Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

І. виклад позиції позивача. 03.09.2015 року ПАТ «УкрСиббанк» (далі позивач) звернулося з позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором № 11209891000 від 05.09.2007 року по процентах та кредиту у розмірі 2 690,22 доларів США та по пені у розмірі 3 884,86 гривень, та судові витрати у розмірі 1378,00 грн.. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем було укладено від 05.09.2007 року кредитний договір № 11209891000, за яким відповідач [PERSON] отримав кредит у сумі 11 500,00 доларів США (одинадцять тисяч п`ятсот доларів США) на термін до 05.09.2017 року, та у зв`язку з невиконанням відповідачем, належним чином взятих на себе зобов`язань, визначених вищевказаним кредитним договором виникла заборгованість за кредитним договором № 11209891000 від 05.09.2007 року по процентах та кредиту у розмірі 2 690,22 доларів США та по пені у розмірі 3 884,86 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь та понесені ним судові витрати. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позовні вимоги (т.1 а.с.49-52, т.3 а.с. 129-132). Відповідач та представник відповідача за первинним позовом в судове засідання не з`явилися, надіслали зустрічну позовну заяву, надавав по справі заперечення проти позовних вимог, просив суд відмовити в задоволенні позову (т. 1 а.с. 53-55, 63, 81, 86, 99-101, 129, 143-151, 184, т.3 а.с.51, 61, 65-66, 141, 146, 148). ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 01.07.2016 року було прийнято до свого провадження справу та призначено до розгляду (т.1 а.с. 43). Ухвалою суду від 17.08.2016 року було частково задоволено клопотання відповідача про витребування доказів (т. 1 а.с. 77). Ухвалою суду від 17.08.2016 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про об`єднання справ (т.1 а.с. 78). Ухвалою суду від 26.06.2017 року об`єднано в одне провадження зустрічний позов відповідача (т. 1 а.с. 167). Ухвалою суду від 21.11.2017 року задоволено клопотання відповідача за первинним позовом про витребування доказів (т.1 а.с. 191). Ухвалою суду від 04.04.2018 року клопотання представника позивача за первинним позовом про проведення судового засідання в режимі відеоконференції задоволено (т.3 а.с. 55). Ухвалою суду від 01.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви представника відповідача за первинним позовом про залишення позову без розгляду (т.3 а.с. 83). Ухвалою суду від 13.11.2018 року було повернено апеляційну скаргу заявнику (т.3 а.с. 112). Судом на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст правовідносин. 05.09.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №11209891000, за яким відповідач [PERSON] отримала кредит у сумі 11 500,00 доларів США (одинадцять тисяч п`ятсот доларів США) на термін до 05.09.2017 року (т.1 а.с. 21-28). Відповідач взяв на себе зобов`язання повернути суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до договору. З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а відповідач всупереч договірним зобов`язанням, в установлені терміни не повернув належні грошові суми, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка підтверджується розрахунком (а.с.34-39). Так, розмір заборгованості [PERSON] за договором №11209891000 від 05.09.2007 року перед позивачем станом на 10.06.2016 року складає: по процентам за кредитом у розмірі 2 690,22 доларів США(дві тисячі шістсот дев`яносто доларів 22 центів США) та по пені у розмірі 3 884,86 доларів США (три тисячі вісімсот вісімдесят чотири долари 86 центів США), яка складається з наступного: - 2 395,20 доларів США- заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість в розмірі 862,56 доларів США за строк з 12.10.2015 року по 10.06.2016 року; - 295,02 доларів США- заборгованість по відсоткам, у тому числі прострочена заборгованість в розмірі 260,57 доларів США за строк з 01.09.2015 року по 31.05.2016 року; - 3 018,78 доларів США- пеня за несвоєчасне погашення за кредитом в строк з 12.10.2015 року по 10.06.2016 року; - 866,08 доларів США- пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк 12.10.2015 року по 10.06.2016 року. (а.с. 34-39). Згідно вимоги № 30-12/39817 від 23.03.2016 року відповідачу направлялася про наявність заборгованості та копії відправки рекомендованих листів (т.1 а.с.30-31). Довідкою з ЄДРПОУ (т. 1 а.с.7-12) та банківською ліцензією (т.1 а.с.13-16) підтверджується, що ПАТ «УкрСиббанк» є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку та має право на здійснення банківських операцій. Від 21.06.2017 року відповідач надав до суду зустрічний позов про визнання кредитного договору недійсним, просив позовні вимоги задовольнити.(т.1 а.с.147-151). Згідно заяви від 01.06.2018 року представником відповідача за первинним позовом наданої до суду про залишення позову без розгляду первинного позову, просив задовольнити заяву (т.3 а.