Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що КП «Білоцерківтепломережа» є виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання , відповідачі не сплачують кошти за надані послуги з опалення та підігріву води за затвердженими в установленому порядку тарифами, в зв'язку з чим за ними рахується заборгованість перед КП «Білоцерківтепломережа» в сумі 20 474 грн. 60 коп. за період з 01.03.2010 року по 01.09.2014 року, яку відповідачі добровільно не сплачують, а тому позивач просить суд стягнути з відповідачів солідарно вказану суму заборгованості та судові витрати по справі. Представником позивача за довіреністю надано до суду заяву щодо розгляду справи без участі представника КП БМР «Білоцерківтепломережа», в якій вказано на те, що позивач позов підтримує, також надано письмові пояснення по суті позовних вимог. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов визнали частково, пояснили, що в квартирі [ADDRESS] проживала їхня мати, брат та вітчим, які не оплачували взагалі житлово-комунальні послуги, просили суд стягнути заборгованість за останні три роки в межах строку позовної давності, [PERSON] подала письмову заяву про застосування строків позовної давності при вирішенні спору. Відповідач [PERSON] до суду не з'явилася, про час розгляду справи була повідомлена належним чином. Заслухавши пояснення відповідачів, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Так, судом встановлено, що відповідачі зареєстровані в квартирі [ADDRESS], що стверджується відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС УДМС України в м. Києві станом на 17.10.2014 року, на ім'я [PERSON] в КП БМР «Білоцерківтепломережа» відкрито особовий рахунок [NUMBER] на оплату послуг з централізованого опалення та підігріву води по даній квартирі. З матеріалів справи також вбачається, що за відповідачами рахується заборгованість за послуги з опалення та гарячого водопостачання перед КП "Білоцерківтепломережа" в сумі 20 474 грн.60 коп. за період з 01.03.2010 року по 01.09.2014 року, що слідує з розрахункового листа абонента, наданого позивачем. Згідно ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 року споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.18 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМ України від 21.07.2005 року № 630, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. На підтвердження своїх вимог позивачем надано розрахунковий лист абонента, з якого слідує, що відповідачами за вказаний вище період оплата за надані позивачем послуги взагалі не проводиться. Судом встановлено, що на виконання вимог Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відповідно до рішення Білоцерківської міської ради від 23.12.2005 року за № 388 виконавцем послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання у житловому фонді комунальної власності м.Біла Церква є КП "Білоцерківтепломережа", що слідує з копії цього рішення. Згідно із Законами "Про місцеве самоврядування в Україні" і "Про місцеві державні адміністрації" регулювання цін і тарифів за виконання робіт та надання житлово-комунальних послуг з урахуванням їхньої якості, режиму надання належить до повноважень місцевих державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування, які мають право ухвалювати рішення про запровадження тарифів на послуги теплопостачання. Ст.7 Закону «Про житлово-комунальні послуги» також передбачено, що до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону. Як передбачено Законом «Про місцеве самоврядування в Україні» /ст.5/ до системи органів місцевого самоврядування належить міська рада і виконавчий комітет ради. Представником позивача надано суду копії рішень міської ради, виконавчого комітету Білоцерківської міської ради, відповідно до яких були встановлені, змінювалися тарифи на послуги з опалення та гарячого водопостачання по м.Білій Церкві. Законом України «Про теплопостачання» передбачено, що теплова енергія - це товарна продукція, яка виробляється на об'єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. Тариф (ціна) на теплову енергію - грошовий вираз витрат на виробництво, транспортування, постачання одиниці теплової енергії (1Гкал) з урахуванням рентабельності виробництва, інвестиційної та інших складових, що визначаються згідно із методиками, розробленими центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання. Населення ж отримує послугу з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. N 630, централізоване опалення - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання. От звідси і виникає необхідність затвердження тарифів на послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання населенню, на що відповідно до статті 28 Закону України «Про органи місцевого самоврядування» виконавчі комітети і мають право. Вищезгаданими Правилами передбачається можливість здійснення розрахунків не лише відповідно до приладів обліку, а і у відповідності до норм, затверджених на 1м2 та на 1 мешканця. Тобто, рішенням органу місцевого самоврядування затверджується і тариф на 1 м2 та одну особу. Отже, суд вважає, що тарифи на послуги з опалення та гарячого водопостачання по м.