Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання права власності на спадщину після смерті 07 вересня 2012 року свого батька [PERSON] До складу спадщини входить 1/2 частини квартири [ADDRESS] (колишня Кронштадська) в м. Смілі Черкаської області, а також 1/2 частина грошових вкладів на картковому та депозитних рахунках у Смілянському відділенні Черкаського ГРУ ПАТ КБ "ПриватБанк", відкритих на імя померлого [PERSON] Спадкоємцями першої черги після смерті батька були позивачка [PERSON], дружина померлого відповідачка по справі [PERSON], друга дочка померлого [PERSON] та мати померлого [PERSON] Останні два спадкоємця відмовилися від спадщини на користь [PERSON] За життя [PERSON] склав заповідальні розпорядження на зазначені грошові вклади на імя [PERSON] Проте, між позивачкою [PERSON] та відповідачкою [PERSON], виник спір про розмір часток у спадковому майні. Постановою приватного нотаріуса Смілянського міського нотаріального округу [PERSON] від 27 грудня 2013 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки існували розбіжності в прізвищі померлого батька. При цьому нотаріус повідомила, що помилок при заведенні спадкової справи нею не допущено, а зміни до спадкової справи внести неможливо, оскільки дружині померлого [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно з яким остання є власником 1/8 частини квартири та 1/2 частини депозитного вкладу. Ураховуючи викладене, на час звернення до суду [PERSON] просила задовольнити її позовні вимоги і визнати недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 грудня 2013 року, видані на ім'я [PERSON]; визнати за нею право власності у порядку спадкування на грошові кошти, які знаходяться на картковому і депозитних рахунках у Смілянському відділенні Черкаського ГРУ ПАТ КБ "ПриватБанк", в загальній сумі 72 068 грн. 05 коп., а також визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 2/8 частин квартири [ADDRESS] (колишня Кронштадська) в м. Смілі. Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11 листопада 2014 року її позов задоволено частково: визнано за позивачкою право власності на 3/8 частин спадкової квартири та на 7/8 частин від 1/2 частини грошових вкладів, що знаходяться на депозитних рахунках у шостому Смілянському відділенні Черкаського ГРУ ПАТ КБ "ПриватБанк", відкритих на ім'я [PERSON]; в решті позову відмовлено; вирішено питання розподілу судових витрат. Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 25 лютого 2015 року рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11 листопада 2014 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким [PERSON] відмовлено у задоволенні позову. Ухвалою від 01 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу [PERSON] задоволено частково, зазначені рішення Смілянського міськрайонного суду та апеляційного суду Черкаської області скасовані, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Скасовуючи рішення першої та апеляційної інстанції, ВССУ, поміж іншого, зазначив, що суд апеляційної інстанції всупереч вимогам статті 10 ЦПК України не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, не роз'яснив позивачці, що оскільки для оформлення прав на спадщину необхідно встановити факт родинних відносин її із померлим батьком, то вона має право в справі, яка розглядається, заявити такі вимоги, незалежно від того, що раніше її заяву про встановлення цього юридичного факту залишено без розгляду. За таких обставин, згідно останньої заяви про уточнення своїх позовних вимог (зареєстровано 03 серпня 2016 року) [PERSON] просить суд: - встановити факт родинних відносин стосовно того, що померлий 07 вересня 2012 року [PERSON] є її рідним батьком; - встановити факт того, що за життя батькові [PERSON] та його дружині [PERSON] належало свідоцтво про право власності на житло від 22 січня 1999 року, згідно якого їм в рівних частках належала квартира [ADDRESS]; - визнати за нею, [PERSON], право власності в порядку спадкування за законом на 3/8 частин квартири [ADDRESS] та право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частину грошових вкладів з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходяться у шостому Смілянському відділенні Черкаського ГРУ ПАТ КБ «Приват Банк» на імя померлого батька. