Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника - адвоката Чумак Р.В., звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ «ФЕД» про стягнення невиплаченої заробітної плати, у якому з урахуванням уточнень, остаточно просив: 1) Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ФЕД" на його користь невиплачену заробітну плату, а саме: основну заробітну плату у розмірі 105 819,23 грн.; персональну надбавку у розмірі 52 909,61 грн.; винагороду за вислугу років у розмірі 55 698,97 грн.; доплату за знання та використання іноземної мови у розмірі 63 379,39 грн.; доплату за суміщення професії начальника бюро функціональних розрахунків у розмірі до 01.03.2018 у розмірі 113 208,30 грн.; доплату за суміщення професії начальника бюро функціональних розрахунків після 01.03.2018 у розмірі 520 585,59 грн.; доплату за суміщення професії інженера-конструктора 2 категорії до 01.03.2018 у розмірі 70 036,22 грн.; доплату за суміщення професії інженера-конструктора 2 категорії після 01.03.2018 у розмірі 204 313,48 грн.; надбавку за інтенсивність праці та особливий характер роботи у розмірі 633 793,91 грн.; компенсацію за невикористану відпустку працівникам, які працюють на електронно-обчислювальних та обчислювальних машинах у розмірі 51 776,78 грн.; компенсацію за невикористану відпустку наукового працівника науково-дослідного підрозділу підприємства у розмірі 51 776,78 грн.; В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що згідно наказу ПАТ «ФЕД» № 130 к від 11.05.2017 [PERSON] був прийнятий на роботу на посаду начальника бюро динаміки та математичного моделювання. Так, під час виконання завдань, [PERSON] виконував наступні роботи: розробляв математичні моделі виробів, виконував розрахунки параметрів та характеристик, розрахунки на міцність та інші інженерні розрахунки в рамках виконання плану науково-дослідних та дослідно-конструкторських робіт (НДДКР); використовував для інженерних розрахунків програму Mathcad, для розробки математичних (динамічних) моделей програму Simulink, для розрахунків на міцність програму Abaqus; надавав методичні рекомендації інженерам-конструкторам РПВ щодо виконання інженерних розрахунків та розробки математичних моделей; перевіряв розрахунки, математичні моделі, технічні довідки, звіти та іншу технічну документацію; брав участь у розробці технічних пропозицій, ескізних проектів, технічних проектів в питаннях математичного моделювання та розрахунку параметрів та характеристик; оформлював відповіді зовнішнім організаціям щодо забезпечення параметрів та характеристик, динамічного поводження виробів під час узгодження вимог технічного завдання на виріб; оформлював технічні довідки, звіти та іншу технічну документацію; узгоджував та затверджував різноманітні технічні довідки та звіти з математичних моделей виробів; за направленням підприємства брав участь у наукових конференціях; як другий найбільш досвідчений працівник РПВ після начальника РПВ виконував обов`язки начальника РПВ під час його відсутності на робочому місці (відрядження, наради, випробування, хвороба). 17.04.2020 позивач був звільнений за власним бажанням. Разом з цим, при його звільненні з посади начальника бюро динаміки та математичного моделювання, останньому не було виплачено: основну заробітну плату у розмірі 105 819,23 грн.; персональну надбавку у розмірі 52 909,61 грн.; винагороду за вислугу років у розмірі 55 698,97 грн.; доплату за знання та використання іноземної мови у розмірі 63 379,39 грн.; доплату за суміщення професії начальника бюро функціональних розрахунків у розмірі до 01.03.2018 у розмірі 113 208,30 грн.; доплату за суміщення професії начальника бюро функціональних розрахунків після 01.03.2018 у розмірі 520 585,59 грн.; доплату за суміщення професії інженера-конструктора РПВ 2 категорії до 01.03.2018 у розмірі 70 036,22 грн.; доплату за суміщення професії інженера-конструктора РПВ 2 категорії після 01.03.2018 у розмірі 204 313,48 грн.; надбавку за інтенсивність праці та особливий характер роботи у розмірі 633 793,91 грн.; компенсацію за невикористану відпустку працівникам, які працюють на електронно-обчислювальних та обчислювальних машинах у розмірі 51 776,78 грн.; компенсацію за невикористану відпустку керівника структурного наукового підрозділу підприємства у розмірі 51 776,78 грн.; частину премії яка нараховується щомісячно у розмірі 25 % від основної заробітної плати та персональної надбавки у розмірі 36 634,67 грн.; частину премії яка нараховується щомісячно у розмірі 25 % від надбавки за інтенсивність праці та особливий характер роботи у розмірі 149 985,42 грн.; частину премії, яка нараховується щомісячно у розмірі 25 % від надбавки за вислугу років у розмірі 13 122,11 грн.; грошову компенсацію путівки в сумі її повної вартості у розмірі 46 275,00 грн.; недонараховану оплату перших п`яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів підприємства за весь час роботи позивача на АТ «ФЕД» у розмірі 14 591,24 грн.; недонараховану оплату за час щорічної відпустки та компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 230 680,32 грн.; компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати у розмірі 101 445,10 грн. В обґрунтування позовної вимоги про стягнення основної заробітної плати, позивач зазначив, що відповідно до п. 5.2.10 Галузевої угоди авіаційної промисловості України на 2016-2018 роки, п.п. 5.2.10, 5.2.11. Галузевої угоди авіаційної промисловості України на 2019-2020 роки, відповідач повинен був: по-перше, забезпечити у поточному році долю тарифних ставок (посадових окладів) у середній заробітній платі працівників промислових підприємств на рівні 65-70 відсотків. Відповідно до нарахувань, що здійснювались відповідачем на користь позивача за період з січня 2018 по грудень 2018 р., середня заробітна плата позивача становила 39 049, 55 грн. Таким чином, з січня 2019 тарифна ставка позивача мала дорівнювати як мінімум: 39 049, 55 х 65% = 25 382,20 грн.; по-друге, забезпечити двічі на рік підвищення заробітної плати на підприємствах галузі не менш ніж на 10 відсотків вище за рівень офіційної інфляції. Так як галузева угода авіаційної промисловості України на 2019-2020 роки набула чинності 07.03.2019, то з серпня 2019 тарифна ставка позивача мала бути збільшена на 10 % вище за рівень офіційної інфляції. За період з березня 2019 по серпень 2019 інфляція становила 101,19 %, тому тарифна ставка позивача мала дорівнювати не менше 25 382,20 х (101,19 % + 10 %) = 28 223,00 грн.; по-третє, забезпечити двічі на рік підвищення заробітної плати на підприємствах галузі не менш ніж на 10 відсотків вище за рівень офіційної інфляції. За період з серпня 2019 по лютий 2020 інфляція становила 101,20 %, тому тарифна ставка позивача мала дорівнювати не менше 28 223,00 х (101,20 % + 10 %) = 31 384,37 грн. Щодо персональної надбавки, позивач зазначив, що відповідно до наказу по АТ «ФЕД» № 130к від 11.05.2017 про прийняття на роботу [PERSON] та наказу про переведення на іншу роботу № 139к від 28.03.2018 йому було призначено надбавку до заробітної плати, що була встановлена індивідуально на основі оцінки особистих якостей за результатами співбесіди та попередньо виконаних робіт за 2014-2017 роки коли працював за договором підряду, у розмірі 50 % від тарифної ставки (посадового окладу). Згідно з наказом по АТ «ФЕД» № 00153/0/7-18 від 19 березня 2018 [PERSON] з 01.03.2018 було переведено на посаду начальника бюро динаміки та математичного моделювання з безпосередньо персональною набавкою розмірі 50 % від тарифної ставки (посадового окладу). Ураховуючи те, що на підставі п.п. 8 - 15 уточненої позовної заяви заборгованість з основної заробітної плати становить 105 819,23 грн., то в свою чергу у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем з персональної надбавки у розмірі 52 909,63 грн. Щодо винагороди за вислугу років, позивач зазначив, що у період з 15.03.2004 по 14.03.2005 позивач працював на Авіаційному науково-технічному комплексі імені О.К. Антонова; у період з 29.03.2006 по 28.07.2006 позивач безпосередньо перед вступом працював на ДП «Антонов» (підтверджується копією трудової книжки позивача: додаток 4 до первісного позову); у період з 01.09.2006 по 28.02.2012 позивач здобував вищу освіту в Національному аерокосмічному університеті ім. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут». Отже, починаючи з першого місяця роботи на АТ «ФЕД» позивач мав право на винагороду за вислугу років у розмірі 5 % від посадового окладу щомісяця. Окрім того, починаючи з лютого 2019 позивач мав право на винагороду за вислугу років у розмірі 6,7 % від посадового окладу щомісяця, оскільки станом на цей час позивач мав більше 3 років стажу, що дає право на винагороду за вислугу років. Отже, у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем з виплати винагороди за вислугу років, з урахуванням виплаченої винагороди за вислугу років 5 635,50 грн., у розмірі 55 698,97 грн. Щодо доплати за знання та використання іноземної мови, позивач зазначив, що він вільно володіє англійською та російською мовами. Так, переважна більшість технічних завдань та стандартів були складені російською мовою, а решта - англійською (по проектах HPS-DS, HCPS-DS, Airbus A320). Частина технічної документації виконувалася англійською мовою (проекти HPS-DS, HCPS-DS, Airbus A320), а решта - російською. Використання іноземної мови позивачем під час виконання своїх трудових обов`язків підтверджується тим, що під час роботи на АТ «ФЕД» [PERSON] регулярно використовував іноземну мову (англійську та російську) для вивчення наукових статей, стандартів, каталогів виробників компонентів, технічної літератури, патентів, технічних завдань; виконання перекладу на іноземну мову технічних довідок, звітів та технічної документації. Окрім того, відповідно до наказу по АТ «ФЕД» № 00280/0/5-17 від 12.05.2017 позивача було направлено у відрядження до Південної Кореї в м. Пусан тривалістю в 10 днів для розробки виробу HPS-DS. Позивач здійснював захист математичної моделі даного виробу перед компанією замовником Doosan Mottrol BG. Позивач під час даного відрядження та виконання завдання відповідача використовував англійську мову. Зазначене свідчить про щомісячний характер доплати за знання та використання іноземної мови. У зв`язку з цим за період роботи позивача з 12.05.2017 до дня звільнення 17.04.2020 йому не було виплачено доплати за знання та використання іноземної мови, з урахуванням збільшення тарифної ставки відповідно до Галузевих угод авіаційної промисловості України на 2016-2018 роки та на 2019-2020 роки, у розмірі 63 379,39 грн. Щодо доплати за суміщення професій при виконанні обов`язків начальника бюро функціональних розрахунків, позивач зазначає, що відповідач не наймав начальника бюро функціональних розрахунків, у зв`язку з чим його обов`язки поряд із своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, виконував позивач у межах робочого часу за основною роботою на ПАТ «ФЕД». Щодо розміру доплати за суміщення професій, позивач зазначає, що до 01.03.2018 тарифна ставка начальника бюро функціональних розрахунків дорівнювала тарифній ставці начальника бюро динаміки та математичного моделювання, яку отримував позивач. Оскільки посада начальника бюро функціональних розрахунків за своїми вимогами відповідала посаді начальника бюро динаміки та математичного моделювання, а їхні тарифні ставки є однаковими, то позивач вважає обґрунтованим та справедливим визначення розміру доплати за кожен окремий місяць розміром тарифної ставки позивача, яка була йому виплачена за відповідний місяць. Таким чином, з урахуванням збільшення тарифної ставки відповідно до Галузевих угод авіаційної промисловості України на 2016-2018 роки та на 2019-2020 роки, позивачу не було виплачено за доплату за суміщення професій: до 01.03.2018 у розмірі 113 208,30 грн.; після 01.03.2018 у розмірі 520 585,59 грн. Щодо доплати за суміщення професій при виконанні обов`язків інженера - конструктора 2 категорії, позивач зазначив, що у розпорядженні відповідача є штатний розпис розрахунково-перспективного відділу від 01.03.2018, де зазначено наявність посади інженера-конструктора 2 категорії та відсутність особи, яка б її займала. Оскільки вакансія інженера-конструктора 2 категорії була відкрита весь час роботи позивача на ПАТ «ФЕД», то саме позивачем виконувались обов`язки інженера конструктора у тих випадках, коли на технічній довідці (звіті) відсутній підпис інженера-конструктора і наявний лише підпис позивача. Щодо доплати за суміщення професій, позивач зазначив, що з урахуванням збільшення тарифної ставки відповідно до Галузевих угод авіаційної промисловості України на 2016-2018 роки та на 2019-2020 роки, позивачу було не виплачено за доплату за суміщення професії інженера-конструктора 2 категорії: до 01.03.2018 у розмірі 70 036,22 грн.; після 01.03.2018 у розмірі 204 313,48 грн. Щодо надбавки за інтенсивність праці та особливий характер роботи, позивач зазначає, що праця позивача на АТ «ФЕД» відповідала як критерію інтенсивності, так і критерію особливого характеру, а тому позивач мав право на виплату йому відповідачем надбавки за особливий характер роботи у розмірі 100 % його тарифної ставки, оскільки перераховані вище умови праці мали місце протягом всього робочого дня весь час роботи позивача до дня звільнення. Отже, позивачу не було виплачено доплату за інтенсивність праці та особливий характер роботи у розмірі 633 793,91 грн. Щодо компенсації за невикористану відпустку працівникам, які працюють на електронно-обчислювальних машинах, позивач зазначив, що він був прийнятий на роботу та ознайомлений з умовами праці на робочому місці, що було оснащене ЕОМ, робочого місця не змінював, перебував на робочому місці більше 50 % свого робочого часу або більше 2 годин безперервно. Однак, за період роботи на АТ «ФЕД» позивачу жодного разу щорічна додаткова щорічна відпустка за працю на електронно-обчислювальних та обчислювальних машинах не надавалась. Отже, позивач має право на компенсацію за невикористану щорічну додаткову відпустку за особливий характер праці у розмірі 51 776,78 грн. Щодо компенсації за невикористану відпустку наукового працівника науково-дослідного підрозділу підприємства, позивач зазначив, що відповідно до Додатку до Порядку надання щорічної основної відпустки тривалістю до 56 календарних днів керівним працівникам навчальних закладів та установ освіти, навчальних (педагогічних) частин (підрозділів) інших установ і закладів, педагогічним, науково-педагогічним працівникам та науковим працівникам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 квітня 1997 р. № 346, тривалість щорічної основної відпустки інших наукових працівники галузевих науково-дослідних та інших галузевих наукових установ і організацій, а також науково-дослідних та наукових підрозділів установ, організацій, підприємств дорівнює 28 днів. У той же час позивачу весь час надавалась щорічна відпустка тривалістю 24 дні. Однак, позивач мав право на щорічну відпустку як працівник наукового підрозділу АТ «ФЕД» тривалістю 28 днів. Для визначення середньої зарплати (ЗПсер) необхідно загальну суму виплат (В), що включаються до розрахунку, розділити на кількість днів (КД), що включаються до розрахунку. Середню зарплату знаходимо за формулою: ЗПсер = В : КД. Кількість днів що включається до розрахунку, дорівнює: 366 - 11 (святкові і неробочі дні, установлені ст. 73 КЗпП) - 11 (дні тимчасової непрацездатності та відпусток без збереження заробітної плати) = 344. Сума виплат, що включається до розрахунку, дорівнює 1 484 267,81 грн. Таким чином, середня заробітна плата дорівнює 1484267,81: 344 = 4 314,73 грн. Компенсація за невикористану відпустку дорівнює: 4314,73 х 12 = 51 776,78 грн. Отже, позивач має право на компенсацію за невикористану щорічну відпустку як науковий працівник наукових підрозділів підприємств у розмірі 51 776,78 грн. Щодо невиплаченої частини премії, яка нараховується щомісячно у розмірі 25 % від тарифної ставки та персональної надбавки, позивач зазначив, що відповідно до п. 3.11.1 Колективного договору між адміністрацією відкритого акціонерного товариства «ФЕД» та трудовим колективом від 20 березня 2009 (з усіма змінами та доповненнями) до додаткової заробітної плати відноситься премія за виконання виробничих завдань і функцій, яка встановлюється Адміністрацією підприємства і складає 25 %. Премія нараховується також на надбавки до окладів працівників підприємства. З урахуванням того, що у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем з тарифної ставки та персональної надбавки у розмірі 105 819,23 грн. та 52 909,63 грн. відповідно, так само має місце заборгованість з премії від тарифної ставки та персональної надбавки у розмірі 36 634,67 грн. Щодо невиплаченої частини премії, яка нараховується щомісячно у розмірі 25 % від надбавки за інтенсивність праці та особливий характер роботи, позивач зазначає, що відповідно до п. 3.12. Колективного договору між адміністрацією відкритого акціонерного товариства «ФЕД» та трудовим колективом від 20 березня 2009 р. (з усіма змінами та доповненнями) на підприємстві можуть бути встановлені наступні види доплат і надбавок: за інтенсивність праці та особливий характер роботи - у розмірі до 100 % тарифної ставки (посадового окладу). Так, розмір премії визначається з урахуванням даної надбавки, яка позивачу виплачена не була, то позивачу було невиплачено частину премії у розмірі 149 985,42 грн. Щодо невиплаченої частини премії, яка нараховується щомісячно у розмірі 25 % від надбавки за вислугу років, позивач зазначив, що відповідно до п. 3.11.1 Колективного договору між адміністрацією відкритого акціонерного товариства «ФЕД» та трудовим колективом від 20 березня 2009 р. (з усіма змінами та доповненнями) до додаткової заробітної плати відноситься премія за виконання виробничих завдань і функцій, яка встановлюється Адміністрацією підприємства і складає 25 %. Премія нараховується також на надбавки до окладів працівників підприємства. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оплату праці» форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються з урахуванням вимог, передбачених частиною першою цієї статті. Згідно з Галузевою угодою авіаційної промисловості України на 2016-2018 роки та Галузевою угодою авіаційної промисловості України на 2019-2020 роки (п. 5.3.4., додаток № 9 вказаних угод) винагорода за вислугу років має статус надбавки, а тому на неї мала нараховуватись премія у розмірі 25 % від розміру надбавки. Так як розмір премії визначається з урахуванням даної надбавки, яка позивачу виплачена не була, то позивачу було невиплачено частину премії у розмірі 13 122,11 грн. Щодо грошової компенсації путівки в сумі її повної вартості, позивач зазначив, що Згідно з 2.3.4. Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 №5 до інших заохочувальних та компенса- ційних виплат відносяться виплати соціального характеру у грошовій і натуральній формі: вартість путівок працівникам та членам їхніх сімей на лікування та відпочинок, екскурсії або суми компенсацій, видані замість путівок за рахунок коштів підприємства. Таким чином, компенсація вартості ненаданої путівки в розумінні чинного законодавства України вважається частиною заробітної плати. Згідно з даними офіційного сайту бази відпочинку «Прибой» (м. Приморськ) вартість денного відпочину родини позивача у двокімнатному стандартному номері коштувала б: 1 150 (основне доросле) + 1 035 (основне дитяче) + 900 (додаткове доросле) = 3 085 грн. За 15 днів відпочинку (друга половина травня 2020 року) вартість відпочинку, яка мала бути сплачена відповідачем, дорівнює: 3 085 грн * 15 = 46 275 грн. Оскільки, позивачу було протиправно відмовлено у наданні санітарно-курортної путівки для позивача та його сім`ї за рахунок відповідача, то позивач має право вимагати компенсацію вартості путівки, що мала бути надана позивачу, у повному обсязі 46 275,00 грн. Щодо недонарахованої оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів підприємства, позивач зазначив, що йому було недонараховано оплату перших п`яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів підприємства за весь час роботи позивача на АТ «ФЕД» у розмірі 14 591,24 грн. Щодо недонарахованої оплати за час щорічної відпустки та компенсації за невикористану відпустку, позивач зазначив, що відповідно до п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. №100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. Час, протягом якого працівники згідно з чинним законодавством або з інших поважних причин не працювали і за ними не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду. Станом на серпень 2017 позивач відпрацював на АТ «ФЕД» 59 календарних днів. А тому для розрахунку враховується заробітна плата за червень та липень 2017. Розмір денної виплати дорівнює: 113 666.12: 59 = 1 926.54 грн. Розмір виплати за 3 дні відпустки: 1 926.54 х 3 = 5 779.63 грн. Так як позивачу було виплачено оплату часу щорічною відпустки у розмірі 2 537, 94 грн, то недонарахована оплата часу щорічної відпустки: 5 779.63 - 2 537, 94 = 3 241.69 грн. Станом на липень 2018 позивач відпрацював на АТ «ФЕД» 12 повних місяці. А тому для розрахунку враховується заробітна плата за липень 2017 - червень 2018. Сума виплат, що включається до розрахунку: 880 039.87 грн. Кількість днів, що включаються до розрахунку: 365 - 11 (святкові і неробочі дні, установлені ст. 73 КЗпП) - 7 (дні тимчасової непрацездатності)= 347. Розмір денної виплати: 880 039.87: 347 = 2 536.14 грн. Розмір виплати за 2 дні відпустки: 2 536.14 х 2 = 5 072.28 грн. Недонарахована оплата часу щорічної відпустки: 5 072.28 - 2 067 = 3 005.28 грн. Для розрахунку враховується заробітна плата за серпень 2017 - липень 2018. Сума виплат, що включається до розрахунку: 915 934.33 грн. Кількість днів, що включаються до розрахунку: 365 - 11 (святкові і неробочі дні, установлені ст. 73 КЗпП) - 7 (дні тимчасової непрацездатності) = 347. Розмір денної виплати: 915 934.33 : 347 = 2 639.58 грн. Розмір виплати за 12 днів відпустки: 2 639.58 х 12 = 31 674.96 грн. Недонарахована оплата часу щорічної відпустки: 31 674.96 - 12 402 = 19 272.96 грн. Для розрахунку враховується заробітна плата за червень 2018 - травень 2019. Загальна сума, що включається до розрахунку: 1 239 924.81 грн. Кількість днів, що включаються до розрахунку: 365 -10 (святкові і неробочі дні, установлені ст. 73 КЗпП) - 5 (дні тимчасової непрацездатності та відпусток без збереження заробітної плати) = 350. Розмір денної виплати: 1 239 924.81 : 350 = 3 542.64 грн. Розмір виплати за 3 дні відпустки: 3 542.64 х 3 = 10 627.93 грн. Недонарахована оплата часу щорічної відпустки: 10 627.93 - 3 798,75 = 6 829.18 грн. Для розрахунку враховується заробітна плата за вересень 2018 - серпень 2019. Загальна сума, що включається до розрахунку: 1 273 437.55 грн. Кількість днів, що включаються до розрахунку: 365 - 11 (святкові і неробочі дні, встановлені ст. 73 КЗпП) - 8 (дні тимчасової непрацездатності та відпусток без збереження заробітної плати) = 346. Розмір денної виплати: 1 273 437.55 : 346 = 3 680.46 грн. Розмір виплати за 14 днів відпустки: 3 680.46 х 14 = 51 526.37 грн. Недонарахована оплата часу щорічної відпустки: 51 526.37 - 16 384,34 = 35 142.03 грн. Для розрахунку враховується заробітна плата за жовтень 2018 - вересень 2019. Загальна сума, що включається до розрахунку: 1 305 094.24 грн. Кількість днів, що включаються до розрахунку: 365 -11 (святкові і неробочі дні, установлені ст. 73 КЗпП) - 8 (дні тимчасової непрацездатності та відпусток без збереження заробітної плати) = 346. Розмір денної виплати: 1 305 094.24 : 346 = 2 713,47 грн. Розмір виплати за 14 днів відпустки: 3 771.95 х 14 = 52 807.28 грн. Недонарахована оплата часу щорічної відпустки: 52 807.28 - 16 362,22 = 36 445.06 грн. Для розрахунку враховується заробітна плата за березень 2019 - лютий 2020. Загальна сума, що включається до розрахунку: 1 477 794.18 грн. Кількість днів, що включаються до розрахунку: 366 - 11 (святкові і неробочі дні, установлені ст. 73 КЗпП) - 11 дні тимчасової непрацездатності та відпусток без збереження заробітної плати) = 344. Розмір денної виплати: 1 477 794.18 : 344 = 4 295.91 грн. Розмір виплати за 14 днів відпустки: 4 295.91 х 14 = 90 214.18 грн. Недонарахована оплата часу щорічної відпустки: 90 214.18 - 25 831.89 = 64 382.29 грн. Для розрахунку враховується заробітна плата за квітень 2019 - березень 2020. Загальна сума, що включається до розрахунку: 1 484 267.81 грн. Кількість днів, що включаються до розрахунку: 366 -11 (святкові і неробочі дні, установлені ст. 73 КЗпП) - 11 (відповідний розрахунок додається до позову) = 344. Розмір денної виплати: 1 484 267.81 : 344 = 4 314.73 грн. Розмір виплати за 19 днів відпустки: 4 314.73 х 19 = 81 979.91 грн. Недонарахована оплата часу щорічної відпустки: 81 979.91 - 4 857,00-14 761,08 = 62 361.83 грн. Таким чином, позивач вказує, що у цілому йому було недонараховано оплату за час щорічної відпустки та компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 230 680.30 грн. Щодо компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати, позивач зазначив, що з урахуванням розміру не виплаченої позивачу заробітної плати (з вирахуванням податку на доходи фізичних осіб та військового збору), з відповідача на користь позивача має бути стягнуто компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати у розмірі 101 445,10 грн. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.12.2020 справу передано для розгляду судді Колесник С.А. (т. 1 а.с. 211). Ухвалою суду від 28.12.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі № 953/20942/20 за позовною заявою [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «ФЕД» про стягнення невиплаченої заробітної плати. З метою виконання вимог ч. 1 ст. 189 ЦПК України почато підготовче провадження у справі (т. 1 а.с. 212). 19.01.2021 до суду від представника позивача - адвоката Чумак Р.В. надійшла заява про зміну предмета позову (т. 1 а.с. 216-217). 04.02.2021 представником відповідача подано до суду Відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що не визнає заявлені позовні вимоги та заперечує проти задоволення позову в повному обсязі, з огляду на наступне. З 12.05.2017 по 17.04.2020 [PERSON] дійсно працював у ПрАТ «ФЕД», заробітна плата останньому виплачувалась в повному обсязі. Представник відповідача зазначає, що згідно ст. 94 КЗпП та ст.ст. 1, 4 ЗУ «Про оплату праці» №108/95-ВР від 24.03.1995 госпрозрахункові підприємства самостійно в колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами, встановлюють умови та розмірі оплати праці працівників. Щодо винагороди за вислугу років, відповідач зазначає, що винагороди обумовлені в Галузевій угоді наявністю певних коштів чи фінансування та рішення про її виплату приймається підприємством. За відсутності фінансової можливості підприємства, винагорода за вислугу років виплачується у розмірі, передбаченому Колективним договором та відповідними Положеннями. Щодо доплати за знання та використання іноземної мови, представник відповідача зазначає, що Колективний договір передбачає право, а не обов`язок встановлення зазначеної надбавки. При цьому позивачем не враховано, що встановлення надбавки за знання та використання іноземної мови не є безумовним та залежить від виконання працівником трудових обов`язків. У трудових обов`язках позивача не передбачено вивчення наукових статей, стандартів, каталогів виробників компонентів, технічної літератури, патентів, технічних завдань, виконання перекладу на іноземну мову технічних довідок, звітів та технічної документації. З метою перекладу необхідних документів підприємством залучаються перекладачі, що підтверджується рахунками та платіжними дорученнями. Щодо надбавки за суміщення професій, представник відповідача зазначає, що позивач був прийнятий на роботу до ПАТ «ФЕД» начальником бюро динаміки та математичного моделювання. Так, у позовній заяві позивач стверджує, що з травня 2017 року мало місце суміщення, у зв`язку з виконаннями ним обов`язків начальника бюро функціональних розрахунків, проте це не відповідає дійсності, оскільки оформлення суміщення професій (посад) здійснюється наказом роботодавця. Відповідно до пояснень безпосереднього начальника [PERSON] - гр. [PERSON] , його підлеглий [PERSON] ніколи не виконував функції начальника бюро функціональних розрахунків. Щодо доплати за інтенсивність плати та особливий характер роботи, представник відповідача зазначає, що належне виконання власних обов`язків не може слугувати підтвердженням інтенсивності праці; суміщення виконання своїх посадових обов`язків та обов`язків начальника бюро функціональних розрахунків спростовується матеріалами справи. Крім того, матеріалами справи не підтверджується зайняття позивачем науковою діяльністю. Щодо додаткової відпустки, представник відповідача зазначив, що відповідно до п. 5.8. Колективного договору позивачу, як начальнику бюро було встановлено додаткову відпустку за ненормований робочий день тривалістю 4 календарних дні. Надання відпустки підтверджується особовою карткою працівника. Щодо компенсації за невикористану відпустку наукового працівника науково-дослідного підрозділу підприємства, представник відповідача зазначив, що позивач у своїй роботі не здійснював фундаментальні та прикладні наукові дослідження. Наявність в нього знань щодо досягнення науки і техніки в країні та за кордоном за тематикою роботи відділу не є свідченням зайняття науковою діяльністю. Одночасно позивачем не додано підтвердження розробки ним в ході виконання посадових обов`язків науково-дослідної (наукової) документації, як сукупності документів, що утворилися в процесі науково-дослідних робіт і науково-технічних розробок, що свідчить про відсутність підстав для віднесення його посади до працівників, що здійснюють наукову діяльність. Крім того, позивачем не підтверджено, що бюро динаміки та математичного моделювання розрахунково-перспектичного відділу є науковим підрозділом, оскільки основним завданням його не є провадження наукової, науково-технічної або науково-організаційної діяльності, у штаті відсутні посади наукових працівників. Щодо невиплаченої частини премії, яка нараховується щомісячно у розмірі 25 % від надбавки за інтенсивність праці та особливий характер роботи та невиплаченої частини премії, яка нараховується щомісячно у розмірі 25 % від надбавки за вислугу років, представник відповідача зазначив, що відповідно до п. 3.11.1 Колективного договору до додаткової заробітної плати відноситься премія за виконання виробничих завдань і функцій, яка встановлюється Адміністрацією підприємства і складає 25 %. Проте, право збільшення або зменшення премії належить керівнику в односторонньому порядку. Враховуючи наведене та відсутність порушень щодо нарахування інших виплат та надбавок, премія була виплачена у встановленому розмірі. Щодо грошової компенсації путівки в сумі її повної вартості, представник відповідача зазначив, що позивачем не враховано, що надання відпусток не є безумовним та зазначені кошти виділяються лише за наявності фінансової можливості. Крім того, позивач не підтвердив належними та допустимими доказами факт надання платіжних документів, що підтверджують оплату путівки або доказів звернення до адміністрації підприємства для отримання путівки. Більш того, позивач зазначає, про обов`язок підприємства компенсації вартості путівки на другу половину травня, а звільнився він за власним бажанням 17.04.2020. Щодо компенсації витрат частини заробітної плати, представник відповідача зазначив, що компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» проводиться лише у випаду затримки грошових коштів доходів громадян, які не мають разового характеру, а також які нараховані. Компенсації втрати частини доходів, які мають нараховуватися позивачу за судовим рішенням у примусовому порядку, не є об`єктом компенсації в розумінні даного Закону. Крім того, підстави для виплати компенсації відсутні, враховуючи відсутність не донарахованої заробітної плати. У зв`язку з викладеним вище, представник відповідача Єршова О.І. просила відмовити [PERSON] у задоволені позову у повному обсязі та стягнути з позивача судові витрати у розмірі 100 000,00 грн. (т. 2 а.с. 1-76). 15.02.2021 до суду засобами поштового зв`язку надійшла Відповідь на відзив представника позивача - адвоката Чумак Р.В., в якому останній зазначив, що доводи, викладені у відзиві є необґрунтованими та такими, що не повинні братись до уваги при розгляді справи. Так, стосовно вислуги років, зазначив, що представник відповідача не надав доказів того, що ПАТ «ФЕД» не має фінансової можливості для сплати винагороди за вислугу років відповідно до Галузевої Угоди авіаційної промисловості України на 2016-2018 роки та Галузевої Угоди авіаційної промисловості України на 2019-2020 роки. Позивач та його представник вважають, що бізнес-план не може доводити або спростовувати наявність фінансової можливості для виплати винагороди за вислугу років у належному розмірі. Крім цього, протягом всього періоду роботи позивача на ПАТ «ФЕД» були вільні вакансії начальника бюро функціональних розрахунків та начальника бюро міцності, під які, у разі їх зайняття, мали закладатись кошти для оплати їхньої праці. Також вважають, що позивач не повинен нести відповідальність за те, що розроблені ПАТ «ФЕД» бізнес-плани, Положення про виплату винагороди за вислугу років та інші локальні акти розроблені без урахування Галузевої Угоди авіаційної промисловості України на 2016-2018 роки та Галузевої Угоди авіаційної промисловості України на 2019-2020 роки. Стосовно доплати за знання та використання іноземної мови, вважає, що надані представником відповідача рахунки та платіжні доручення не є належним доказом. Так, з наданих відповідачем копій рахунків та платіжних доручень неможливо встановити, що було предметом перекладу, які документи перекладались, чи мали ці документи хоча б мінімальне відношення до документів, з якими взаємодіяв позивач. Тому дані копії рахунків та платіжних доручень не повинні судом братись до розгляду, оскільки є неналежним доказом. Окрім того, позивач працював з текстами на англійській та російській мовах, перекладав наукову, технічну та іншу спеціальну літературу, патентні описи, нормативно-технічну та товаросупровідну документацію, матеріали листування із зарубіжними партнерами з урахуванням термінології з тематики наведених документів. Визнання російської мови регіональною не означає втрати нею статусу іноземної мови. Стосовно надбавки за суміщення професій, представник позивача зазначив, що відповідачем не доведено, що позивач не суміщав виконання обов`язків начальник бюро функціональних розрахунків поряд з виконанням обов`язків начальника бюро динаміки та математичного моделювання. Так, [PERSON] був безпосереднім керівником позивача, станом на теперішній час працює на ПАТ «ФЕД», а тому є заінтересованою особою, що впливає на об`єктивність та достовірність таких пояснень; пояснення [PERSON] оформлені у неналежній процесуальній формі; наказів про виконання [PERSON] обов`язків начальника бюро функціональних розрахунків та/або начальника бюро міцності не видавалось; на виконання функцій навіть лише начальника розрахунково-перспективного відділу у [PERSON] не вистачало часу, через що керівництво відділом лягало на позивача не лише у часи відсутності начальника розрахунково-перспективного відділу на підприємстві (хвороба, відрядження, тощо), за відсутності його на робочому місці, а також за його присутності, коли він був зайнятий іншими завданнями. Стосовно доплати за інтенсивність праці та особливий характер, представник позивача зазначає, що відповідачем не доведено відсутності підстав для встановлення позивачу доплати за інтенсивність