Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

16.06.2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , ТОВ «КІРОВОГРАД ПРАВЕКССЕРВІС», ТОВ «БУДТРАНССЕРВІС», третя особа: ПАТ «ФІДОКОМБАНК», Фортечний відділ виконавчої служби у м. Кропивницькому Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про визнання права власності на Ѕ частину будинку [ADDRESS] , який було набуто за період шлюбу позивача та померлого [PERSON] . Також позивач просила визнати за нею право власності на ј частки у статутному капіталі ТОВ «БУДТРАНССЕРВІС» та ТОВ «КІРОВОГРАД ПРАВЕКССЕРВІС», що належали за життя [PERSON] . Ухвалою судді від 18.06.2020 року позовну заяву залишено без руху та запропоновано усунути недоліки надати належним чином уточнену, надани належним чином завірені копії документів квитанцію про сплату судового збору. Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 06.07.2020 року, відкрито провадження по справі та постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, а також призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 01.10.2020 року витребувані копія спадкової справи після смерті спадкодавця. Ухвалою суду від 07.12.2020 року залучено третьою особою Фортечний відділ виконавчої служби у м. Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро). Ухвалою суду від 11.01.2021 року закрито підготовче засідання. В судовому засіданні представник позивача адвокат Майнард Н.О., підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідачів [PERSON] адвокат Грицина В.І. позов визнала в частині визнання права власності на Ѕ частини спільної сумісної власності подружжя, яке було набуто за час шлюбу, підтримала поданий відзив та просила відмовити у задоволенні решти заявлених вимог. Відповідач ТОВ «КІРОВОГРАД ПРАВЕКССЕРВІС», 30.03.2021року, через канцелярію суду подав заяву про визнання заявлених вимог в повному обсязі та розгляд справи без його участі, за наявними у матеріалах справи документами. Відповідач ТОВ «БУДТРАНССЕРВІС», 30.03.2021року, через канцелярію суду подав заяву про визнання заявлених вимог в повному обсязі та розгляд справи без його участі, за наявними у матеріалах справи документами. Третя особа ПАТ «ФІДОКОМБАНК», повідомлялась належним чином, проте, на адресу суду повертається поштова кореспонденція з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою». Третя особа Фортечний відділ виконавчої служби у м. Кропивницькому Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про час розгляду справи належно повідомлялась. На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила наступне. 24.06.1978 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] (прізвище дружини після шлюбу [PERSON] ). За час шлюбу народилась [PERSON] , [INFO] . З моменту реєстрації шлюбу і по 20.03.2013 року чоловік і дружина жили разом, вели спільне господарство. Кожен з членів сім`ї вносив свою частку за для досягнення достатку та сімейного благополуччя. Всі доходи одержані членами сім`ї витрачались за обопільними рішеннями чоловіка та дружини. На протязі 1984-1985pоків подружжям спільно побудовано будинок [ADDRESS] , який був введений в експлуатацію та видано Свідоцтво на право власності на нерухоме майно 28.01.1992року на ім`я чоловіка - [PERSON] . Крім того, 03.12.1996 [PERSON] було набуло Ѕ у статутному капіталі ТОВ «КІРОВОГРАД ІІРАВЕКССЕРВІС» в розмірі 1005грн та 07.09.1994 Ѕ у статутному капіталі ТОВ "БУДТРАНССЕРВІС" в розмірі 10 050грн. 20.03.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, поділу майна у судовому порядку здійснено не було, позивачка разом із дочкою [PERSON] , [INFO] продовжує проживати у спільному будинку. У 2017 році, [PERSON] одружився із [PERSON] і почав мешкати за іншою адресою. Від спільного проживання подружжя має чотирьох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] [INFO] помер. Позивачка звернулася за видачею свідоцтва про право на частину у спадщині майна колишнього чоловіка до приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Потьомкіної І.А. та отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із тим, що [PERSON] , як колишня дружина не має правовстановлюючих документів на майно та майнові права, які набуті подружжям в період шлюбу (спільну сумісну власність) із рекомендацією звернутися до суду за врегулюванням цього питання. Крім того, [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Потьомкіної І.А. з проханням видати свідоцтво про право власності на частку у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, після смерті колишнього чоловіка, а саме по Ѕ частки у статутному капіталі ТОВ «Агрофірма «Ліщина», ТОВ «КІРОВОГРАД ПРАВЕКССЕРВІС» та ТОВ «БУДТРАНССЕРВІС». Постановою приватного нотаріуса від 12.02.2020 у видачі свідоцтва відмовлено, оскільки чинним законодавством не передбачена видача таких свідоцтв колишній дружині померлого чоловіка. Право власності на будинок набуте [PERSON] 28.01.1992р. Державна реєстрація товариств, у статутний фонд яких померлий зробив внески, відбулась 07.09.1994 та 03.12.1996 роки. Із Відомостей з державного реєстру іпотек позивачці стало відомо, що ПАТ «Эрсте Банк» (код 34001693) 28.10.2008року було зареєстровано обтяження на об`єкт спільного сумісного майна будинок номер [ADDRESS] . 5 червня 2013р. AT «Эрсте Банк» ("Erste Bank") змінив свою назву із ПАТ «Эрсте Банк» на ПАТ «ФІДОКОМБАНК» (код 34001693). ПАТ «ФІДОКОМБАНК» був повним правонаступником прав та обов`язків AT «Эрсте Банк». Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань юридичну особу ПАТ «ФІДОКОМБАНК» 05.08.2014 було припинено без правонаступників. Вимоги про сплату заборгованості на адресу Позивачки від правонаступника не надходили. Проте, обтяження із спільного майна зняте не було, що ускладнює для спадкоємців оформлення правовстановлюючих документів. Випискою із Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що Кіровським відділом ДВС Кіровоградського МУЮ накладений арешт на вищезазначений будинок на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.10.2012. В позасудовому порядку вирішити спір не вдалось, що в подальшому призвело до подання позову до Кіровського районного суду м. Кіровограда з вимогою про визнання права власності в порядку розподілу майна подружжя. У задоволенні заявлених вимог було відмовлено, оскільки не було залучено до розгляду справи усіх співвідповідачів. Поняття, зміст права класності та його здійснення закріплено у статтях 316,319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб. Відповідно до ч.1 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц. Вимогами частин першої, другої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. У п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року №7 передбачено, що у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Згідно п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні врахувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя (ст. 60, 61 СК України). Згідно ст. 71 Закону України «Про нотаріат» у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. На підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя, що є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності. Свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з них видається нотаріусом за місцем відкриття спадщини. В постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.03.2019 року приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Потьомкіної І.А. є посилання на Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України в тому контексті, що позивачка не надала свідоцтво про укладення шлюбу, як того вимагає глава II розділу II Порядку. Тому нотаріус зазначила: «...законодавством не передбачено видачу свідоцтва про право власності в спільному майні колишній дружину (чоловікові)...». Як вбачається з відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, які надані позивачкою до матеріалів справи, 28.10.2008р. приватним нотаріусом Зубко О.П. на підставі договору іпотеки внесено тип обтяження заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер 8124161, Також 08.11.2012р. на підставі постанови Кіровського ВДВС про відкриття виконавчого провадження зареєстровано тип обтяження арешт нерухомого майна, реєстраційний номер 13220592. Пунктом 3 глави 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено: «3. Видача свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя у випадку наявності заборони відчуження або арешту на майно: 3.1. За наявності заборони відчуження житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна, свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя видається у разі згоди на те кредитора (відповідного податкового органу); 3.2. Згода кредитора має бути викладена у формі письмової заяви; 3.3. Якщо на вищевказане майно накладено арешт судовими чи слідчими органами, видача свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя відкладається до зняття арешту». З приводу заявлених вимог, про визнання права власності на: ј частки у статутному капіталі ТОВ «КІРОВОГРАД ПРАВЕКССЕРВІС»; ј частки у статутному капіталі ТОВ «БУДТРАНССЕРВІС» - суд відмовляє, виходячи з того, що заявлені вимоги не ґрунтуються на вимог діючого законодавства. За змістом статті 115 ЦК України, статті 85 ГК України та статті 12 Закону України «Про господарські товариства» власником майна, переданого господарському товариству у власність його учасниками як вклад до статутного (складеного) капіталу, є саме товариство, відчуження учасником товариства частки в статутному капіталі на користь іншої особи не припиняє права власності товариства на майно, яке обліковується на його балансі, у тому числі на внесені до статутного капіталу вклади учасників. \~ \~ \~ \~ Грошові кошти, внесені одним з подружжя, який є учасником господарського товариства, у статутний капітал цього товариства за рахунок спільних коштів подружжя, стають власністю цього товариства, а право іншого з подружжя на спільні кошти трансформується у право вимоги на виплату частини вартості такого внеску. При цьому одним із визначальних є факт набуття подружжям таких грошових коштів у шлюбі. Таким чином, якщо один з подружжя є учасником господарського товариства і вносить до його статутного капіталу майно, придбане за рахунок спільних коштів подружжя, то таке майно переходить у власність цього підприємства, а в іншого з подружжя право власності на майно (тобто речове право) трансформується в право вимоги (зобов`язальне право), сутність якого полягає у праві вимоги виплати половини вартості внесеного майна в разі поділу майна подружжя або право вимоги половини отриманого доходу від діяльності підприємства. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 13 березня 2019 року по справі №756/10797/15-ц та від 07 травня 2019 року по справі № 490/1408/15-ц, провадження № 61-30034св18. В даному випадку вона має право лише на вимогу виплати половини вартості внесеного майна в якості частки в статутному капіталі товариств. Згідно з вимогами ст.ст.124,129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Відповідно до п.1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 2 ст. 60 СК України, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 4 статті 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Відповідно до ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Згідно з ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно із ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, щодо задоволення заявлених вимог в частині визнання права власності на Ѕ частину будинку [ADDRESS] , щодо задоволення решти вимог відмовити. Судовий збір підлягає розподілу в порядку\~ст. 141 ЦПК України. Позивачка недоплатила судовий збір за третю вимогу тому суд стягує з неї на користь держави судові витрати у розмірі 378 грн.10 коп. На підставі ст. 15,16,369 ЦК Україніст.ст.60.61,65,70 ,Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року викладеного та

Outcome: partial