Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

05.03.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на користь доньки [PERSON], [INFO], аліментів на її утримання в розмірі 1/4 частини доходу щомісячно до закінчення нею навчання, тобто до 30 червня 2017 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що [PERSON] є батьком їхньої доньки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Першотравенської міської ради народних депутатів Дніпропетровської області 05 квітня 1996 року, про що вчинено актовий запис № 59. З 01.09.2013 року донька [PERSON] є студенткою 12 групи відділення української та зарубіжної філології Інституту філології та соціальних комунікацій Бердянського державного педагогічного університету IV рівня акредитації (денної форми навчання), що підтверджується довідкою № 14008 від 11.02.2014 року, з терміном навчання до 30 червня 2017 року. Донька не має власних матеріальних та грошових доходів і потребує матеріальної допомоги для продовження навчання, отримання професії та забезпечення достатніх нормальних умов проживання. Крім доньки [PERSON], на утриманні позивачки, знаходиться донька [PERSON] 2001 року народження, що підтверджується довідкою про склад сім'ї, виданої Хорошівської сільської радою від 26.02.2014 року № 226. Відповідач отримує пенсійні та регресні виплати, має можливість сплачувати аліменти, але ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по утриманню та наданню матеріальної допомоги, добровільно коштів на утримання і навчання доньки не надає, чим ставить доньку [PERSON] в скрутне матеріальне становище. На підставі ст. ст.180, 181, 199 Сімейного кодексу України, ст.ст. З, 15, 118, 80, 119, 367 ЦПК України просить суд стягнути аліменти на користь доньки [PERSON] на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів до закінчення нею навчання. Позивачка подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позов підтримала і просила задовольнити. Позивач подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі. В судове засідання сторони не з'явилися, тому відповідно до правил ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що у сторін [INFO] народилася донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Першотравенської міської ради народних депутатів Дніпропетровської області 05 квітня 1996 року, про що вчинено актовий запис № 59. Згідно з довідкою № 14008 від 11.02.2014 року [PERSON] є студенткою з 01.09.2013 року 12 групи відділення української та зарубіжної філології Інституту філології та соціальних комунікацій Бердянського державного педагогічного університету IV рівня акредитації (денної форми навчання), з терміном навчання до 30 червня 2017 року. Довідкою про склад сім'ї № 226 від 26.02.2014 року підтверджується, що з позивачкою зареєстровані її донька [PERSON], 1996 року народження, та донька [PERSON], 2001 року народження. Відповідач раніше за рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 12.01.2009 року сплачував аліменти на утримання доньки [PERSON], 1996 року народження, до її повноліття, що підтверджується копією виконачого листа по справі № 2-180/2009. Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. В Постанові Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що відповідач, як батько дитини повинен піклуватися про неї та утримувати, однак матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягувати на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частки від доходу відповідача щомісячно до закінчення донькою навчання, але не більше чим до досягнення нею двадцяти трьох років, починаючи стягнення з 05 березня 2014 року. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 80 ЦПК України позивачка зазначила ціну позову 1827 грн. Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подачу позовної заяви майнового характеру позивач повинен сплатити 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Згідно пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір " позивачка [PERSON] звільнена від сплати судового збору. Частиною 3 ст.88 ЦПК України передбачено наступне: "Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог". Відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» розмір мінімальної заробітної плати складає 1218 грн., в зв'язку з чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі зазначеного, ст.ст. 182, 199, 200 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved