які банк, використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно з умовами цього договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності, визначеної цим договором. Останній платіж в рахунок повернення кредиту та процентів відповідач зобов`язується здійснити не пізніше дати (терміну) остаточного повернення кредиту, визначеної цим договором. Позивач належним чином виконав всі умови договору, надавши відповідачу кредит у встановленому розмірі. Проте, всупереч взятим на себе зобов`язанням відповідач [PERSON] , порушивши в односторонньому порядку умови кредитного договору та діюче цивільне законодавство, погашення основного боргу (кредиту), а також нарахованих процентів здійснював з порушенням встановлених строків та не в повному обсязі. Починаючи з лютого 2020 року відповідач [PERSON] припинив сплачувати проценти, а тому термін остаточного повернення кредиту за договором є таким, що настав і відповідач зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі, сплатити проценти за користування кредитом та інші визначені цим договором платежу. Згідно з п. 8.1 кредитного договору за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов`язань по цьому договору, сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах, обумовлених в цьому договорі та чинним законодавством, і відшкодовують завдані збитки. Статтею 549 ЦК України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання. Згідно з п. 8.3 кредитного договору за порушення взятих на себе зобов`язань по своєчасному поверненню основної суми боргу та/або сплати процентів за користування кредитом, та/або сплати суми комісійної винагороди, відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми платежу за кожний день прострочення, але не більше 15% суми простроченого платежу. Відповідач [PERSON] не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та на вимогу позивача зобов`язаний сплатити боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з наданим суду розрахунком заборгованості станом на 02.10.2020 р. борг відповідача за договором про споживчий кредит № 361_060 від 25.11.2019 р. складає 47822,13 грн., з яких: сума заборгованості за основним боргом - 40 500,00 грн.; сума заборгованості за процентами - 7169,83 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу - 113,65 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення процентів - 38,63 грн.; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів - 0,02 грн. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст.ст. 526, 527, 536 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтями 610-611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від нього або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. Згідно з ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається. Судом було встановлено, що відповідач своєчасно кредит, а також нараховані за його користування відсотки не повернув, договір не розривав. Оскільки відповідачем не погашено заборгованість в повному обсязі, у даному випадку мають місце порушення ним прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 2102,00 грн., а тому він підлягає до стягнення із відповідача.

Outcome: approved