с. 64-70). Від 01.06.2018 року представником відповідача за первинним позовом надано до суду заяву про призначення судової економічної експертизи, просив задовольнити заяву (т.3 а.с. 77-80). 04.09.2018 року представник позивача за первинним позовом надав до суду заперечення проти зустрічного позову просив суд відмовити в задоволенні заявлених відповідачем за первинним позовом вимогах повністю за спливом строку позовної давності (т.3 а.с. 96-98). V. Оцінка Суду. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із статтею 526 ЦК зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а в статті 530 ЦК вказується, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно полягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 525 ЦК забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. В порушення вимог Закону, відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборговані суми не повернув. Грошове зобов`язання виражається в грошових одиницях України або в грошовому еквіваленті в іноземній валюті. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України). Частина третя статті 533 ЦК України визначає, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно до частини другої статті 198 ГК України грошові зобов`язання учасників господарських відносин повинні бути виражені і підлягають оплаті у гривнях. Грошові зобов`язання можуть бути виражені в іноземній валюті лише у випадках, якщо суб`єкти господарювання мають право проводити розрахунки між собою в іноземній валюті відповідно до законодавства. Виконання зобов`язань, виражених в іноземній валюті, здійснюється відповідно до закону. За пунктом 3.3 статті 3 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" гривня, як грошова одиниця України (національна валюта) є єдиним законним платіжним засобом в Україні, приймається усіма фізичними і юридичними особами без будь-яких обмежень на всій території України для проведення переказів. Відповідно до частини першої статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" від 19.02.1993 № 15-93 валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України, який приймається без обмежень для оплати будь-яких вимог та зобов`язань, якщо інше не передбачено цим Декретом, іншими актами валютного законодавства України. Положення частини другої статті 533 ЦК України та частини другої статті 198 ГК України містять однакові за змістом приписи про необхідність виконання грошового зобов`язання між резидентами України виключно у валюті України (валюта платежу), крім випадків отримання стороною цього зобов`язання відповідної ліцензії Національного банку України відповідно до вимог Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю". Відтак вимоги щодо застосування заходів відповідальності за порушення грошових зобов`язань, визначених в іноземній валюті, мають заявлятися в національній валюті України (гривнях) за офіційним курсом Національного банку України на день заявлення відповідної вимоги (крім випадків, коли стороною зобов`язання, у якому виник спір, одержано відповідну ліцензію Національного банку України). При цьому стягнення інфляційних нарахувань на суму основної заборгованості не є можливим, оскільки індекс інфляції розраховується лише стосовно національної валюти України (гривні). Якщо за умовами договору сума платежу, що визначена в іноземній валюті, на день виникнення у відповідача грошового зобов`язання перераховується у гривню і в подальшому на день фактичної сплати коштів згідно з таким перерахунком не змінюється, тобто залишається гривневим, то з моменту перерахунку боржник відповідно до частини другої статті 625 ЦК України зобов`язаний на вимогу кредитора сплатити борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виконання даного зобов`язання. Так, Пленум Верховного Суду України в п. 14 постанови від 18 грудня 2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» (далі - постанова Пленуму Верховного Суду України) роз`яснив, що оскільки згідно з ч. 1 ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня, то при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні (з наведенням розрахунків з переведенням іноземної валюти, яка була предметом позики, в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, виплата присуджених коштів має бути конвертована в національну валюту - гривню, за курсом НБУ на день здійснення платежу. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, Суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. Враховуючи наведене, Суд вважає, що позовні вимоги до [PERSON] про стягнення заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжного доручення № 0012288474 від 10.06.2016 року (а.с.1) позивачем було сплачено 1 378 грн. 00 коп. (одна тисяча чотириста триста сімдесят вісім гривень 00 копійок) судового збору, який підлягає стягненню з відповідача. Суд, дослідивши всі надані докази та матеріали справи дійшов висновку про задоволення первинного позову та відмови у задоволенні зустрічного позову через необгрунтованність. З цих підстав,

Outcome: approved