Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до відповідача про стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу. Заявлені вимоги позивачка обґрунтовує тим, що наказом № 5 від 06 грудня 2019 року її з 09 грудня 2019 року прийнято на посаду методиста Богородчанського районного методичного кабінету. 11 січня 2020 року керівник Богородчанського районного методичного кабінету видав наказ №1-к "Про можливе скорочення чисельності працюючих", однак чи будуть її звільняти, коли це станеться, її ніхто персонально не повідомляв. 01 червня 2020 року керівник Богородчанського районного методичного кабінету повідомив її про звільнення та вручив їй відповідний наказ і трудову книжку. Оскільки її звільнення відбулося з порушенням численних норм чинного законодавства, то вона звернулася в суд із позовною заявою до відділу освіти Богородчанської районної державної адміністрації Івано-Франківської області, Богородчанського районного методичного кабінету, Богородчанської районної державної адміністрації Івано-Франківської області, ліквідаційної комісії з припинення діяльності Богородчанського районного методичного кабінету про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Рішенням суду від 29 жовтня 2020 року її позов задоволено частково, визнано незаконним та скасовано наказ Богородчанського районного методичного кабінету №22-к від 01 червня 2020 року "Про звільнення [PERSON] ". з посади методиста Богородчанського районного методичного кабінету на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Вважати [PERSON] звільненою з посади методиста Богородчанського районного методичного кабінету у зв`язку з ліквідацією установи з 05 жовтня 2020 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. В задоволенні позовних вимог про поновлення її на посаді методиста Богородчанського районного методичного кабінету з 01 червня 2020 року та стягнення на її користь з відділу освіти Богородчанської районної державної адміністрації Івано-Франківської області середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено, оскільки відділ освіти Богородчанської районної державної адміністрації Івано-Франківської області не є належним відповідачем, а належним відповідачем повинна бути Богородчанська районна державна адміністрація. Вказує, що в день звільнення їй не виплатили всі суми, належні до виплати, зокрема, заробітну плату, вихідну допомогу в розмірі не менше середнього місячного заробітку, компенсацію за невикористану відпустку. Так, вихідну допомогу їй виплатили 16 червня 2020 року. Тому просить стягнути середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу з Богородчанської РДА, яка є засновником (власником ) відділу освіти. В уточненій заяві представник позивачки просила стягнути з відповідача середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 30987,52 грн. та допустити негайне виконання рішення суду про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, у поданій заяві просили проводити розгляд справи у їх відсутності. Підтримали позовні вимоги з викладених у позові підстав, позов просили задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача - Богородчанської РДА в судовому засіданні вимоги позову не визнав, у задоволенні позову просив відмовити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - відділу освіти Богородчанської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку. Заслухавши пояснення представника відповідача - Богородчанської РДА, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши письмові докази у справі, які мають значення для її розгляду, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] призначено на посаду методиста Богородчанського районного методичного кабінету з 09 грудня 2019 року згідно з наказом №5 від 06 грудня 2019 року за підписом завідувача Богородчанського районного методичного кабінету (а.с. 13). 11 січня 2020 року завідувачем Богородчанського районного методичного кабінету видано наказ №1-к "Про можливе скорочення чисельності працюючих", відповідно до якого останній наказує персонально попередити працівників районного методичного кабінету, в тому числі методиста [PERSON] , про можливе звільнення у зв`язку зі скороченням чисельності працюючих. Позивачка з наказом ознайомлена, про що свідчить її підпис. Підставою видачі наказу став наказ управління освіти, молоді та спорту Богородчанської РДА від 18 грудня 2019 року №331 "Про оптимізацію кількості штатних одиниць в закладах освіти району" та лист управління освіти, молоді та спорту Богородчанської РДА від 09 січня 2020 року №20/01-14 (а.с. 14). Наказом завідувача Богородчанського районного методичного кабінету №22-к від 01 червня 2020 року методиста Богородчанського районного методичного кабінету [PERSON] звільнено з роботи 01 червня 2020 року згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України. Зазначений наказ видано відповідно до наказу управління освіти, молоді та спорту Богородчанської РДА №331 від 18 грудня 2019 року "Про оптимізацію кількості штатних одиниць в закладах освіти району", наказу Богородчанського районного методичного кабінету№1-к від 11 січня 2020 року "Про можливе скорочення чисельності працюючих". [PERSON] ознайомлена з наказом (а.с.15). Рішенням Богородчанського районного суду від 29.10.2020 року позов [PERSON] до відділу освіти Богородчанської районної державної адміністрації Івано-Франківської області, Богородчанського районного методичного кабінету, Богородчанської районної державної адміністрації Івано-Франківської області, ліквідаційної комісії з припинення діяльності Богородчанського районного методичного кабінету про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково. Вказаним рішенням визнано незаконним та скасовано наказ Богородчанського районного методичного кабінету №22-к від 01 червня 2020 року "Про звільнення [PERSON] ". з посади методиста Богородчанського районного методичного кабінету на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Зазначено вважати [PERSON] звільненою з посади методиста Богородчанського районного методичного кабінету у зв`язку з ліквідацією установи з 05 жовтня 2020 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. В задоволенні позовних вимог про поновлення її на посаді методиста Богородчанського районного методичного кабінету з 01 червня 2020 року та стягнення на її користь з відділу освіти Богородчанської районної державної адміністрації Івано-Франківської області середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено. Обгрунтовуючи рішення про відмову в позові у цій частині суд виходив з того, що належним відповідачем у справі повинна бути Богородчанська районна державна адміністрація Івано-Франківської області, яка відповідно до статуту Богородчанського районного методичного кабінету є його засновником. Рішення Богородчанського районного суду від 29.10.2020 року сторонами та іншими особами, які брали участь у справі (в тому числі й Богородчанською РДА) в апеляційному порядку не оскаржувалося й набрало законної сили 30.11.2020 року. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Статтею 240-1 КЗпП України передбачено, що у разі, коли працівника звільнено без законної підстави або з порушенням встановленого порядку, але поновлення його на попередній роботі неможливе внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язує ліквідаційну комісію або власника (орган, уповноважений управляти майном ліквідованого підприємства, установи, організації, а у відповідних випадках - правонаступника), виплатити працівникові заробітну плату за весь час вимушеного прогулу. Оскільки засновником Богородчанського методичного кабінету є Богородчанська РДА, то суд приходить до переконання, що вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу [PERSON] пред`явлено до належного відповідача - Богородчанської районної державної адміністрації Івано-Франківської області. Наведене узгоджується й з практикою Верховного Суду в аналогічних спорах, зокрема з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 21.10.2020 року у справі №524/1219/17. Також вищевказаним рішенням Богородчанського районного суду від 29.10.2020 року встановлено, що 05 жовтня 2020 року ліквідовано юридичну особу Богородчанський районний методичний кабінет, про що вчинено запис за номером 10010411100020006 про припинення юридичної особи, остання не має правонаступника. Згідно зі Статутом Богородчанського районного методичного кабінету (п. 1.3.) його засновником є Богородчанська РДА. Крім цього рішенням суду констатовано, що позивачку звільнено з порушенням встановленого законом порядку, однак оскільки Богородчанський районний методичний кабінет 05 жовтня 2020 року ліквідовано, тому [PERSON] визнано такою, яка звільнена з посади методиста Богородчанського районного методичного кабінету Богородчанської районної державної адміністрації Івано-Франківської області на підставі п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України з 05 жовтня 2020 року у зв`язку з ліквідацією Богородчанського районного методичного кабінету Богородчанської районної державної адміністрації Івано-Франківської області. Беручи до уваги наведене, суд не погоджується з вимогою позивачки про стягнення на її користь коштів за час вимушеного прогулу по день ухвалення рішення суду, оскільки вимушений прогул не може тривати довше, ніж до моменту ліквідації юридичної особи. З огляду на зазначене, позов підлягає до часткового задоволення, тому з Богородчанської РДА слід стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02 червня 2020 року по 05 жовтня 2020 року. Відповідно до роз`яснень, наведених у п.32 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (100-95-п) (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року № 348). Згідно зі ст. 27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця або фізичної особи, які в межа трудових відносин використовують працю найманих працівників, менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку. Якщо працівника прийнято (оформлено) на роботу не з першого числа місяця, проте дата прийняття на роботу є першим робочим днем місяця, то цей місяць враховується до розрахункового періоду як повний місяць. У всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з випла за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Час, протягом якого працівник згідно із законодавством не працював і за ним не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду. Відповідно до п. 5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (п. 8 Порядку). Відповідно до табелів виходу на роботу працівників методичного кабінету (а.с.16-21) [PERSON] відпрацювала два повні місяці перед звільненням у січні та лютому квітні 2020 року і отримала повну заробітну плату за січень - 3963,04 грн, за лютий - 5963,04 грн (а.с.25-26) . У березні, квітні і травні 2020 року вона перебувала у відпустці, тому ці місяці до розрахунку відповідно до абзацу 3 пункту 2 розділу II Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, не приймаються. Кількість робочих днів, відпрацьованих [PERSON] у вказаних місяцях становить: у січні 2020 року - 21 день; у лютому 2020 року - 20 день. Отже, сума середньоденного заробітку становить ( 3963,04 + 5963,04) : 41 = 224,10 грн. Відповідно до Листа Міністерства соціальної політики України від 29.07.2019 року № 1133/0/206-19 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2020 рік» у червні 2020 року 20 робочих днів; у липні 23 робочих днів; у серпні 20 днів; у вересні 22 дні. Позивачка звільнена 01 червня 2020 року, день звільнення вважається робочим днем. Середній заробіток за період з 02 червня 2020 року по 05 жовтня 2020 року становить 87 робочих днів ( червень 2020 року - 20 робочих днів, липень 2020 року - 23 робочі дні, серпень 2020 року - 20 робочих днів, вересень 2020- 22 робочі дні, жовтень 2020 - 3 робочі дні) та становить 21062 грн. 70 коп. (87 х 242,10 грн, де 87 - кількість днів вимушеного прогулу; 242,10 грн - сума середньоденного заробітку позивача). З огляду на вищенаведене, зазначена сума підлягає стягненню з Богородчанської районної державної адміністрації Івано-Франківської області на користь позивача [PERSON] . Відповідно ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, з відповідача - Богородчанської РДА Івано-Франківської області на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп,

Outcome: partial