праці та особливий характер роботи. Стосовно компенсації за невикористану відпустку працівникам, які працюють на електронно-обчислювальних та обчислювальних машинах, представник позивача зазначає, що відповідність роботи, що здійснюється особою, переліку робіт, що зазначений списку виробництв, робіт, професій і посад працівників, робота яких пов`язана з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або виконується в особливих природних географічних і геологічних умовах та умовах підвищеного ризику для здоров`я, що дає право на щорічну додаткову відпустку за особливий характер праці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 листопада 1997 р. № 1290 утворює право на отримання такої відпустки. Дублювання положень постанови КМУ у локальних нормативних актах підприємства не вимагається. Те, що позивач працював на електронно-обчислювальних та обчислювальних машинах, відповідачем не спростовується. Ураховуючи те, що позивач всю свою професійну діяльність здійснював на електронно-обчислювальних та обчислювальних машинах, то позивачу мала надаватись така додаткова відпустка у повному обсязі - 4 дні кожного року. Додаткова відпустка за ненормований робочий день жодним чином не стосується відпустки працівникам, які працюють на електронно-обчислювальних та обчислювальних машинах. Стосовно компенсації за невикористану відпустку наукового працівника науково-дослідного підрозділу підприємства, представник позивача зазначив, що відповідач не надає жодного доказу, який би свідчив про невиконання позивачем наукової діяльності, зокрема, науково-технічної діяльності. У той же час відповідач, замість того, щоб надавати такі документи та довести свою позицію, лише вказує про недоведеність позиції позивача. Так, посада, яку обіймав позивач, є науковою. Стосовно невиплаченої частини премії, представник позивача зазначив, що відповідно до п. 3.11.1 Колективного договору між адміністрацією відкритого акціонерного товариства «ФЕД» та трудовим колективом від 20 березня 2009 р. (з усіма змінами та доповненнями) до додаткової заробітної плати відноситься премія за виконання виробничих завдань і функцій, яка встановлюється Адміністрацією підприємства і складає 25 %. Премія нараховується також на надбавки до окладів працівників підприємства. Так як виплати за вислугу років, інтенсивність та особливий характер роботи мають статус надбавки, то премія у розмірі 25 % має нараховуватись на них у будь-якому разі, оскільки це прямо передбачено колективним договором. Стосовно грошової компенсації путівки в сумі її повної вартості, представник позивача зазначив, що відповідач не надав доказів того, що у нього не було фінансової можливості надати путівку. Стосовно компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати, представник позивача зазначив, що компенсація втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати не залежить від того, на підставі чого була виплачена: підприємством з власної ініціативи чи у зв`язку із судовим рішенням. ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» не містить такого обмеження, про яке зазначається відповідачем. До того ж, питання того, чи наявна заборгованість по заробітній платі буде вирішене рішенням суду, яке набрало законної сили, тому доводи відповідача про відсутність заборгованості є передчасними. Також представник позивача зазначив, що відповідач не засвідчив належним чином, відповідно до вимог зазначених законодавчих актів, копії документів, які він додав до відзиву, що, на думку позивача, вказує на їх недостовірність і не дозволяє суду посилатись на ці документи в обґрунтування своїх висновків; не долучив документів, які підтверджують повноваження представника. Крім цього вказав, що орієнтовний розмір судових витрат відповідача на правничу допомогу є завищеним та не відповідає виконаній роботі. Враховуючи викладене, представник відповідача просив задовольнити позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі (т. 2 а.с. 77-85). До відзиву представником відповідача додано клопотання про витребування доказів (т. 2 а.с. 86-87). 18.02.2021 до суду від представника позивача - адвоката Чумак Р.В. надійшло клопотання про витребування доказів (т. 2 а.с. 97). 26.02.2021 до суду засобами поштового зв`язку надійшли Заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву представника відповідача, з яких вбачається, що ПрАТ «ФЕД» не визнає обставин, викладених у відзиві та заперечує проти задоволення позову. Представник відповідача зазначив, зокрема, що відповідно до Галузевої угоди авіаційної промисловості України на 2016-2018 роки та Галузевої угоди авіаційної промисловості України 2019-2020 роки винагорода за вислугу років виплачується в межах фінансових можливостей підприємства у вигляді щомісячної надбавки до тарифної ставки (посадового окладу). Сума надбавки конкретному працівникові нараховується у відсотках тарифної ставки (посадового окладу), в залежності від стажу роботи, та виплачується щомісяця у таких розмірах: безперервний стаж роботи, що дає право на одержання винагороди за вислугу років: від 1 до 3 років - 5 відсотків. З врахуванням того, що в галузевій угоді виплата за вислугу років визначена як додаткова виплата, що виплачується за результатами фінансової можливості, яка враховуючи положення ст. 4 ЗУ «Про оплату праці» № 108/95-ВР від 24.03.1995 визначається підприємством як частина доходу, у колективному договорі визначено, що винагорода за вислугу років виплачується у вигляді річної надбавки від тарифної ставки (посадового окладу з урахуванням персональної надбавки). Сума надбавки кожному конкретному працівнику нараховується у відсотках від тарифної ставки (посадового окладу з урахуванням персональної надбавки) в залежності від стажу роботи і виплачується у наступних розмірах: від 1 до 3 років - 20 відсотків. Крім того, бізнес-планом та наявними на підприємстві наказами не передбачалася можливість виплати винагороди у відсотках від тарифної ставки, визначених галузевою угодою, тому збільшити розмір винагороди за вислугу років у підприємства не було фінансової можливості. Винагорода за вислугу років виплачується у розмірі передбаченому Колективним договором та відповідним Положенням, а не Галузевою угодою. Щодо доплати за знання та використання іноземної мови, представник відповідача зазначив, що посадовими обов`язками позивача не передбачалося використання іноземної мови, у трудових обов`язках позивача не передбачено вивчення наукових статей, стандартів, каталогів виробників компонентів, технічної літератури, патентів, технічних завдань; виконання перекладу на іноземну мову технічних довідок, звітів та технічної документації, надбавка не була йому встановлена. З метою перекладу необхідних документів підприємством залучаються перекладачі, що підтверджується рахунками та платіжними дорученнями, за необхідності позивач міг використовувати перекладені документи або звертатися за перекладом. Крім того, позивач не звертався до роботодавця щодо використання ним іноземної мови та необхідності встановлення йому надбавки. Щодо надбавки за суміщення професій, представник відповідача зазначив, що оформлення суміщення професій (посад) здійснюється наказом роботодавця. Відповідно до пояснень [PERSON] безпосереднього начальника [PERSON] , він ніколи не виконував функції начальника бюро функціональних розрахунків. Накази на покладення обов`язків начальника бюро функціональних розрахунків на позивача відсутні. Позивач не надає жодного доказу виконання ним обов`язків начальника бюро функціональних розрахунків. Виконання на час відсутності начальника розрахунково-перспективного відділу [PERSON] (за що позивачу виплачувалась доплата) його обов`язків не може засвідчувати виконання функцій начальника бюро функціональних розрахунків. Відсутність підстав для задоволення позову в цій частині підтверджує відсутність звернень до роботодавця щодо отримання доплат протягом вказаного періоду. Щодо доплати за інтенсивність праці та особливий характер роботи, представник відповідача зазначив, що участь у наукових конференціях та конгресах не входила до посадових обов`язків позивача, в свою чергу належне виконання посадових обов`язків не є свідченням інтенсивності праці. У наказі на прийняття на роботу позивача була встановлена надбавка у розмірі 50 % від посадового окладу, яка визначена у розрахунковому листі як персональна надбавка, проте по своїй суті є надбавкою за інтенсивність праці та особливий характер роботи, в свою чергу не передбачено виплату персональної надбавки колективним договором, назва персональна надбавка встановлюється лише у довіднику шифрів та видів нарахувань. Щодо додаткової відпустки, представник відповідача зазначив, що максимальна тривалість щорічної додаткової відпустки за роботу із шкідливими і важкими умовами праці працівників, які працюють на електронно-обчислювальних та обчислювальних машинах складає чотири календарних дні. При цьому, мінімальна кількість днів не встановлена, що свідчить про наявність права, а не обов`язку включити таке положення до колективного договору. Одночасно Колективним договором, трудовим договором із працівником або іншим нормативним актом роботодавця не включено посаду начальника бюро динаміки та математичного моделювання до переліку посад (професій), робота на яких дає право на щорічну додаткову відпустку за особливий характер праці. Крім цього, позивачем не доведена праця на електронно-обчислювальних та обчислювальних машинах. Щодо компенсації за невикористану відпустку наукового працівника науково-дослідного підрозділу підприємства, представник відповідача зазначив, що позивач у своїй роботі не здійснював фундаментальні та прикладні наукові дослідження. Наявність в нього знань щодо досягнення науки і техніки в країні та за кордоном за тематикою роботи відділу не є свідченням зайняття науковою діяльністю. Позивачем не надано підтвердження розробки ним в ході виконання посадових обов`язків науково-дослідної (наукової) документації, як сукупності документів, що утворилися в процесі науково-дослідних робіт і науково-технічних розробок, що свідчить про відсутність підстав для внесення його посади до працівників, що здійснюють наукову діяльність. Крім того, позивачем не підтверджено, що бюро динаміки та математичного моделювання розрахунково-перспективного відділу є науковим підрозділом, оскільки основним завданням його не є провадження наукової, науково-технічної або науково-організаційної діяльності, у штаті відсутні посади наукових працівників. Щодо невиплаченої частини премії, яка нараховується щомісячно у розмірі 25 % від надбавки за інтенсивність праці та особливий характер роботи та невиплаченої частини премії, яка нараховується щомісячно у розмірі 25 % від надбавки за вислугу років, представник відповідача зазначив, що відповідно до п. 3.11.1 Колективного договору до додаткової заробітної плати відноситься премія за виконання виробничих завдань і функцій, яка встановлюється Адміністрацією підприємства і складає 25 %. Проте, право збільшення або зменшення премії належить керівнику в односторонньому порядку. Враховуючи відсутність порушень щодо нарахування інших виплат та надбавок премія була виплачена у встановленому розмірі. Щодо грошової компенсації путівки в сумі її повної вартості, представник відповідача зазначив, що підстав для її виплати не було, оскільки не надано звернення, адресованого роботодавцю на отримання санітарно-курортної та/або туристичної путівки, надана заява адресована Профспілковому комітету ДП ХМЗ «ФЕД», тобто іншій юридичні особі. Позивачем не доведено обов`язку відповідача компенсувати путівки членам родини працівника, не надано доказів придбання санаторно-курортних та / або туристичної путівки. Позивач вимагає отримання компенсації вартості путівки на другу половину травня, а звільнився він за власним бажаннм 17.04.2020. Тобто позивач бажає отримати додаткову компенсацію за період, коли він не був працівником відповідача. Щодо компенсації витрат частини заробітної плати, представник відповідача зазначив, що компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» проводиться лише у випадку затримки грошових доходів громадян, які не мають разового характеру, а також які нараховані. Враховуючи відсутність не донарахованої заробітної плати, підстави для виплати компенсації відсутні (т. 2 а.с. 118-124). 22.03.2021 до суду засобами поштового зв`язку від представника позивача - адвоката Чумак Р. надійшла заява про уточнення позовних вимог (т. 2 а.с. 129-130). 25.03.2021 представник відповідача подала до суду клопотання про виклик свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (т. 2 а.с. 134-135). 25.03.2021 представник відповідача подала до суду клопотання про поновлення строку на подання доказів та долучення до матеріалів справи документів (т. 2 а.с. 136). 14.04.2021 представник відповідача подала до суду Додаткові пояснення (т. 2 а.с. 146-154). 15.04.2021 до суду від представника позивача - адвоката Чумак Р.В. надійшло клопотання про витребування доказів (т. 2 а.с. 166-172). 15.04.2021 до суду від представника позивача - адвоката Чумак Р.В. надійшло клопотання про витребування доказів (т. 2 а.с. 178-191). 22.04.2021 представник відповідача подала до суду Заперечення на клопотання про витребування доказів (т. 2 а.с. 205-212). 23.04.2021 до суду від представника позивача надійшли Додаткові пояснення до клопотання про витребування доказів від 14.04.2021 (т. 2 а.с. 213-217). Ухвалою суду від 23.04.2021 частково задоволено клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Чумак Р.В. про витребування доказів (т. 2 а.с. 222-228). 06.05.2021 судом отримана заява представника відповідача про надання копій документів та документи на виконання ухвали суду від 23.04.2021 (т. 3 а.с. 1-2,3-109). 12.05.2021 судом отримана заява представника відповідача про надання копій документів та документи на виконання ухвали суду від 23.04.2021 (т. 3 а.с. 110-211). 26.05.2021 представником відповідача подано до суду клопотання про поновлення строку на подачу доказів (т. 3 а.с. 216). 29.06.2021 представник позивача - адвокат Чумак Р.В. подав до суду уточнену позовну заяву про стягнення невиплаченої заробітної плати (т. 4 а.с. 1-34). До уточненої позовної заяви представник позивача додав заяву про виклик свідка [PERSON] (т. 4 а.с. 35). 01.07.2021 представник відповідача подала до суду Заперечення на уточнену позовну заяву, у яких просила відмовити в прийнятті уточненої позовної заяви, посилаючись на зміну представником позивача предмету та підстав позову (т. 5 а.с. 4-5). 01.07.2021 представник відповідача подала до суду Додаткові пояснення щодо винагороди за вислугу років (т. 5 а.с. 6-10). 20.07.2021 до суду від представника відповідача надійшла заява про виклик свідка - головного конструктора ПАТ «ФЕД» [PERSON] (т. 5 а.с. 35). Також 20.07.2021 до суду від представника відповідача надійшли додаткові пояснення у справі (т. 5 а.с. 36-54). 21.07.2021 до суду від представника відповідача надійшла заява про виклик свідка - начальника бюро міцності ПАТ «ФЕД» [PERSON] (т. 5 а.с. 61). 29.07.2021 до суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення (т. 5 а.с. 64-76). Протокольною ухвалою 03.08.2021 задоволено клопотання представника позивача про допит свідка [PERSON] , та клопотання представника відповідача про допит свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від 03.08.2021 підготовче провадження у справі було закрито, та справу призначено до судового розгляду (а.с. 83-84 т. 5). 21.09.2021 до суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення (т. 5 а.с. 128-135). Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Чумак Р.В. в судовому засіданні уточнену позовну заяву від 29.06.2021 підтримали, просили про її задоволення. Представник відповідача ПрАТ «ФЕД» Єршова О.І. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дійшов до наступного висновку. Відповідно до статті 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частин першої та третьої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. За положенням частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 ЦК України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання. Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 ЦК України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Судом встановлено, що наказом № 130к від 11.05.2017 [PERSON] 12.05.2017 було прийнято на посаду начальника бюро динаміки та математичного моделювання управління головного конструктора Публічного акціонерного товариства «ФЕД», з окладом 10120 грн., умови праці оптимальні та встановленням надбавки та доплати до заробітної плати - 50.00% (а.с.19, 20-24 т.1, а.с.16 т.2). З вказаного наказу вбачається, що [PERSON] з умовами роботи згодний, про що в наказі мається підпис [PERSON] від 11.05.2017 року. Згідно протоколу зборів акціонерів б/н від 18.12.2017р., Публічне акціонерне товариство «ФЕД» змінено тип підприємства на Приватне акціонерне товариство «ФЕД» (ПрАТ «ФЕД», у зв`язку з чим наказом № 139к від 28.03.2018р., [PERSON] з 01.03.2018 року був переведений начальником бюро динаміки і математичного моделювання до розрахунково-перспективного відділу з надбавкою 50% (а.с.20-24 т.1, а.с.17 т.2, а.с.103 т.3). Згідно наказу №000592/07-19 від 28.12.2019р. [PERSON] було виплачено винагороду за вислугу років за період з 12.05.2018 року по 11.05.2019 року (а.с.14,15 т.5). Наказом № 329к від 17.04.2020 року [PERSON] , було звільнено за власним бажанням ст.38 КЗпП України з 17 квітня 2020 року. З вказаним наказом [PERSON] ознайомлений 17.04.2020 року (а.с.20-24 т.1, а.с.217 т.3). Відповідно до п.1.3 Колективного договору між адміністрацією відкритого акціонерного товариства «ФЕД» та трудовим колективом на 2009-2013рр., прийнятого на загальних зборах трудового колективу ВАТ «ФЕД» 20.03.2009 року, зареєстрованого Управлінням праці та соціального захисту населення Київської районної ради м.Харків, реєстраційний №90 від 17.04.2009р., зі змінами та доповненнями (а.с.75-87 т.1), положення цього колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства та обов`язкові як для Адміністрації, так і для кожного члена трудового колективу. Нормування та оплата праці на АТ «ФЕД» регулюються розділом 3 вказаного вище Колективного договору. Частиною четвертою статті 43 Конституції України передбачено право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 №108/95-ВР тут і надалі в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин, частиною першою статті 94 Кодексу законів про працю України (надалі КЗпП), заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Структура заробітної плати визначена статтею 2 Закону України "Про оплату праці", за змістом якої заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати - це виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Згідно зі статтею 15 Закону України «Про оплату праці», форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. У разі, коли колективний договір на підприємстві не укладено, роботодавець зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються з урахуванням вимог, передбачених частиною першою цієї статті. Оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Аналогічно, відповідно до ч. 2 статті 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п.п. 7, 8 постанови від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», оскільки відповідно до ст. 97 КЗпП форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження й розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно в колективному договорі, а у випадку, коли його не укладено, - власником або уповноваженим ним органом за погодженням із профспілковим органом, що представляє інтереси більшості працівників, або, за його відсутності, - з іншим органом, уповноваженим на представництво трудовим колективом, з урахуванням загальних положень законодавства про оплату праці, суд у разі вирішення спорів з цих питань має зясувати, чи були і як саме вони врегульовані у зазначеному порядку та чи було при цьому додержано норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною й галузевою (регіональної) угодами. При їх недодержанні застосовуються відповідно до норми і гарантії, передбачені законодавством, генеральною, галузевою (регіональною) угодами. Частиною першою статті 9-1 КЗпП України визначено, що підприємства, установи, організації в межах своїх повноважень і за рахунок власних коштів можуть встановлювати додаткові порівняно з законодавством трудові і соціально-побутові пільги для працівників. Підприємства самостійно встановлюють умови та розміри оплати праці, в тому числі перелік надбавок та доплат, у колективному договорі з дотриманням законодавства, генеральної, галузевої угод (стаття 15 Закону України «Про оплату праці», стаття 97 КЗпП України). Відповідно до ст. 58 Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 №514-VІ виконавчий орган акціонерного товариства здійснює управління поточною діяльністю товариства. До компетенції виконавчого органу належить вирішення всіх питань, пов`язаних з керівництвом поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів та наглядової ради. Частиною другою статті 65 Господарського кодексу України передбачено, що власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів. Згідно ст. 1 Закону України «Про колективні договори і угоди», колективний договір, угода укладаються на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів працівників та роботодавців. При вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами. З мотивів відсутності коштів у проведенні вказаних виплат може бути відмовлено в тому разі, коли вони обумовлені в зазначених актах наявністю певних коштів чи фінансування. З наведених норм законодавства вбачається, що умови запровадження й розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються і виплачуються у межах фонду оплати праці з урахуванням результатів фінансово-господарської діяльності компанії, рішення про її встановлення (скасування, зменшення розміру) приймає керівник залежно від наявності коштів (стаття 97 КЗпП України (Постанова ВС від 16 травня 2019 року у справі № 522/14513/17). Аналогічні висновки викладені і у постанові від 21 січня 2020 року справа № 520/7043/17. Зазначене корелюється і з умовами Галузевої угоди авіаційної промисловості України на 2016-2018 роки та Галузевої угоди авіаційної промисловості України 2019- 2020 роки (разом надалі іменуються угоди). Крім того, частина четверта статті 97 КЗпП України, яка забороняє власникові приймати одностороннє рішення з питань оплати праці, що погіршує умови, встановлені у відповідному порядку, не стосується випадків, коли власник застосовує встановлені на підприємстві відповідно до законодавства умови оплати праці. Таким чином, прийняття керівником підприємства на основі положення та колективного договору і в межах своєї компетенції рішення про відсутність підстав для встановлення надбавок та доплат не можна кваліфікувати як погіршення умов оплати праці. Відповідно до п.5.2.9-5.2.10 Галузевої угоди авіаційної промисловості України на 2016-2018 роки (а.