Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Кодимської міської ради Подільського району Одеської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Позивач являється спадкоємцем за законом після померлої [PERSON] , але своєчасно не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Причини пропуску вважає поважними, вказуючи, що своєчасно не звернувся до нотаріальної контори, оскільки спадкодавець померла на території невизнаної Придністровської молдавської республіки, тому він не міг своєчасно виготовити належне свідоцтво про смерть. Не міг позивач подати зазначену заяву і до консульських органів України в Молдові, оскільки такі відсутні на самопроголошеній території ПМР, де він постійно мешкає. При цьому, виїхати до України чи Молдови для подання зазначеної заяви позивач через свій похилий вік (70 років) та викликаний цим поганий стан здоров`я не мав змоги. Окрім цього, починаючи з березня 2020 року і до теперішнього часу в Україні та Молдові запроваджено карантин з метою запобігання поширенню вірусного захворювання COVID-19 та було припинено будь-яке міжнародне та внутрішнє сполучення. В зв`язку з цим просив позов задовольнити. В підготовче засідання позивач не з`явився. Його представник [PERSON] подав суду заяву, в якій наполягав на задоволенні позовних вимог та просив проводити розгляд справи у відсутність позивача. Представник Кодимської міської ради Подільського району Одеської області в підготовче засідання також не з`явився, надавши до суду заяву, в якій визнав позов у повному обсязі та просив розглянути цивільну справу у його відсутність. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданим 25 січня 2019 року державним закладом «Агентство державних послуг» республіки Молдова. З листа державного нотаріуса Кодимської районної державної нотаріальної контори Налдіної М.М. від 16.09.2021 року вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , не заводилась та спадкоємці до нотаріальної контори не звертались. Померла [PERSON] являлася матір`ю позивача по справі [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] , виданим 13 жовтня 1951 року Загнітківською сільською радою Піщанського району Вінницької області (нині - Подільського району Одеської області). Позивач є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері [PERSON] . За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.3 ст.1222, ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Судом встановлено, що позивач [PERSON] у шестимісячний строк заяви про прийняття спадщини померлої [PERSON] до нотаріальної контори не подав. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцю з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що правила ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними. В п.24 Постанови № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" Пленум Верховного Суду України дав роз`яснення, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 20 травня 2020 року №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 22 липня 2020 року №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року в Україні запроваджено карантин. Внаслідок карантинних обмежень було зупинено рух громадського транспорту, зокрема міжобласного та міжнародного сполучення, обмежувалось пересування громадян та вводилось ряд інших суттєвих обмежень. Листом Міністерства юстиції України від 17 березня 2020 року №1534/19.5/32-20 «Щодо організації роботи державних нотаріальних контор та приватних нотаріусів на час дії карантину» було рекомендовано державним та приватним нотаріусам обмежити прийом громадян та вчиняти лише невідкладні нотаріальні дії. Таким чином, необхідність дотримання карантинних обмежень і запобігання зараженню й поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) створили позивачу об`єктивні перешкоди у тому, щоб своєчасно подати до державного нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті матері. Запроваджений карантин, як об`єктивну перешкоду для подачі спадкоємцем до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, а відтак і як поважну причину для поновлення пропущеного строку, визнано Верховним Судом у складі Касаційного цивільного суду в постановах від 12 травня 2021 року, справа №766/12921/20-ц та від 20 вересня 2021 року, справа №206/3473/20, в яких суд касаційної інстанції вказав, що запроваджений карантин з метою запобігання поширенню на території України вірусу COVID-19 суттєво обмежив дії спадкоємця на вчасне подання заяви про прийняття спадщини. Крім цього, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 02 лютого 2021 року, справа №491/327/18, вказав, що підставою визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини може бути і те, що протягом встановленого законом шестимісячного строку спадкоємець виявляв намір прийняти спадщину та вчиняв певні фактичні дії з метою оформлення спадщини. Як встановлено судом, спадкодавець [PERSON] була зареєстрована та постійно проживала в с.Загнітків Подільського (колишнього Кодимського) району Одеської області, але померла на території невизнаної Придністровської молдавської республіки, тому вчинені позивачем дії щодо легалізації факту її смерті шляхом отримання у компетентному органі республіки Молдова свідоцтва про смерть суд визнає доказом наявності у позивача наміру прийняти спадщину померлої матері та її належно оформити. Ця обставина підтверджується довідками виконавчого комітету Загнітківської сільської ради №2136 та № 2137 від 17.12.2019 року (а.с.11,12). При вирішенні цивільно-правового спору суд враховує, що одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004у справі № 1-33/2004. Стаття 17 Закону України "Про виконання рішення застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі "Ільхан проти Туреччини" від 27 червня 2000 року зазначив, що при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вказане, в сукупності з тим, що ніхто крім позивача на спадщину не претендує, вона до цього часу ніким не прийнята, відумерлою у встановленому законом порядку не визнана, представник відповідача не заперечує проти задоволення позову, що з урахуванням практики Європейського суду з прав людини та положень ст. 263 ЦПК України дає підстави суду дійти висновку, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини і йому слід визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved