Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-02 00:00:00

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 16 травня 2012 року у розмірі 35445,58 грн. станом на 31 травня 2020 року, яка складається з наступного: 27 350,68 грн. - заборгованість за тілом кредита, в т.ч.: 22 385,28 грн. - заборгованість за поточним тілом кредита; 4 965,40 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 1 914,79 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 6 180,11 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Також, позивач просить стягнути з відповідача 2102,00 грн. судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав в заяві, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК»з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву б/н від 16 травня 2012 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Тарифами", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні Договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Позивач зазначає, що формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» «Тарифи», які викладенні на банківському сайті www.privatbank.ua, згідно яких обслуговується відповідач. А заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були наданні їй для ознайомлення в письмовій формі. Отже, підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України, був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю природою є змішаним договором і містить в собі зокрема, умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України). Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який у подальшому збільшився до 4000,00 грн..Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.2.3, 2.1.2.4 Договору,на підставі яких Відповідач при укладенні Договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Представник позивача в позовній заяві зазначає, що позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідно до п.2.1.5.5 Договору, - відповідач зобов`язався погашати заборгованість за Кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором, а також слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.5.7 Договору, а у разі невиконання зобов`язань за Договором, у відповідності до п. 2.1.5.6 на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення Кредиту ( у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором та підтверджується випискою по рахунку. У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом згідно п. 2.1.12.6.2 Договору Клієнт сплачує Банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування. Відповідно до п. п. 2.1.12.11 Договору, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим Договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначає, що договорі є обов`язковим для виконання сторонами. Атому, приймаючи до уваги невиконання відповідачем взятих на себе за кредитним договором зобов`язань, зазначену суму заборгованості, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань за договором і заборгованість не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «ПРИВАТБАНК», позивач змушений звернутися до суду. Ухвалою від 05 серпня 2020 року в даній справі було відкрито провадження та вирішено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено по цивільній справі судове засідання на 16 годину 00 хвилин 03 вересня 2020 року. 17 травня 2021 року від представника позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до суду надійшла уточнена позовна заява. 02 вересня 2021 року від представника позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до суду надійшли додаткові пояснення по справі, з який слідує, що 16 травня 2012 року [PERSON] звернулась до АТ КБ «ПРИВАТБАНК»з метою отримання банківських послуг. У зв`язку з чим нею була підписана Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. 07 жовтня 2014 року [PERSON] був відкритий картковий рахунок та видана картка, а 10 грудня 2016 року на картковий рахунок було встановлено перший кредитний ліміт в розмірі 2000,00 грн.. В своїх поясненнях представник позивача, посилається на те, що станом на дату встановлення першого кредитного ліміту [PERSON] виповнилось дев`ятнадцять років. Однак, звернулася вона до АТ КБ «ПРИВАТБАНК»з метою отримання банківських послуг, 16 травня 2012 року у зв`язку з чим нею була підписана Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, тобто коли відповідачу [PERSON] було лише 14 років і без згоди батьків. В судове засідання 03 вересня 2021 року представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не з`явився, проте на адресу суду надійшла заява, в якій він просить розгляд даної цивільної справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання 03 вересня 2021 року не з`явилася, хоча була повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, оскільки викликалась до суду шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційній сторінці Піщанського районного суду на веб-порталі "Судова влада України" в мережі "Інтернет". Причини неявки суду невідомі. Відзиву на позовну заяву та будь-яких заяв та клопотань від відповідача на адресу суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до висновку про те, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. У відповідності до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У відповідності до вимог ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивачем на підтвердження виникнення у [PERSON] зобов`язань перед Банком надана копія Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 16 травня 2012 року, довідка про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, розрахунок заборгованості за договором б/н від 16 травня 2012 року, укладеного між ПриватБанком та [PERSON] , довідка про видачу кредитних карт, згідно якої [PERSON] на підставі договору б/н було надано кредитні картки, перша з яких № [NUMBER] з датою відкриття 07 жовтня 2014 року та терміном дії до вересня 2018 року та виписка по рахунку відповідача. Згідно розрахунку, станом на 31 травня 2020 року у відповідача виникла заборгованість перед «ПриватБанком» за Договором № б/н на суму 35445,58 грн., яка складається з наступного: 27350,68 грн. - заборгованість за тілом кредита, в т.ч.: 22385,28 грн. - заборгованість за поточним тілом кредита; 4965,40 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 1914,79 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 6180,11 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач [PERSON] народилася [INFO] (а.с. 57). Судом було встановлено, що 16 травня 2012 року відповідач [PERSON] підписала Анкету-зяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно якої отримала кредитну картку № [NUMBER] з датою відкриття 07 жовтня 2014 року та терміном дії до вересня 2018 року, відповідно до чого 10 грудня 2016 року відповідач отримав кредит у розмірі 2 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту, однак на момент укладення даного правочину [PERSON] виповнилось лише повних 14 років, тобто кредитний договір було укладено з неповнолітньою фізичною особою в стані неповної цивільної дієздатності, докази щодо надання згоди батьками [PERSON] на укладення цього кредитного договору в справі відсутні. З Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані [PERSON] для ознайомлення в письмовому вигляді, [PERSON] була ознайомлена 16 травня 2012 року, тобто на дату ознайомлення остання не набула повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Повну цивільну дієздатність фізична особа досягає 18 років, що передбачено ч. 1 ст. 34 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 31 ЦК України фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років (малолітня особа), має право: 1) самостійно вчиняти дрібні побутові правочини. Правочин вважається дрібним побутовим, якщо він задовольняє побутові потреби особи, відповідає її фізичному, духовному чи соціальному розвитку та стосується предмета, який має невисоку вартість; 2) здійснювати особисті немайнові права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом.. Малолітня особа не несе відповідальності за завдану нею шкоду. Крім правочинів, передбачених статтею 31 цього Кодексу, фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (неповнолітня особа) має право: 1) самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами; 2) самостійно здійснювати права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом; 3) бути учасником (засновником) юридичних осіб, якщо це не заборонено законом або установчими документами юридичної особи; 4) самостійно укладати договір банківського вкладу (рахунку) та розпоряджатися вкладом, внесеним нею на своє ім`я (грошовими коштами на рахунку). Неповнолітня особа вчиняє інші правочини за згодою батьків (усиновлювачів) або піклувальників. На вчинення неповнолітньою особою правочину щодо транспортних засобів або нерухомого майна повинна бути письмова нотаріально посвідчена згода батьків (усиновлювачів) або піклувальника і дозвіл органу опіки та піклування. Неповнолітня особа може розпоряджатися грошовими коштами, що внесені повністю або частково іншими особами у фінансову установу на її ім`я, за згодою органу опіки та піклування та батьків (усиновлювачів) або піклувальника. Згода на вчинення неповнолітньою особою правочину має бути одержана від батьків (усиновлювачів) або піклувальника та органу опіки та піклування відповідно до закону (ст.32 ЦК України). Неповнолітня особа особисто несе відповідальність за порушення договору, укладеного нею самостійно відповідно до закону. Неповнолітня особа особисто несе відповідальність за порушення договору, укладеного за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальника. Якщо у неповнолітньої особи недостатньо майна для відшкодування збитків, додаткову відповідальність несуть її батьки (усиновлювачі) або піклувальник. Неповнолітня особа несе відповідальність за шкоду, завдану нею іншій особі, відповідно до статті 1179 цього Кодексу. Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Характер кредитних правовідносин, які є досить складними і передбачають обов`язок позичальника регулярно в обов`язковому порядку вносити кошти на погашення кредиту, сплати відсотків та комісії, матеріальну відповідальність за порушення строків грошових платежів, незважаючи на порівняно незначний розмір кредиту не дає підстав віднести кредитний договір до дрібних побутових правочинів, а тому відповідно до вимог закону у разі, коли позичальником є неповнолітня фізична особа, кредитний договір з нею може бути укладений лише за згодою її батьків (усиновлювачів) або піклувальників. Крім всього іншого, самим же позивачем по справі не надано доказів на підтвердження згоди батьків відповідача на укладення кредитного договору від 16 травня 2012 року. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Так відповідно до вимог ч. 2 ст. 203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Частиною другою ст. 222 ЦК України встановлено, що правочин, вчинений неповнолітньою особою за межами її цивільної дієздатності без згоди батьків (усиновлювачів), піклувальників, може бути визнаний судом недійсним за позовом заінтересованої особи. Відповідно до ч. 1ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ст. ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з ст.ст. 79-80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановивши, що позичальник [PERSON] уклала кредитний договір із ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у віці 14 років без згоди батьків та органу опіки та піклування, маючи при цьому неповну цивільну дієздатність і не маючи права на укладення такого договору самостійно, суд дійшов висновку, що вказаний кредитний договір не відповідає вимогам ч. 2 ст. 203 ЦК України, а тому має бути визнаний недійсним. Будь-яких доказів протилежного АТ КБ «Приватбанк» не надав. Аналіз вищезазначеного переконує суд в тому, що в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» необхідно відмовити. Оскільки, суд відмовив у задоволенні позову, тому у відповідності до пункту другого частини другої статті 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору залишаються за позивачем.

Outcome: dismissed