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги позивачки фактично визнала повністю. Разом з тим, в частині визнання за позивачкою права власності на 1/2 частину грошових вкладів за заповідальним розпорядженням спадкодавця, просила в позові відмовити, оскільки ці кошти вже отримані [PERSON] за рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11 листопада 2014 року, яке в подальшому було скасовано. Третя особа [PERSON] проти задоволення позову не заперечувала, просила розгляд справи проводити за її відсутності. Третя особа [PERSON] ухвалою суду від 11 липня 2016 року виключена із кола учасників процесу, у звязку із смертю 11 травня 2016 року. Третя особа - приватний нотаріус Смілянського міського нотаріального округу [PERSON] в своєму письмовому поясненні зазначила, що при видачі нею свідоцтв про право на спадкове майно були дотримані норми чинного законодавства, а зі змісту позовних вимог вбачається, що спір полягає лише у відмінностях прізвища спадкодавця, зазначеного в правовстановлюючих документах. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги [PERSON], викладені в останній редакції її позову (зареєстровано 03 серпня 2016 року), підлягають до задоволення з наступних підстав. 7 вересня 2012 року помер [PERSON], про що 10 числа того ж місяця і року складено відповідний актовий запис №661. Висновком відділу РАЦС по м. Смілі від 22 листопада 2012 року за заявою [PERSON] - дочки померлого, до цього актового запису внесено зміни, відповідно до якого прізвище померлого «Мірошниченко» змінено на «Мирошніченко». На підставі цього висновку 27 листопада 2012 року за тим же номером актового запису видане повторне свідоцтво про смерть на це прізвище. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 22 січня 1999 року, виданого органом приватизації Шевченківського відділку Одеської залізниці, квартира [ADDRESS] (на даний час вулиця Горліса-Горського) в м. Смілі Черкаської області належить в рівних частках подружжю [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до договору SAMDN01000720683033 у шостому Смілянському відділенні Черкаського ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» на імя [PERSON] на депозитному рахунку №26303609209645 станом на 17 квітня 2013 року поточна сума вкладу становила 35631 грн. 40 коп., а відповідно до договору SAMDN250007200682652 на депозитному рахунку №26354610859958 сума вкладу становила 36414 грн. 88 коп. На ці грошові заощадження вкладник склав заповідальне розпорядження на імя дочки - [PERSON] Згідно свідоцтва про одруження № 445993 серія І-СР 27 березня 1987 року [PERSON] та [PERSON] одружилися і після укладення шлюбу дружині присвоєне прізвище «Мірошніченко». Таким чином, [PERSON] є чоловіком відповідачки [PERSON] та батьком позивачки [PERSON], які відповідно до закону є спадкоємцями першої черги спадкового майна, яким є зазначена 1/2 частини квартири та 1/2 частина грошових вкладів, що залишилися після смерті спадкодавця. Згідно ч. 1 ст. 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, частки якого у разі його поділу є рівними (ч.1 ст. 70 цього кодексу). Тому відповідачка, як дружина спадкодавця, має право на 1/2 частину спірної квартири та таку ж частину грошових вкладів. Така ж частина спірної квартири та грошових вкладів є спадковим майном. Приватний нотаріус [PERSON] 13 грудня 2013 року по спадковій справі № 94/2012 видала [PERSON], як дружині спадкодавця, свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частку, а саме на 1/8 частину квартири [ADDRESS] (на даний час вулиця Горліса-Горського) в м. Смілі Черкаської області. Свідоцтво про право на спадщину на 3/8 частини цієї квартири не видано. Цього ж дня нотаріус по цій же спадковій справі видала [PERSON] свідоцтво про право власності на спільне сумісне майно подружжя, набуте подружжям за час шлюбу - 1/2 частку грошових вкладів у шостому Смілянському відділенні Черкаського ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» на імя [PERSON] на картковому рахунку №6762468853758609, залишок 21 грн. 77 коп., на рахунку №26303609209645, поточна сума без нарахування відсотків - 35631 грн. 40 коп. та на рахунку №26354610859958 поточна сума без нарахування відсотків - 36414 грн. 88 коп. Відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України непрацездатна вдова незалежно від заповіту спадкує половину частки, яка належала б їй у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Пунктами 5.10-5.