Білій Церкві запроваджені органами місцевого самоврядування, що не суперечить вимогам діючого законодавства. А за ст.144 Конституції України рішення органів місцевого самоврядування, прийняті в межах їх повноважень, визначених законом, є обов'язковими до виконання на відповідній території. Оскільки всі наведені вище рішення органів місцевого самоврядування про затвердження тарифів на житлово-комунальні послуги, в т.ч і на послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, на даний час не скасовані, не визнані незаконними, то вони повинні виконуватися відповідачами, як споживачами цих послуг. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об'єкта нерухомого майна, наданої 13.11.2014 року реєстраційною службою Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області на запит суду, відомості про щодо права власності на нерухоме майно-кв. [ADDRESS] відсутні. Відповідно до ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги /водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги/ береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. За ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. А як передбачено в ст.64 цього Кодексу, повнолітні члени сім'ї наймача, що проживають разом з ним, несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із договору найму жилого приміщення, в т.ч. і за зобов'язаннями щодо оплати комунальних послуг. А тому згідно вищенаведених правових норм обов'язком відповідачів, як споживачів послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, є своєчасна оплата цих послуг згідно затверджених в установленому порядку тарифів. Таким чином, суд вважає за можливе стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованість за надані послуги. Як вказано вище, відповідачі просили суд при вирішенні спору застосувати строки позовної давності. Згідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. В ч. 1 ст. 264 ЦК України вказано, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу чи іншого обов'язку. В ч. 3 цієї ж статті вказано, що після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Як вбачається з матеріалів справи, позовну заяву зареєстровано в суді 09.10.2014 року. Позивач звернувся до суду з даним позовом, оскільки за ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду від 03.06.2014 року відмовлено Комунальному підприємству Білоцерківської міської ради "Білоцерківтепломережа" у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з [PERSON] в сумі 20 705 грн.39 коп., що слідує з копії цієї ухвали. Але відповідно до вимог ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову, а не у разі звернення до суду особи із заявою про видачу судового наказу. А тому з врахуванням всіх вищенаведених правових норм суд вважає за можливе стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за надані послуги за період з жовтня 2011 року в межах строку позовної давності, відповідачами не було вчинено жодних дій, які б свідчили про визнання ними боргу. Судом враховуються ті обставини, що відповідач [PERSON] [INFO], тобто, вона досягла повноліття [INFO], а згідно ст.64 ЖК України, на що вказано вище, солідарну майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають з договору найму, несуть повнолітні члени сім'ї наймача. Отже, [PERSON] може нести відповідальність щодо оплати житлово-комунальних послуг з [INFO]. Згідно розрахункового листа абонента сума заборгованості за період з жовтня 2011 року по лютий 2013 року становить 6027 грн.64 коп., цю суму суд вважає за можливе стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON]; сума заборгованості за період з березня 2013 року по липень 2014 року включно становить 4509 грн.64 коп., цю суму суд вважає за можливе стягнути солідарно з усіх відповідачів. Відповідно до ст.88 ЦПК України, ст..4 Закону України «Про судовий збір» підлягає стягненню з відповідачів сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір в сумі 243 грн.60 коп. згідно наданого платіжного доручення по 81 грн.20 коп. з кожного. Не підлягають до задоволення вимоги позивача, викладені в письмовій заяві, щодо стягнення з відповідачів витрат за направлення телеграм в сумі 168 грн., оскільки до суду надано тільки ксерокопію фіскального чека, на якому дописано від руки прізвище -[PERSON], оригінал чека не надано, а тому суд вважає, що ці витрати не підтверджено належними доказами. Враховуючи наведене та

Outcome: partial