Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

Позивач військова частина [NUMBER] \~Національної гвардії\~України звернулася до Козелецького районного суду Чернігівської області з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила суд: стягнути з відповідача завдану матеріальну шкоду у розмірі 286992,06 грн., а також понесені судові витрати, які складаються з судового збору. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 07.08.2017 року о 07.30 годині на 11 км. траси М-02 Кіпті-Глухів трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля військової частини [NUMBER] Національної гвардії України Ford Transit в.н. [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] . Водій автомобіля Volkswagen Passat В5 з реєстрацією в Республіці Польща [NUMBER] [PERSON] , при виконанні обгону, здійснив зіткнення з автомобілем Ford Transit в.н. [NUMBER] та автомобілем марки DAF д.н.з. [NUMBER] з напівпричепом «Бодекс» д.н.з. [NUMBER] . Під час оформлення дорожньо-транспортної пригоди встановлено, що автомобіль Ford Transit в.н. [NUMBER] отримав механічні пошкодження, а саме: деформовано задній державний номерний знак, задні ліві двері з накладкою, задню панель, задній бампер, заднє ліве крило, задні ліві завіси дверей, задню ліву стійку, розбито задню ліву блок фару, зірвано кріплення декоративної накладки заднього лівого крила. За результатами оформлення дорожньо-транспортної пригоди поліцейським Козелецького ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області у відношенні відповідача складено два протоколи про адміністративне правопорушення за ст. ст. 124, 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до листа Козелецького відділення поліції Ніжинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області № 2121/19-1376 від 25.10.2017 року на момент складання адміністративного матеріалу, у відповідача був поліс обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії РL/54/00139354. Постановою Козелецького районного суду Чернігівської області від 04.09.2017 року відповідача визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосованого до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Постанова набрала чинності 15.09.2017 року. Постановою Козелецького районного суду Чернігівської області від 11.09.2017 року відповідача визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у сумі 340,00 грн. Постанова набрала чинності 22.09.2017 року. З метою визначення матеріальної шкоди, яка була завдана відповідачем, спеціалістами Бристоль-Авто проведено огляд автомобіля Ford Transit в.н. [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] та складено дефекаційний акт від 20.10.2017 року № 2623, згідно якого загальна вартість ремонту автомобіля складає 286992,06 грн. У судове засідання позивач не з`явився, в матеріалах справи міститься заява представника позивача з проханням розгляд справи проводити без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його присутності. Також зазначив, що суму матеріальної шкоди відшкодувати не може, оскільки постійного та стабільного доходу, рухомого та не рухомого майна не має, сплачує аліменти на двох неповнолітніх дітей. Відзив на позов стороною відповідача на адресу суду не подавався. Суд дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, автомобіль Ford Transit в.н. [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] належить Національній гвардії України. 07 серпня 2017 року в Чернігівській області Козелецького району на автодорозі Київ-Кіпті-Глухів-Бачівськ 11 км. мала місце ДТП за участю автомобіля Ford Transit в.н. [NUMBER] та автомобіля Volkswagen Passat В5 д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Постановою Козелецького районного суду Чернігівської області від 11.09.2017 року відповідача визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у сумі 340,00 грн. Постанова набрала чинності 22.09.2017 року. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що автомобіль Ford Transit в.н. [NUMBER] , який належить позивачу отримав механічні пошкодження. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, а п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачає, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.1992 року № 6 (із змінами та доповненнями) під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.1992 року № 6 (із змінами та доповненнями) при заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на його володільця не може бути покладено обов`язок по її відшкодуванню, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а у випадках, передбачених спеціальним законом, - тільки умислу потерпілого. Оцінивши зібрані по справі і досліджені у судовому засіданні докази, суд дійшов до висновку про те, що ДТП сталося з вини [PERSON] . У відповідності до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно дефекаційного акту № 2623 від 20.10.2017 року загальна вартість ремонту автомобіля Ford Transit в.н. [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] складає 286992,06 грн. За правилами ст. 29 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно ст. 22 ЦК України, особа якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а тому збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). У відповідності до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.1992 року № 6 (із змінами та доповненнями) у разі неможливості відшкодування шкоди в натурі, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність, були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Таким чином, позивач має право на повне відшкодування збитків, якими є реальна вартість пошкодженого транспортного засобу, як отримання страхового відшкодування так і вартості робіт, виконання яких необхідно для повного відновлення пошкодженого автомобіля. Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Разом із тим, зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України). З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. За таких обставин, позивач вправі звернутися із вимогами про відшкодування заподіяної шкоди безпосередньо до [PERSON] . Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, на думку суду, позовні вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача. Тому, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені ним та документально підтвердженні судові витрати у розмірі 4304,89 грн. судового збору. Враховуючи наведене та

Outcome: approved