с.93-120 т.1), за наявності фінансової можливості підприємства забезпечити щорічне підвищення середньомісячної заробітної плати не менш ніж на 5 відсотків вище за рівень офіційної інфляції. Одночасно з введенням нових тарифних ставок і посадових окладів здійснювати заходи щодо упорядкування діючих норм і нормативів праці, систем матеріального заохочення тощо та, за наявності фінансової можливості підприємства, забезпечити у поточному році долю тарифних ставок (посадових окладів) у середній заробітній платі працівників промислових підприємств на рівні 65-70 відсотків. У колективних договорах підприємств передбачати встановлення частки основної заробітної плати у середній на рівні, не менш ніж досягнутий на 1 січня попереднього року. Відповідно до п. 5.2.10 - 5.2.11 Галузевої угоди авіаційної промисловості України на 2019-2020 роки сторона органів виконавчої влади, сторона роботодавців та ДК "УКРОБОРОНПРОМ" в межах своєї компетенції доручають керівникам відповідних ПІДПРИЄМСТВ в межах фінансових можливостей: забезпечити двічі на рік підвищення заробітної плати на ПІДПРИЄМСТВАХ галузі не менш ніж на 10 відсотків вище за рівень офіційної інфляції, одночасно з введенням нових тарифних ставок і посадових окладів здійснити заходи щодо упорядкування діючих норм і нормативів праці, систем матеріального заохочення тощо та, за наявності фінансової можливості ПІДПРИЄМСТВА, забезпечити у поточному році долю тарифних ставок (посадових окладів) у середній заробітній платі працівників промислових підприємств на рівні 65-70 відсотків. У колективних договорах ПІДПРИЄМСТВ передбачати встановлення частки основної заробітної плати у середній на рівні, не менш ніж досягнутий на 1 січня попереднього року. Таким чином, підвищення середньомісячної заробітної плати, збільшення тарифних ставок (посадових окладів) здійснюється з урахуванням фінансових можливостей підприємства, таке рішення приймається виконавчим органом підприємства відповідно до повноважень, установлених його статутом. З Витягів зі Звіту про вибіркову перевірку фінансово-господарської діяльності АТ «ФЕД» за 12 місяців 2018 року (а.с.17-20 т.5), Звіту про вибіркову перевірку фінансово-господарської діяльності АТ «ФЕД» за 12 місяців 2019 року (а.с.17-20 т.5) вбачається невиконання планових показників діяльності, в тому числі, за звітний 2019 рік, вироблено товарної продукції в діючих цінах на суму 634 442 тис. грн. без ПДВ, що на 505 822 тис. грн менше від запланованих в бізнес-плані 1 140 264 тис.грн. (виконання плану по товарній продукції склало 55,6%), за звітний 2018 рік вироблено товарної продукції в діючих цінах на суму 621 250 тис. грн. без ПДВ, що на 691 631 тис.грн. менше від запланованих в бізнес-плані 1 312 881 тис.грн. (виконання плану товарної продукції склало 47,3%.), зниження обсягів товарної продукції у 2018 році на 33 542 тис. грн. або 5% в порівнянні з 2017 роком. З матеріалів справи вбачається, що нові тарифні ставки і посадові оклади були введені у 2018 році згідно наказу АТ «ФЕД» №00040/0/7-18 від 30.01.2018. Оклад [PERSON] у 2017 році складав 10 120 грн., у 2018 році 18785 грн, що підтверджується наказами про прийняття на роботу та переведення (а.с. 19, 20-24 т.1, 16, 17 т.2, 103 т.3). У матеріалах справи відсутні докази введення нових тарифних ставок і посадових окладів пізніше. Крім того, відсутні докази наявності фінансової можливості підприємства забезпечити щорічне підвищення середньомісячної заробітної плати не менш ніж на 5 відсотків вище за рівень офіційної інфляції та прийняття рішення виконавчим органом підприємства про таке підвищення. Наказом №00100/1/7-17 від 03.01.2017 по Акціонерному товариству «ФЕД», у зв`язку з введенням в експлуатацію розрахункового блоку «Заробітна плата» в системі «IT-Підприємство», з 03.01.2017 затверджено Довідник шифрів та видів нарахувань та утримань в системі «IT-Підприємство», де під кодом 064 зазначена назва виду: надбавка за інтенсивність праці, скорочена назва в системі «IT-Підприємство» ПерсонНадбавка (а.с.21-22 т.2, а.с.152-153 т.3). З наданих суду розрахункових листів вбачається, що позивачу виплачувались доплати, надбавки, премії, дотації та індексація заробітної плати (а.с.25-27 т.1). Отже, заборгованість відповідача перед позивачем з основної заробітної плати в розмірі 105 819,23 грн. та надбавки у розмірі 52 909,63 грн. відсутня, а тому суд відмовляє у задоволенні позову в цій частині. Відповідно до ст. 4 Закону «Про оплату праці» №108/95-ВР від 24.03.1995 джерелом коштів на оплату праці працівників госпрозрахункових підприємств є частина доходу та інші кошти, одержані внаслідок їх господарської діяльності. Умови запровадження й розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються і виплачуються у межах фонду оплати праці з урахуванням результатів фінансово-господарської діяльності компанії, рішення про її встановлення (скасування, зменшення розміру) приймає керівник залежно від наявності коштів (стаття 97 КЗпП України) (Постанова ВС від 16 травня 2019 року у справі № 522/145/17). П.3.11.3 Колективного договору між адміністрацією відкритого акціонерного товариства «ФЕД» та трудовим колективом на 2009-2013рр., прийнятого на загальних зборах трудового колективу ВАТ «ФЕД» 20.03.2009 року, зареєстрованого Управлінням праці та соціального захисту населення Київської районної ради м.Харків, реєстраційний №90 від 17.04.2009р., зі змінами та доповненнями (а.с.75-87 т.1), до додаткової заробітної плати відноситься винагорода (надбавка) за вислугу років відповідно до діючого на підприємстві положення. Відповідно до п.1.1., п.1.2., п.1.3. Розділу 1 Розміри та умови виплати винагороди Примірного положення про умови виплати винагороди (відсоткової надбавки) за вислугу років працівникам авіаційної промисловості до Галузевої угоди авіаційної промисловості України на 2016-2018 роки та Галузевої угоди авіаційної промисловості України 2019-2020 роки, винагорода за вислугу років виплачується в межах фінансових можливостей підприємства у вигляді щомісячної надбавки до тарифної ставки (посадового окладу). Сума надбавки конкретному працівникові нараховується у відсотках тарифної ставки (посадового окладу), в залежності від стажу роботи, та виплачується щомісяця у таких розмірах: безперервний стаж роботи, що дає право на одержання винагороди за вислугу років: від 1 до 3 років - 5 відсотків; від 3 до 5 років - 6.7 відсотків; від 5 до 10 років - 8.3 відсотків. Зазначені вище розміри є орієнтиром для підприємств при розробці своїх положень, у яких вони можуть встановлювати інші терміни виплати (квартал, півріччя, або рік), а також більші розміри надбавок (а.с.93-120, 121-145 т.1). З п. 2.1. вбачається, що до стажу роботи, який дає право на одержання винагороди зараховується увесь час безперервної роботи на підприємствах авіаційної промисловості. Відповідно до п. 3.8. працівник, звільнений за власним бажанням, має право на отримання винагороди, якщо він відпрацював повний розрахунковий період. Згідно з Положенням про порядок виплати винагороди за вислугу років зі змінами (а.с.11-12 т.5), працівникам ПАТ «ФЕД» винагорода за вислугу років виплачується у вигляді річної надбавки від тарифної ставки (посадового окладу з урахування персональної надбавки). Сума надбавки кожному конкретному працівнику нараховується у відсотках від тарифної ставки (посадового окладу з урахування персональної надбавки) в залежності від стажу роботи і виплачується у наступних розмірах: від 1 до 3 років - 20 відсотків. Наказом голови правління та голови профкому Акціонерного товариства «ФЕД» №00140/0/7-19 від 02.04.2019 «Про внесення змін в Положення «Про порядок виплати винагороди за вислугу років працівникам АО «ФЕД», викладено пункти в наступній редакції: П.2 «Винагорода за вислугу років відноситься до заохочувальних виплат, виплачується у вигляді річної надбавки від тарифної ставки (посадового окладу з врахуванням персональної надбавки) при наявності фінансової можливості підприємства». П.8 «Працівник, який звільнився за власним бажанням, має право на отримання винагороди за вислугу років, якщо він відпрацював повний рік. Працівнику, звільненому з поважної причини (скорочення штатів чи при виході на пенсію), винагорода за вислугу років нараховується та виплачується пропорційно фактично відпрацьованого часу. Винагорода за вислугу років звільненим працівника виплачується на підставі наказу по підприємству при наявності фінансової можливості підприємства». П.11 «Виплата винагороди за вислугу років проводиться протягом року, який слідує за розрахунковим роком на підставі рішення голови правління наказом по підприємству» (а.с.20 т.2, а.с.151 т.3). З врахуванням того, що у Галузевій угоді виплата за вислугу років визначена як додаткова виплата, що виплачується в межах фінансової можливості, розмір виплат встановлюються і виплачуються у межах фонду оплати праці (але не менше передбаченого у колективному договорі (Положенні) розміру) з урахуванням результатів фінансово-господарської діяльності компанії, при цьому рішення про її встановлення (скасування, зменшення розміру) приймає керівник залежно від наявності коштів. Бізнес планом та наявними на підприємстві наказами не передбачалася можливість виплати винагороди у відсотках від тарифної ставки, визначених галузевою угодою, тому з врахуванням розміру фонду оплати праці, виплачувати винагороду за вислугу років у розмірі більшому ніж передбачено Положенням у підприємства не було фінансової можливості. Вказане підтверджується наданими представником відповідача Бізнес Планами Приватного акціонерного товариства «ФЕД» на 2018, 2019, 2020 роки, Звітом про вибіркову перевірку фінансово-господарської діяльності АТ «ФЕД» за 12 місяців 2018року, Звітом про вибіркову перевірку фінансово-господарської діяльності АТ «ФЕД» за 12 місяців 2019року та Галузевою угодою (а.с.23-36 т.2, а.с.93-120, 121-145 т.1). Відповідно до запису у трудовій книжці від 12.05.2015 [PERSON] був прийнятий на роботу Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут». Судом встановлено, що [PERSON] був прийнятий в АТ «ФЕД» 12.05.2017 року згідно наказу №130к від 11.05.2017р. з цього моменту розпочався його безперервний стаж роботи на підприємстві авіаційної галуззі. Тобто, [PERSON] отримав право на отримання винагороди (надбавки) за вислугу років з 12.05.2018 року по 11.05.2019 року. Згідно наказу №00592/0/7-19 від 28.12.2019р. [PERSON] було виплачено винагороду за вислугу років з 12.05.2018 року по 11.05.2019 року відповідно до Положення про порядок виплати винагороди за вислугу років. Оскільки, [PERSON] звільнений 17.04.2020 за власним бажанням, він не відпрацював повний розрахунковий період. Отже судом встановлено, що винагорода за вислугу років виплачувалася позивачу у розмірі, передбаченому Колективним договором та відповідним Положенням, а тому відсутні підстави для задоволення позову [PERSON] в частині виплати винагороди за вислугу років у розмірі 55 698,97 грн. Відповідно до п. 3.12. Колективного договору на підприємстві можуть бути встановлені наступні види доплат і надбавок: за знання і використання іноземної мови - 10 відсотків тарифної ставки (посадового окладу). Відповідно до статті 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагороди встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті. Частиною другою статті 65 Господарського кодексу України передбачено, що власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів. Враховуючи вищенаведене, рішення про встановлення (скасування, зменшення розміру) надбавки (виплати) за знання і використання іноземної мови - 10 відсотків тарифної ставки (посадового окладу) приймає керівник. Отже, встановлення надбавки за знання та використання іноземної мови не є безумовним та залежить від виконання працівником трудових обов`язків. Згідно п.3.1. Положення про розрахунково-перспективний відділ, затвердженого 06.11.2018 року, РПО являється самостійним структурним підрозділом підприємства і підпорядковується безпосередньо директору з розробки авіаційних систем та агрегатів. З розділу 4 Положення про розрахунково-перспективний відділ, затвердженого 06.11.2018 року, вбачається, що основними задачами РПО являються: виконання на всіх етапах створення виробів комплексу розрахункових робіт по оптимальному вибору основних параметрів і характеристик виробів, що розробляються; участь в випуску КД та проведення всіх видів випробувань з метою забезпечення відповідності параметрів та характеристик виробу вимогам ТЗ та його розробку; участь в розробці стратегії підприємства по забезпеченню сучасного рівня (в тому числі технічного рівня) та якості випускаємої продукції; визначення пріоритетів по перспективним напрямкам розвитку техніки з тематики підприємства, розробка прогнозів змін параметрів та характеристик виробів та використання їх при створенні нових виробів (а.с.156-163 т.1). Відповідно до Посадової інструкції ДИ 238-18 начальника бюро динаміки та математичного моделювання Розрахунково-перспективного відділу від 06.11.2018, до обов`язків начальника бюро динаміки та математичного моделювання РПВ належить: здійснювати адміністративне і технічне керівництво роботою бюро; брати участь у виконанні комплексу робіт по вибору та аналізу структурних і принципових схем і основних параметрів виробів, по дослідженню динамічних характеристик; самостійно приймати рішення з питань, що знаходяться в межах компетенції, овідати за правильність прийнятих рішень, забезпечення їх виконання і результати; розробляти щомісячні плани робіт бюро, організовувати їх виконання у встановлені терміни і своєчасно подавати звіти про їх виконання; брати участь в розробці, захист та погодження в установленому порядку ескізних, технічних і робочих проектів; брати участь у відпрацюванні конструкції виробів з метою ведення їх параметрів до вимог технічного завдання на розробку; забезпечувати розробку, погодження та затвердження звітної документації з питань динаміки і математичного моделювання в задані терміни; володіти в межах компетенції спеціалізованими програмними продуктами; організовувати, при необхідності, проведення дослідницьких і досвідчених робіт з .метою експериментального підтвердження або визначення окремих параметрів виробів; забезпечувати розробку, погодження та затвердження звітної та іншої технічної документації знаходиться в межах компетенції бюро в задані терміни; здійснювати перевірку документації, розробленої в бюро; забезпечувати виконання оперативних завдань керівництва підприємства з питань динаміки і математичного моделювання; здійснення зв`язку з науково-дослідними інститутами і організаціями з метою отримання консультацій, а також вирішення проблемних технічних питань; виїжджати в службові відрядження за дорученням керівництва підприємства; вживати заходів щодо організації технічного навчання і підвищення кваліфікації працівників відділу, організовувати вивчення конструкції нових виробів; виконувати функції управління у сфері охорони праці та пожежної безпеки, встановлені для керівників чинним на підприємстві «Положенні про управління охороною праці»; дотримуватися правил внутрішнього трудового розпорядку, правила і норми охорони праці, виробничої санітарії, охорони навколишнього середовища і правила пожежної безпеки і забезпечувати їх дотримання підлеглими працівниками; дотримуватися режиму комерційної таємниці та конфіденційної інформації, встановленої на підприємстві; знати і розуміти політику підприємства в області якості, цілі підприємства і цілі підрозділу в області якості, стандарти підприємства та інші документи системи управління якістю і керуватися ними у своїй діяльності (а.с.33-39 т.3).. Крім того, відповідно до п.6.11. Положення про розрахунково-перспективний відділ його завданням (та його представників) є участь в роботі науково-технічних конференцій і симпозіумах з інформацією про досягнення підприємства, рекламою його продукції та отримання досвіду. Отже, посадовими обов`язками позивача не передбачалося використання іноземної мови, у трудових обов`язках позивача не передбачено вивчення наукових статей, стандартів, каталогів виробників компонентів, технічної літератури, патентів, технічних завдань; виконання перекладу на іноземну мову технічних довідок, звітів та технічної документації. Як пояснив представник відповідача в судовому засіданні, з метою перекладу необхідних документів підприємством залучаються перекладачі, що підтверджується рахунками та платіжними дорученнями, за необхідності позивач міг використовувати перекладені документи або звертатися за перекладом. Крім того, позивач не звертався до роботодавця щодо використання ним іноземної мови та необхідності встановлення йому надбавки. Доводи представника відповідача в цій частині підтверджені платіжними дорученнями за 2019-2020 роки та Рахунками на оплату за 2019-2020 роки підтверджується здійснення Приватним акціонерним товариством «ФЕД» оплати за послуги перекладу (а.с.37-75 т.2, а.с.168-208 т.3). Враховуючи викладене вище, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову [PERSON] в частині стягнення з відповідача на користь позивача доплати за знання та використання іноземної мови у розмірі 63 379,39 грн. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно з частинами третьою, четвертою статті 12, частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, при з`ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом. Згідно положень статей 115, 116 КЗпП України, відсутність заборгованості перед позивачем має довести саме роботодавець, але це не позбавляє позивача від обов`язку доведення наявності права на отримання певних сум. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, що мають значення для вирішення справи. Належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частини перша, третя статті 77, частина друга статті 78 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з цим, позивачем не доведено, що під час роботи на підприємстві [PERSON] , крім обов`язків начальника бюро динаміки та математичного моделювання РПВ, також виконував обов`язки начальника бюро функціональних розрахунків та інженера-конструктора 2 категорії. Як зазначено вище, позивач був прийнятий на роботу до ПАТ «ФЕД» начальником бюро динаміки та математичного моделювання. Відповідно до ст. 105 КЗпП Працівникам, які виконують на тому ж підприємстві, в установі, організації поряд з своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткову роботу за іншою професією (посадою) або обов`язки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи, провадиться доплата за суміщення професій (посад) або виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника. Тобто, суміщення професій (посад) - це виконання працівником поряд із своєю основною роботою, зумовленою трудовим договором, додаткової роботи за іншою професією (посадою) в межах робочого часу за основною роботою на одному і тому самому підприємстві, установі, організації. Оформлюється суміщення професій (посад) наказом роботодавця. Накази на покладання обов`язків начальника бюро функціональних розрахунків на [PERSON] відсутні, позивач не надав жодного доказу виконання ним обов`язків начальника бюро функціональних розрахунків. З наданих представником відповідача копій наказів по Публічному акціонерному товариству «ФЕД» за період 2017 - 2019 роки вбачається, що на час відрядження начальника розрахунково-перспективного відділу [PERSON] , його обов`язки покладалися на провідного інженера-конструктора [PERSON] з встановленням доплати в розмірі 100% окладу відсутнього працівника; начальника бюро динаміки та математичного моделювання [PERSON] з встановленням доплати в розмірі 50% окладу відсутнього працівника; інженера конструктора [PERSON] з доплатою різниці в окладах згідного штатного розпису; провідного інженера-конструктора РПО [PERSON] з встановленням доплати в розмірі 30% окладу відсутнього працівника (а.с. 156, 157, 158, 159 т.2, 8-25 т.3). Так, виконання на час відсутності начальника розрахунково-перспективного відділу [PERSON] (за що позивачу виплачувалась доплата) його обов`язків не може засвідчувати виконання функцій начальника бюро функціональних розрахунків. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив, що він працює в АТ «ФЕД» начальником розрахунково-перспективного відділу АТ «ФЕД» та є безпосереднім керівником начальників бюро математичного моделювання, бюро функціональних розрахунків і бюро міцності та [PERSON] не виконував функції начальників бюро функціональних розрахунків та бюро міцності. Також позивачем не надано доказів, які б підтверджували суміщення [PERSON] професії інженера - конструктора 2 категорії. Наявність посади інженера-конструктора 2 категорії та відсутність особи, яка б її займала не свідчить про виконання обов`язків інженера-конструктора 2 категорії саме позивачем. Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача доплати за суміщення професії начальника бюро функціональних розрахунків у розмірі до 01.03.2018 у розмірі 113 208,30 грн.; доплати за суміщення професії начальника бюро функціональних розрахунків після 01.03.2018 у розмірі 520 585,59 грн.; доплати за суміщення професії інженера-конструктора 2 категорії до 01.03.2018 у розмірі 70 036,22 грн.; доплати за суміщення професії інженера-конструктора 2 категорії після 01.03.2018 у розмірі 204 313,48 грн. Крім того, суд не вбачає підстав для задоволення позову [PERSON] в частині стягнення з відповідача на його користь невиплаченої надбавки за інтенсивність праці та особливий характер роботи у розмірі 633 793,91 грн., при цьому виходить з наступного. П.3.12. Колективного договору між адміністрацією відкритого акціонерного товариства «ФЕД» та трудовим колективом від 20.03.2009р. (з усіма змінами та доповненнями) на підприємстві можуть бути встановлені наступні види доплат і надбавок: за інтенсивність праці та особливий характер роботи - у розмірі до 100 % тарифної ставки (посадового окладу). Тобто, колективний договір передбачає право, а не обов`язок встановлення зазначеної надбавки. При прийнятті на роботу [PERSON] була встановлена надбавка у розмірі 50% від посадового окладу, яка визначена в розрахунковому листі як персональна надбавка. Проте, як зазначено вище, наказом №00100/1/7-17 від 03.01.2017 по Акціонерному товариству «ФЕД», у зв`язку з введенням в експлуатацію розрахункового блоку «Заробітна плата» в системі «IT-Підприємство», з 03.01.2017 затверджено Довідник шифрів та видів нарахувань та утримань в системі «IT-Підприємство», де під кодом 064 зазначена назва виду: надбавка за інтенсивність праці, скорочена назва в системі «IT-Підприємство» ПерсонНадбавка (а.с.21-22 т.2, а.с.152-153 т.3). Отже, відсутні підстави для задоволення позовної заяви в частині стягнення з відповідача на його користь невиплачену надбавку за інтенсивність праці та особливий характер роботи у розмірі 633 793,91 грн. З приводу позовних вимог позивача про стягнення з відповідача компенсації за невикористану відпустку працівникам, які працюють на електронно-обчислювальних та обчислювальних машинах у розмірі 51 776,78 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про відпустки» щорічна додаткова відпустка за роботу із шкідливими і важкими умовами праці тривалістю до 35 календарних днів надається працівникам, зайнятим на роботах, пов`язаних із негативним впливом на здоров`я шкідливих виробничих факторів, за Списком виробництв, цехів, професій і посад, затверджуваним Кабінетом Міністрів України. Конкретна тривалість відпустки, зазначеної в частині першій цієї статті, встановлюється колективним чи трудовим договором залежно від результатів атестації робочих місць за умовами праці та часу зайнятості працівника в цих умовах. Відповідно до п. 58 підрозділу «Інші види виробництв» розділу XXII «Загальні професії за всіма галузями господарства» Додатку 2 до постанови від 17.11.1997 №1290 «Про затвердження списків виробництв, робіт, цехів, професій і посад, зайнятість працівників в яких дає право на щорічні додаткові відпустки за роботу із шкідливими і важкими умовами праці та за особливий характер праці», відповідно до якого максимальна тривалість щорічної додаткової відпустки за роботу із шкідливими і важкими мовами праці працівників, які працюють на електронно-обчислювальних та обчислювальних машинах складає чотири календарних дні. У розрахунок часу, що дає право працівнику на таку відпустку, зараховуються дні, коли він фактично був зайнятий на роботах з особливим характером праці не менше половини тривалості робочого дня, встановленого для працівників цих виробництв, цехів, професій, посад. Облік часу, відпрацьованого у зазначених умовах, здійснюється власником або уповноваженим ним органом (реч. 2 абз 2 п.4 листа Міністерства праці та соціальної політики України від 15.11.2006 №237/13/82-06). Разом з цим, позивачем до суду не надано жодних даних, що [PERSON] працював на електронно-обчислювальних та обчислювальних машинах чотири або більше годин на день. Навпаки, як зазначалося раніше, судом встановлено, що за наказом № 130к від 11.05.2017 умови праці позивача оптимальні, з вказаного наказу вбачається, що [PERSON] з умовами роботи згодний, про що в наказі мається підпис [PERSON] від 11.05.2017 року. Більш того, Колективним договором, трудовим договором із працівником або іншим нормативним актом роботодавця не включено посаду начальника бюро динаміки та математичного моделювання до переліку посад (професій), робота на яких дає право на щорічну додаткову відпустку за особливий характер праці. Отже, відсутні підстави для задоволення позовної заяви в зазначеній частині. Щодо позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача компенсації за невикористану відпустку наукового працівника науково-дослідного підрозділу підприємства у розмірі 51 776,78 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до п. 19 ст. 1 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» науковий підрозділ - структурний підрозділ юридичної особи, основним завданням якого є провадження наукової, науково-технічної або науково-організаційної діяльності, у штаті якого посади наукових працівників становлять не менш як 50 відсотків. Типами наукового підрозділу є інститут, науково-дослідна частина, управління, відділення, комплекс, центр, відділ, лабораторія, секція, сектор, бюро, група, філіал, дослідна станція, дослідне поле, ботанічний сад, дендропарк, обсерваторія, наукова (науково-технічна) бібліотека, науковий (науково-технічний) музей. Відповідно до п.п. 19, 20, 26 ст. 1 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» наукова діяльність - інтелектуальна творча діяльність, спрямована на одержання нових знань та (або) пошук шляхів їх застосування, основними видами якої є фундаментальні та прикладні наукові дослідження; науковий працівник - вчений, який має вищу освіту не нижче другого (магістерського) рівня, відповідно до трудового договору (контракту) професійно провадить наукову, науково-технічну, науково-організаційну, науково-педагогічну діяльність та має відповідну кваліфікацію незалежно від наявності наукового ступеня або вченого звання, підтверджену результатами атестації у випадках, визначених законодавством; науково-технічна діяльність - наукова діяльність, спрямована на одержання і використання нових знань для розв`язання технологічних, інженерних, економічних, соціальних та гуманітарних проблем, основними видами якої є прикладні наукові дослідження та науково-технічні (експериментальні) розробки. Позивачем не надано суду належних та достовірних доказів на підтвердження того, що бюро динаміки та математичного моделювання розрахунково-перспективного відділу є науковим підрозділом. Так, в ході судового розгляду з пояснень допитаних свідків встановлено, що [PERSON] брав участь у виконанні комплексу робіт по вибору та аналізу структурних і принципових схем і основних параметрів виробів, брав участь в розробці, захисті та погодження в установленому порядку ескізних, технічних і робочих проектів; брав участь у відпрацюванні конструкції виробів з метою доведення їх параметрів до вимог технічного завдання на розробку; забезпечував розробку, погодження та затвердження звітної документації з питань динаміки і математичного моделювання в задані терміни; брав участь в технічних читаннях ім. О.Ф. Можайського, як слухач з інформацією про досягнення підприємства та отримання досвіду. Наказом №00009/2/7-21 від 15.01.2021 по Акціонерному товариству «ФЕД» з метою виявлення ознак наукової і науково - технічної діяльності у результатах роботи, яка проводиться підрозділами AT «ФЕД» та фахівцями підприємства, а також з метою дослідження необхідності створення умов для здійснення наукової і науково - технічної діяльності, необхідності організації та проведення атестації наукових працівників, визначення відповідності кваліфікації наукових працівників займаній посаді, створено атестаційну комісію з наукової і науково-технічної діяльності, яку уповноважено провести аналіз діяльності наступних підрозділів АТ «ФЕД» за період 2017-2020 роки: управління головного конструктора, управління головного технолога, управління головного конструктора спец виробів, розрахунково перспективного відділу. За результатами аналізу комісії скласти висновки про наявність або відсутність ознак наукової і науково - технічної діяльності, про необхідність або відсутність необхідності створення наукових підрозділів та/або наукових посад, які уповноважені проводити наукову (наукову, науково - технічну, науково - організаційну) діяльність на AT «ФЕД» за результатами 2017-2020 років, необхідності проведення атестації наукових співробітників за результатами 2020 року. За результатами аналізу комісії скласти висновки про необхідність або відсутність необхідності проведення атестації наукових працівників, оцінювання рівня їх професійної підготовки, результативності роботи, визначення відповідності кваліфікації займаної посади, виявлення перспективи, використання здібностей, стимулювання підвищення професійного рівня, визначення потреби в підвищенні кваліфікації, професійної підготовки (а.с.137-138 т.2). З Протоколу від 22.03.2021 засідання атестаційної комісії з наукової і науково-технічної діяльності Приватного акціонерного товариства «ФЕД» вбачається, що комісією зроблено наступні висновки: у зв`язку з тим, що ознак проведення підприємством або його окремими співробітниками (за робочим завданням) наукової та науково-технічної діяльності не виявлено, встановлено відсутність необхідності створення наукових підрозділів та/або наукових посад, які уповноважені проводити наукову (наукову, науково-технічну, науково-організаційну) діяльність на АТ «ФЕД»; відсутність такої необхідності також встановлена за період 2017-2020 роки. Відповідно до вимог закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» не має підстав для створення наукових підрозділів та/або наукових посад на АТ «ФЕД». Таким чином, АТ «ФЕД» не проводить наукової та науково-технічної діяльності (а.с.139 -140 т.2). На підставі викладеного, суд відмовляє у задоволенні позову [PERSON] в частині стягнення з відповідача на користь позивача компенсації за невикористану відпустку наукового працівника науково-дослідного підрозділу підприємства у розмірі 51 776,78 грн. Також суд відмовляє у задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині стягнення з відповідача на його користь частини премії яка нараховується щомісячно у розмірі 25 % від основної заробітної плати та персональної надбавки у розмірі 36 634,67 грн.; частини премії яка нараховується щомісячно у розмірі 25 % від надбавки за інтенсивність праці та особливий характер роботи у розмірі 149 985,42 грн.; частини премії, яка нараховується щомісячно у розмірі 25 % від надбавки за вислугу років у розмірі 13 122,11 грн., при цьому виходить з наступного. Відповідно до п. 3.11.1 Колективного договору до додаткової заробітної плати відноситься премія за виконання виробничих завдань і функцій, яка встановлюється Адміністрацією підприємства і складає 25 %. Проте, право збільшення або зменшення премії належить керівнику в односторонньому порядку. Оскільки судом встановлена відсутність порушень щодо нарахування інших виплат та надбавок, то премія позивачу була виплачена у встановленому розмірі. Щодо позовних вимог [PERSON] в частині стягнення з відповідача на його користь грошової компенсації путівки в сумі її повної вартості у розмірі 46 275,00 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до п. 4.2 Колективного договору підприємством встановлюються такі додаткові (не передбачені законодавством) соціальні гарантії, компенсації, пільги: надання працівникам підприємства з метою оздоровлення санітарно-курортних та туристичних путівок з частковою оплатою за рахунок підприємства від 50 до 100 відсотків. Судом достовірно встановлено та не заперечувалося сторонами, що 04.02.2020 [PERSON] звернувся до профспілкового комітету ДП ХМЗ «ФЕД» з заявою на отримання путівки на відпочинок, у якій просив надати йому та членам його сім`ї путівку в б/о «Прибой» (м.Примор`є) на другу половину травня (а.с.207 т.1). Листом від 25.03.2020 року голова профкому на ДП «ХМЗ «ФЕД» [PERSON], зокрема, повідомив [PERSON] про те, що профспілковий комітет на ДП «ХМЗ «ФЕД» не може перейти до розгляду його заяви на отримання путівки на відпочинок у зв`язку з відсутністю необхідних даних у заяві, згідно затвердженої форми, а саме п.3 та п.9, а також повного переліку документів, які додаються до заяви. Просили його подати заяву з усіма даними та повний перелік документів, які додаються до заяви, для її розгляду та опрацювання можливості і надання йому путівки на відпочинок у оздоровчому закладі (а.с.208 т.1). В ході розгляду справи позивачем суду не надано даних, які б підтверджували звернення позивача до ПрАТ «ФЕД» з заявою про компенсацію вартості путівки. Також позивачем не підтверджено придбання санаторно-курортної та/або туристичної путівки. Тобто, належними та допустимими доказами не підтверджується наявність у позивача права на отримання грошової компенсації. Як встановлено судом, [PERSON] був звільнений 17.04.2020 за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП, згідно наказу № 329к від 17.04.2020. З вказаного наказу вбачається, що за квітень 2020р. [PERSON] відпрацьовано 1 день (8 годин). Компенсація за 3 календарних дні щорічної відпустки (а.с.217 т.3). Тобто, позивач бажає отримати додаткову компенсацію за період, коли він не був працівником відповідача, що не передбачено чинним законодавством. Крім того, у п. 4.2 Колективного договору не передбачено обов`язок відповідача компенсувати путівки членам родини працівника. Тому підстави для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на його користь грошової компенсації путівки в сумі її повної вартості у розмірі 46 275,00 грн., відсутні. Суд також відмовляє в задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині стягнення на його користь з відповідача недонарахованої оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів підприємства за весь час роботи позивача на АТ «ФЕД» у розмірі 14 591,24 грн., оскільки судом встановлена відсутність порушень при нарахуванні та виплаті заробітної плати позивачу. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача недонарахованої оплати за час щорічної відпустки та компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 230 680,32 грн., суд приходить до того, що в задоволенні позову в цій частині слід також відмовити, оскільки судом не встановлено порушень з боку відповідача в частині виплати заробітної плати [PERSON] за час його роботи в АТ «ФЕД». Щодо компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати у розмірі 101 445,10 грн., суд зазначає, що компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (ст. 2) проводиться лише у випадку затримки грошових доходів громадян, які не мають разового характеру, а також які нараховані. Підстави для виплати компенсації позивачу відсутні, враховуючи відсутність недонарахованої заробітної плати. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частинами 2, 3, 8 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, крім судового збору, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. У зв`язку з тим, що суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, судові витрати покладаються на позивача. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). При цьому суд вважає, що позивачем дотримано строк звернення до суду з позовом, оскільки відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Outcome: dismissed