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок), передбачено, що при визначенні розміру обов'язкової частки нотаріусу слід враховувати, що ч.1 ст. 1241 ЦК України встановлено, що обов'язкова частка у спадщині визначається незалежно від змісту заповіту у розмірі половини частки, яка належала б кожному із спадкоємців у разі спадкування за законом. При визначенні розміру обов'язкової частки у спадщині нотаріус враховує всіх спадкоємців за законом, які могли б бути закликані до спадкування, якби порядок спадкування не було змінено заповідачем. При визначенні розміру обов'язкової частки враховується все спадкове майно, як заповідане, так і те, що не охоплене заповітом, а також речі звичайної домашньої обстановки та вжитку. До складу спадкового майна входить і право на вклад у банку (фінансовій установі) незалежно від того, зроблено розпорядження у заповіті чи безпосередньо у банку (фінансовій установі). Якщо спадкодавець розпорядився в заповіті всім своїм майном, не вказавши при цьому обов'язкового спадкоємця, за останнім визнається право на обовязкову частку у всьому спадковому майні. Якщо заповідана лише частина спадкового майна, обов'язкова частка визначається, виходячи із вартості всього спадкового майна, але виділяється обов'язковому спадкоємцю з тієї частки спадкового майна, що залишилась поза заповітом. Якщо частка майна, що залишилась не заповіданою, менша порівняно із розміром обов'язкової частки у спадщині, обов'язковий спадкоємець отримує частку, якої не вистачає, із заповіданої частини спадкового майна. Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Також слід зазначити, що у проміжок часу, коли рішення Смілянського міськрайонного суду від 11 листопада 2014 року набрало законної сили і не було оскаржене, але в подальшому скасоване рішенням апеляційного суду Черкаської області від 25 лютого 2015 року, [PERSON] 19 січня 2015 року у Смілянському відділенні Черкаського ГРУ ПАТ КБ "ПриватБанк" отримала дві виплати як спадкоємець в розмірі відповідно 17485 грн. 42 коп. та 16 983 грн.15 коп., що становить 7/8 часток від 1/2 спадкової частини грошових вкладів у шостому Смілянському відділенні Черкаського ГРУ ПАТ КБ «Приват Банк». Таким чином, визначальним в вирішенні спору між позивачкою та відповідачкою є визначення усієї спадкової маси та розміру обовязкової частки відповідачки. Сторонами визначено і не оспорюється, що до складу спадщини відноситься 1/2 частина квартири [ADDRESS] (колишня Кронштадська) в м. Смілі, вартістю 40 350 грн. (вартість усієї квартири 80700 грн.), а також 1/2 частина грошових вкладів на картковому та депозитних рахунках у Смілянському відділенні Черкаського ГРУ ПАТ КБ "ПриватБанк", що становить 36 034 грн. 02 коп. (72068,05:2). Тобто загальна вартість спадкової маси становить 76 384 грн. 02 коп. (40350 + 36034,02). При визначенні розміру обов'язкової частки [PERSON] слід враховувати всіх спадкоємців за законом, які могли б бути закликані до спадкування, якби порядок спадкування не було змінено заповідачем. Таких спадкоємців на час відкриття спадщини було четверо: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Таким чином, розмір обовязкової частки [PERSON], як непрацездатної вдови спадкодавця, становить 9 548 грн. (76384,02:4х50%). Відповідно до п.п. 5.10-5.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі Порядок), якщо заповідана лише частина спадкового майна, обов'язкова частка визначається, виходячи із вартості всього спадкового майна, але виділяється обов'язковому спадкоємцю з тієї частки спадкового майна, що залишилась поза заповітом. Якщо частка майна, що залишилась не заповіданою, менша порівняно із розміром обов'язкової частки у спадщині, обов'язковий спадкоємець отримує частку, якої не вистачає, із заповіданої частини спадкового майна. Вартість не заповіданої частки у спадщині становить 40 350 грн., тобто 1/2 частини квартири [ADDRESS]. На іншу 1/2 частини цієї квартири приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу [PERSON] 13 грудня 2013 року [PERSON] видано свідоцтво про право власності як пережившій дружині [PERSON] частка у спільній сумісній власності подружжя, на майно набуте подружжям за час шлюбу. На підставі цього ж свідоцтва за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частку у спільній сумісній власності подружжя, на майно набуте подружжям за час шлюбу 1/2 частину вкладів з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходяться у шостому Смілянському відділенні Черкаського ГРУ ПАТ КБ «Приват Банк». Згідно свідоцтва про право спадщини за законом від 13 грудня 2013 року за [PERSON] визнано право власності на 1/4 частку від спадкової частини квартири [ADDRESS], що становить 1/8 частину всієї квартири. Тобто частка майна [PERSON], що залишилася поза заповітом становить 1/4 частку від спадкової частини квартири [ADDRESS], що в грошовому виразі становить 10 087 грн. 50 коп. (40 350 грн.:4). Оскільки ж вартість спадкового майна, що виділена [PERSON] (10 087 грн. 50 коп.) є більшою ніж вартість обовязкової частки (9 548 грн.), тому права на обовязкову частку в грошових вкладах, які батько заповів [PERSON], відповідачка не має. Крім того, не зважаючи на ту обставину, що [PERSON] хоча і отримала частину грошових вкладів спадкодавця у проміжок часу, коли рішення Смілянського міськрайонного суду від 11 листопада 2014 року набрало законної сили і не було оскаржене, а саме: 19 січня 2015 року у Смілянському відділенні Черкаського ГРУ ПАТ КБ "ПриватБанк" дві виплати в розмірі відповідно 17485 грн. 42 коп. та 16 983 грн.15 коп., що становить 7/8 часток від 1/2 спадкової частини грошових вкладів у шостому Смілянському відділенні Черкаського ГРУ ПАТ КБ «Приват Банк», але в подальшому це рішення скасоване рішенням апеляційного суду Черкаської області від 25 лютого 2015 року. Тому, суд вважає за необхідне визнати за позивачкою право власності на 1/2 частину вказаних спадкових грошових вкладів в порядку спадкування за заповітом, хоча реально до виплати їй буде належати грошова сума за відрахуванням вже отриманих коштів в сумі 34486 грн. 57 коп. (17485,42+16983,15). Підсумовуючи викладене, суд вважає за необхідне: встановити факт родинних відносин стосовно того, що померлий 07 вересня 2012 року [PERSON] є рідним батьком позивачки; встановити факт того, що за життя [PERSON] та його дружині [PERSON] належало свідоцтво про право власності на житло від 22 січня 1999 року, згідно якого їм в рівних частках належала квартира [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 3/8 частин квартири [ADDRESS] та право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частину грошових вкладів з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходяться у шостому Смілянському відділенні Черкаського ГРУ ПАТ КБ «Приват Банк» на імя померлого батька. Позивачка просить стягнути із відповідачки понесені нею витрати на правову допомогу адвоката [PERSON], які полягали у вивченні ним матеріалів справи, нормативної бази, наданні консультацій, підготовки до судових засідань, складанні процесуальних документів, а також участі в судових засіданнях, що згідно розрахунку (т.2,а.с.169) становило близько 29 годин робочого часу. Вказані витрати, понесені позивачкою, підтверджені трьома квитанціями від 07 жовтня 2014 року, 03 серпня та 12 вересня 2016 року (т.1,а.с.66-а, т.2, а.с.167,168) в розмірі відповідно 2500, 9500 та 3540 грн. на загальну суму 15 540 грн. Зазначена сума не перевищує граничних розмірів витрат на правову допомогу, передбачених ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу під час розгляду судами цивільних та адміністративних справ» від 20 грудня 2011 року. Разом з тим, враховуючи характер спірних правовідносин, ступінь складності справи та тривалість її розгляду, похилий вік відповідачки та її матеріальний стан, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, суд вважає необхідним визначити компенсацію витрат на правову допомогу за розгляд справи, які підлягають стягненню з відповідачки на користь позивачки на підставі ст. 88 ЦПК України у розмірі 10 000 грн. На підставі наведеного, ст.ст. 1241, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved