Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

08 квітня 2015 року до суду надійшла вказана позовна заява. В позовній заяві позивач з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 13.11.2015 року просить: стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором №К3VIGA15006490 від 31.07.2007 року в розмірі 116 084,93 долари США, що за курсом 21,82 відповідно до службового розпорядження НБУ від 17.09.2015 року складає 2 532 973,17 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, щона підставі кредитного договору №К3VIGA15006490 від 31.07.2007 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], останньому було надано кредит в сумі 507 500,00 доларів США строком користування до 31.07.2017 року, а [PERSON] зобов'язався повернути кредитні кошти в строки та на умовах, визначених договором. Як зазначає позивач, ним виконані взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, в той же час [PERSON] не виконує належним чином умов договору в повному обсязі та кошти в строки, визначені договором не повертає, а тому позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості з відповідача, що станом на 17.09.2015 року становить 1 570 412,46 доларів США, з яких: заборгованість по кредиту - 249 618,80 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом - 377 004,24 долари США, заборгованість по комісії за користування кредитом - 57 855,00 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 885 934,42 долари США, від цієї заборгованості віднімається сума, у розмірі 1 454 327,53 долари США, яка стягнута за рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.12.2010 року, різниця становить 116 084,93 долари США, що за курсом 21,82 відповідно до службового розпорядження НБУ від 17.09.2015 року складає 2 532 973,17 грн. Крім того, на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений договір поруки. Як зазначає позивач, відповідальність відповідачів є солідарною. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти задоволення заявлених вимог на тій підставі, що Банк уже скористався своїм правом на звернення до суду із позовом та заборгованість було стягнуто. Тому позивач позбавлений права на повторне стягнення тіла кредиту. Розрахунок заборгованості не відображає суми, які надійшли від реалізації майна відповідачів. Крім того, представник просила застосувати строки позовної давності, проценти можуть нараховуватись з березня 2012 року, а пеня і штрафи - за останній рік до моменту подачі позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив. А тому у відповідності до положень ст.169 ЦПК України суд ухвалив про подальший розгляд справи у відсутність відповідача [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вислухавши думку представника позивача та представника відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 31.07.2007 року між [PERSON] (далі - Позичальник) та ПАТ КБ «Приватбанк» (далі - Банк)укладено Кредитний договір №К3VIGA15006490. За даним договором [PERSON]надано кредит у сумі 507 500,00 доларів США, зі сплатою 0,92% в місяць за користування кредитом, строком до 31.07.2017 року, а також 0,2% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати. Договір підписаний [PERSON], що підтверджує те, що він погодився на умови, викладені в договорі. В судовому засіданні встановлено, що позичальник належним чином не виконував свої зобов'язання за договором внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 17.09.2015 року становить 1 570 412,46 доларів США, з яких: заборгованість по кредиту - 249 618,80 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом - 377 004,24 долари США, заборгованість по комісії за користування кредитом - 57 855,00 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 885 934,42 долари США. Крім того, 31.07.2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений договір поруки №К3VIGA15006490/1. За умовами договору поруки, [PERSON], як поручитель несе солідарну відповідальність за належне виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором №К3VIGA15006490 від 31.07.2007 року в повному обсязі перед Банком. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 28.10.2010 року стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №К3VIGA15006490 від 31.07.2007 року станом на 02.07.2010 року в сумі 11 493 641,32 грн. В рішенні суду не зазначено, які суми включено в зазначену суму боргу, проте з розрахунку заборгованості, яка міститься в позовній заяві, яка подана до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровськ вбачається, що в зазначену суму враховано: заборгованість по кредиту - 471 264,39 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом - 87 018,10 доларів США, заборгованість по комісії - 18 270,00 доларів США, пеня - 683 370,11 доларів США, прострочена комісія - 125 120,51 доларів США, пеня - 69 252,19 доларів США. Зазначене рішення набрало законної сили, було видано виконавчий лист, який пред'явлено до виконання. З постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 22.10.2013 року вбачається, що під час виконання рішення реалізоване майно боржників та на виконання рішення суду надійшла на рахунок Банку сума 2 102 405,30 грн. (918 505,58 грн. + 918 505,58 грн. - від реалізації квартири, 60 108,98 грн. + 60 147,11 грн. - від реалізації машиномісця, 145 138,05 грн. - від реалізації земельної ділянки). Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.2 ст.612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України позивач має право вимагати повернення всієї суми кредиту внаслідок порушення відповідачем своїх зобов'язань щодо повернення чергової суми кредиту. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання зобов'язання. Отже, в судовому засіданні встановлено, що відповідач не виконував свої зобов'язання в повному обсязі та не сплачував заборгованість, що встановлено зокрема рішенням суду. З розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем нарахована пеня в розмірі 885 934,42 долари США при загальній заборгованості за кредитом та відсотках - 626 623,04 долари США. Відповідно до ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Застосовуючи ст. 551 ЦК України та зменшуючи розмір пені суд виходить з того, що пеня значно перевищує суму основного боргу, за рішенням суду вже стягнуто суму пені, що становить більше 800 000,00 доларів США, а тому, враховуючи принцип розумності та справедливості, зменшує її розмір до 1 000,00 грн. Постанова Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» в пункті 27 роз'яснює, що положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Проте суд вважає, що застосування ст.551 ЦК України до правовідносин, які виникли між сторонами є правомірним, оскільки Закон - це нормативно-правовий акт, який приймається в особливому порядку органом законодавчої влади, регулює найбільш важливі суспільні відносини, виражає волю й інтереси більшості населення, має вищу юридичну силу щодо інших нормативно-правових актів, є загальнообов'язковим для всього населення і держави та охороняється державною владою. Відповідачі в судовому засіданні не надали документів на спростування суми заборгованості. А тому суд приходить до висновку про стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача, що становить різницю між стягнутими сумами за рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 28.12.2010 року та нарахованою заборгованістю за кредитним договором станом на 17.09.2015 року: заборгованість по процентам за користування кредитом - 96 759,57 доларів США (проценти нараховані з березня 2012 року, оскільки суд вважає за можливе застосувати строки позовної давності в цій частині), заборгованість по комісії за користування кредитом - 57 855,00 доларів США, пеня - 1 000,00 грн., а всього заборгованість становить 155 614,57 доларів США та 1 000,00 грн. Але водночас, оскільки суд не може вийти за межі заявлених вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованість станом на 17.09.2015 року у розмірі 116 084 (сто шістнадцять тисяч вісімдесят чотири) долари США 93 центи, що за офіційним курсом станом на 17.09.2015 року становить 2 532 973 (два мільйони п'ятсот тридцять дві тисячі дев'ятсот сімдесят три) гривни 17 копійок. Крім того, як вбачається, представник відповідача посилалась на п.7 ч.11 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів". Вказаною нормою передбачено, що кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Але оскільки за умовами кредитного договору строк повернення кредиту - 31.07.2017 року, кредитний договір не розірвано, тому суд не може застосувати наслідки спливу позовної давності. Крім того, на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved