Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулась в суд з позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким: встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт її проживання однією сім`єю не менше, як п`ять років до часу відкриття спадщини із [PERSON] , котра померла [INFO] та визнати за нею, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , котра померла [INFO] , право власності на 1/5 частини житлового будинку із відповідною частиною господарських будіель і споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , що належали померлій на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок серії [NUMBER] , яке видано Сидорівською сільською радою Жидачівського району Львівської області 15.12.2000 року та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,8110 га, що розташована на території Сидорівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 07.02.2003 року, а також на грошові заощадження у відділенні ПАТ "Державний ощадний банк України". В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житловий будинок серії [NUMBER] , яке видано Сидорівською сільською радою Жидачівського району Львівської області 15.12.2000 року, [PERSON] , яка була дружиною її покійного батька- [PERSON] , котрий помер [INFO] , належала на праві спільної часткової власності 1/5 частини житлового будинку із відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , а також на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 07.02.2003 року, їй належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,8110 га, що розташована на території Сидорівської сільської ради Жидачівського району Львівської області. Вона разом із [PERSON] після смерті батька проживали спільно однією сім`єю, вели спільне господарство та через проблеми із здоров`ям вона в останній час здійснювала за нею догляд. [PERSON] померла [INFO] , не залишивши на випадок своєї смерті заповіту. Після її смерті відкрилась спадщина на вищевказане нерухоме майно, а також на грошові заощадження у відділенні ПАТ "Державний ощадний банк України". Оскільки за життя [PERSON] заповіту не склала, відтак спадкування після її смерті повинно здійснюватися за законом. Оскільки, спадкоємці інших черг відсутні, відтак вона звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Проте, отримала відмову у видачі такого, у зв`язку з тим, що вона не є спадкоємцем до майна померлої, а також у зв`язку з тим, що відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно Позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві та просить їх задовольнити. Представник відповідача Сидорівської сільської ради Жидачівського району Львівської області-Ольшанецький Ю.І. подав заяву, в якій просить розглянути дану справу за відсутності представника сільської ради. Позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 3 ст. 13, ч. 2 ст. 49, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1ст.2 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, за правилом ч.1 ст.13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу. Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. З долученої до матеріалів справи копії Свідоцтва про право власності на житловий будинок серії [NUMBER] , яке видано Сидорівською сільською радою Жидачівського району Львівської області 15.12.2000 року вбачається, що [PERSON] належала на праві спільної часткової власності 1/5 частини житлового будинку із відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , а також із копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 07.02.2003 року, вбачається, що їй належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,8110 га, що розташована на території Сидорівської сільської ради Жидачівського району Львівської області (арк. справи 11, 19, 20). Дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи встановлено, що [PERSON] є дочкою [PERSON] , який в свою чергу є чоловіком [PERSON] , тобто [PERSON] є падчеркою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] ( арк. справи 5, 7, 8 ). Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] та чоловік [PERSON] - [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про його смерть серії [NUMBER] ( арк. справи 4). Після його смерті остання залишилась спільно проживати з її дочкою (позивачем) [PERSON] в спірному житловому будинку (арк.справи 16) Також встановлено та підтверджується долученою копією свідоцтва про смерть, що [INFO] , в с. Сидорівка Жидачівського району Львівської області, померла [PERSON] , про що 14 липня 2013 року складено відповідний актовий запис №12 та Сидорівською сільською радою Жидачівського району Львівської області, від 14 липня 2013 року, видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (арк. справи 6). Спадщина відкрилася в цей же день, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України. Заповіту спадкодавець [PERSON] щодо розпорядження своїми правами на випадок смерті не складала, що стверджується довідкою, яка видана Сидорівською сільською радою Жидачівського району Львівської області від 20 квітня 2017 року за вих. №109 (арк. справи 18). Відповідно до ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що спадщина померлої складається із: 1/5 частини житлового будинку із відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,8110 га, що розташована на території Сидорівської сільської ради Жидачівського району Львівської області та грошових заощаджень у відділенні ПАТ "Державний ощадний банк України". Відповідно до ч.ч. 2 та 3 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У судовому засіданні спадкоємців першої, другої та третьої черги не встановлено. Відповідно до ст. 1264 у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно із ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. У поданій до суду заяві позивач [PERSON] вказала, що із 1981 року і до дня смерті спільно проживала зі спадкодавцем [PERSON] , оскільки остання була її мучухою та здійснювала за нею догляд. Окрім того, факт проживання позивача зі спадкодавцем додатково стверджується довідкою, яка видана Сидорівською сільською радою Жидачівського району Львівської області від 20 квітня 2017 року за вих. №109, згідно із якою: до дня смерті і на день смерті [PERSON] разом з ним дійсно проживала [PERSON] (арк. справи 18). Встановлення даного факту необхідно для оформлення спадщини, так як відповідно до ст. 1264 ЦК України право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Враховуючи вищенаведені факти, суд приходить до переконання про те, що позивач дійсно постійно проживала однією сім`єю з [PERSON] , котра померла [INFO] , тобто на час відкриття спадщини. Відтак позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON] , як така, що постійно проживала разом із нею однією сім`єю, на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно із ст. ст. 81,126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Постановою державного нотаріуса Жидачівського районного нотаріального округу № 963/02-31 від 15 грудня 2017 року, встановлено факт звернення позивача до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] та відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що вона не є спадкоємцем до майна померлого, а також у зв`язку з тим, що відсутні оригінали документів на спадкове майно( арк. справи 3) Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що позивач має можливість на одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину у вигляді банківського вкладу, відтак у задоволенні позовної вимоги про визнання за нею право власності на банківський вклад слід відмовити як такої, що судовому розгляду не підлягає. Таким чином, враховуючи, що позивач оформити право на спадкове майно, в нотаріальному порядку не має можливості у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину; представник відповідача позов визнає та проти задоволення позову не заперечує, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню частково. Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Outcome: partial