Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до сільскогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Вікторія про розірвання договору оренди землі та зобов'язання повернути земельну ділянку. Позовні вимоги мотивує тим, що вона являється власником земельної ділянки № 755 площею 4,40 га, яка розташована на території Хмелівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області. Право власності на вказану земельну ділянку вона набула на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.11.2012 року, після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] В даний час земельну ділянку використовує відповідач на підставі договору оренди землі від 30.03.2007 року, який зареєстрований у Маловисківському районному відділі Кіровоградської регіональної філії державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України», 01.11.2007 року за № 167. Маючи намір самостійно обробляти належну їй земельну ділянку вона 30.08.2013 року звернулася до СТОВ "Агрофірма "Вікторія» з заявою про розірвання договору оренди землі, та про повернення земельної ділянки. Але її звернення залишилось не розглянутим . Представник позивача в судовому засідання позов підтримав в повному обсязі, пославшись на обставини викладені в позові та просив його задовольнити. Зауважив на тому, що позивач не має наміру змінювати умови договору, оскільки бажає самостійно обробляти земельну ділянку. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що підстав для розірвання договору оренди не має, зазначив , що СТОВ"Агрофірма "Вікторія» виконує свої зобов»язання по данному договору оренди. Просив в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що позивач з заявою про розірвання договору оренди до відповідача не зверталась, тому жодні її права порушено не було. Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.03.2007 року між СТОВ"Агрофірма "Вікторія» та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки, згідно якого остання передала в оренду відповідачу належну їй на праві приватної власності земельну ділянку. Даний договір укладено строком на 10 років та зареєстрований у Маловисківському районному відділі Кіровоградської регіональної філії державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України», 01.11.2007 року за № 167. Факт передачі земельної ділянки підтверджено відповідним актом приймання-передачі.(а.с.10). Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.11.2012 року позивач [PERSON] ( а.с.4), набула права власності на земельну ділянку № 755 площею 4.40 га в порядку спадкування після смерті матері [PERSON]. Будучи новим власником земельної ділянки, позивач звернулась до СТОВ "Агрофірма "Вікторія» з заявою про повернення земельної ділянки. Але її звернення залишилось не розглянутим . Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції у даній справі Вищій спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначив, що спірний договір оренди може бути припинений лише з підстав, визначених ст. 652 ЦК України. Відповідно до ч.4 ст. 338 ЦПК України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов»язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи. Відповідно до ч.2 ст. 652 ЦК України, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Отже, в силу вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України, позивач має довести підстави для розірвання договорів, передбачені ст. ст. 651,652 ЦК України. Оскільки позивачем та його представником підстави для розірвання спірного договору оренди передбачені ст. ст. 651,652 ЦК України, не доведенні, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити. Судові витрати по справі відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд залишає по фактично понесеним.

Outcome: dismissed