Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

01 листопада 2018 року Публічне акціонерне товариство «[PERSON] банк «Хрещатик» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10 квітня 2013 року між позивачем та ТОВ «Волиньмясотрейд» було укладено договір овердрафтного кредитування №01-овер/276. На забезпечення виконання зобовязань за цим договором між ними також був укладений договір застави від 10 квітня 2013 року, відповідно до якого у заставу передано сало свиняче у кількості 219,745 т. балансовою вартістю 2\~045\~187,28 грн. Позивач зазначає, що відповідач є керівником вказаного підприємства, якого вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 квітня 2014 року засуджено за ч.1 ст.388 КК України за фактом неправомірного відчуження предмету застави. Як вказує позивач, станом на 01 жовтня 2018 року заборгованість підприємства перед банком становить 1\~630\~605,32 грн., яка менша ніж предмет застави. У зв'язку з вищевикладеним, оскільки позивач вважає, що відповідач своїми неправомірними діями завдав шкоди банку, тому на підставі ст.1166 ЦК України позивач просить суд стягнути з відповідача в рахунок відшкодування майнової шкоди 1\~630\~605,32 грн. (а.с.27-28). Позивач у судове засідання не прибув, однак його представник звернулася до суду із письмовою заявою, в якій просить суд слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак не зявився в судове засідання, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 квітня 2013 року між позивачем (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Волиньмясотрейд» (позичальник) був укладений договір про овердрафтне кредитування №01-овер/276, відповідно до умов якого, з метою своєчасного виконання зобовязань позичальника перед діловими партнерами, банк надав позичальнику овердрафтний кредит шляхом проведення платежів позичальника на суму, що перевищує залишок на поточному рахунку позичальника в сумі 500\~000,00 грн. терміном до 09 жовтня 2013 року (а.с.5-8). Також, 10 квітня 2013 року між тими ж сторонами був укладений договір застави товарів в обороті з незнижувальним залишком №01-овер/276-1, відповідно до умов якого, з метою забезпечення вищенаведеного кредитного договору ТОВ «Волиньмясотрейд», як заставодавець, передало у заставу банку 219,745 т. сала свинячого балансовою вартістю 2\~045\~187,28 грн. (а.с.8-9). Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 квітня 2014 року у справі №161/5113/14-к визнано [PERSON] винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 388 ч.1 КК України та призначено узгоджене покарання за \~ст. 388 ч.1 КК України у виді штрафу в розмірі 4250 гривень (а.с.10-11). Цим же вироком встановлено, що [PERSON] згідно наказу №1 від 14.09.2010 року, працюючи на посаді директора товариства з обмеженою відповідальністю "Волиньмясотрейд", виконував обовязки повязанні з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на вищезазначеному підприємстві, тобто являвся службовою особою. Так, він, будучи директором ТзОВ "Волиньм'ясотрейд", 10 квітня 2013 року уклав з ПАТ [PERSON] "Хрещатик" в особі директора [PERSON] договір № 1 овер/276 про овердрафтне кредитування, згідно якого ТзОВ "Волиньмясотрейд" отримало овердрафтний кредит в сумі 500 000 гривень терміном до 09.10.2013 року. На забезпечення виконання кредитних зобовязань по вищевказаному договору, 10 квітня 2013 року між ТОВ "Волиньмясотрейд" в особі директора [PERSON] \~та \~ПАТ [PERSON] "Хрещатик" укладений \~договір застави товарів в обороті з незнижувальним залишком №1 овер/276 - 1, згідно умов якого у заставу передавалось сало свиняче у кількості 219, 745 тонн, балансовою вартістю 2 045 187, 28 гривень (балансова вартість 1 кг 9,31 грн.), що належить ТзОВ "Волиньм'ясотрейд". В період часу з 04 вересня 2013 року по 19 вересня 2013 року, [PERSON], достовірно знаючи і усвідомлюючи, що сало свиняче у кількості 219, 745 т., балансовою вартістю 2 045 187, 28 гривень, яке належить ТзОВ "Волиньм'ясотрейд" та знаходиться на складі, що розміщений за адресою м. Луцьк, вул. Лідавська, 2, передане в заставу ПАТ [PERSON] "Хрещатик" по договору застави товарів в обороті з незнижувальним залишком № 1 овер/276-1, будучи наділений правом щодо розпорядження майном підприємства та ознайомленим з обовязком щоденно підтримувати незнижувальний залишок заставлених товарів та забороною їх реалізації без згоди ПАТ [PERSON] "Хрещатик", в порушення п. 2.5 вищезазначеного договору застави, діючи умисно, без відома керівництва ПАТ [PERSON] "Хрещатик" реалізував в інтересах ТзОВ "Волиньм'ясотрейд" ввірене майно, відчуживши предмет застави, а саме сало свиняче у кількості 219, 745 т., балансовою вартістю 2 045 187, 28 гривень. Таким чином, суд дійшов до висновку, що [PERSON] своїми умисними діями, що виразились у відчуженні заставленого майна, здійсним особою, якій це майно ввірене, \~вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.388 КК України. Частиною шостою статті 85 ЦПК України визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, обставини встановлені вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 квітня 2014 року у справі №161/5113/14-к щодо дій відповідача на посаді керівника ТОВ «Волиньмясотрейд» є встановленими та додатковому доказуванню не підлягають. Як слідує з наданого позивачем розрахунку, станом на 01 жовтня 2018 року заборгованість ТзОВ "Волиньм'ясотрейд" становить 1\~630\~605,32 грн. (а.с.4). Надаючи правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне. Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В свою чергу, ч.1 ст.388 КК України визначено, що розтрата, відчуження, приховування, підміна, пошкодження, знищення майна або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт, із заставленим майном або майном, яке описано, чи порушення обмеження (обтяження) права користуватися таким майном, здійснене особою, якій це майно ввірено, а також здійснення представником банку або іншої фінансової установи банківських операцій з коштами, на які накладено арешт, - караються штрафом від двохсот до п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на той самий строк, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого. При цьому, основним безпосереднім об'єктом злочину за ч.1 ст.358 КК України є порядок забезпечення нормальної діяльності органів державної влади, які виконують судові акти та інші рішення уповноважених органів, а додатковим - власність. Отже, оскільки [PERSON], як керівник ТзОВ "Волиньм'ясотрейд", незаконно відчужив заставлене позивачу майно, що встановлено вироком суду, який набрав законної сили, слід дійти висновку, що такими діями відповідач спричинив шкоди позивачу в розмірі вартості незаконного відчуженого заставленого майна, але не більше ніж сума заборгованості за кредитним договором, тобто 1\~630\~605,32 грн. З наведених підстав суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір сплачений при поданні позову у розмірі 24\~459,08 грн. (а.с.34).

Outcome: approved