Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

позивач ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Донецьке обласне управління АТ "Ощадбанк" 30 березня 2017 р. звернувся до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до кредитного договору № 4724 від 19 жовтня 2012 року відповідач [PERSON] отримав кредит на споживчі цілі в розмірі 9000 грн на строк до 18 жовтня 2017 року. 19 жовтня 2012 року між банком та [PERSON] було укладено договір-поруки № 4724а, згідно якого [PERSON] зобов'язався перед Банком відповідати в тому ж розмірі, що і [PERSON]. ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Донецьке обласне управління АТ "Ощадбанк" цілком виконав зобов'язання перед боржником, шляхом надання кредиту, але відповідач, порушив графік погашення кредиту, внаслідок чого, утворилась заборгованість, яка станом на 25 січня 2017 року складає 3098,97 гривень. Представник позивача ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Донецьке обласне управління АТ "Ощадбанк" не з'явився у судове засідання, надав заяву з клопотанням розглядати справу у його відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином, про що є повідомлення на сайті Судовї влади. Причини, неявки суду не повідомив, заяву з клопотанням про відкладення розгляду справи суду не надав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином, про що є повідомлення на сайті Судовї влади. Причини неявки суду не повідомив заяву про відкладення розгляду справи не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. З огляду на це на це на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. \~ Судом, встановлено, що 19 жовтня 2012 року між [PERSON] та ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Донецьке обласне управління АТ "Ощадбанк" укладено кредитний договір № 4724, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 9000 гривень строком до 18 жовтня 2017 року (а.с. 6-7 ) Відповідно до ст.526 ЦК України, сторони мають виконувати зобов'язання належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 628, ст. 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідач, укладаючи договір, погодився з зазначеними в ньому умовами, оскільки заява (анкета) на оформлення кредитної картки, заява про відкриття рахунку і надання послуг з кредитування підписани ним, в тому числі і в графі щодо погодження з умовами і правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, про що виразив свою згоду. На час розгляду справи судом сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 19 жовтня 2012 року, складає 3098,97 гривень, з яких: - заборгованість за кредитом складає 1270,11 грн. ; - заборгованість по процентам за користування кредитом складає 564,42 грн. - пеня складає - 1,22 грн.; - інфляційне збільшення заборгованості складає - 1146,06 грн.; - три проценти річних складає - 117,16 грн. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; \~ 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Тобто вимоги про повернення відповідачем кредиту, оскільки вона прострочила виконання зобов'язання, частини кредиту, що залишилась, та сплати процентів є такими, що ґрунтуються на законі. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором позичальник [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором згідно графіку погашення кредиту та процентів належним чином не виконувала, в звязку з чим станом на 25.01.2017 року мала прострочену заборгованість за кредитом 3098,97\~ гривень, з яких: - заборгованість за кредитом складає \~1270,11\~\~ гривень; - заборгованість по процентам за користування кредитом складає \~564,42 \~ гривень; - пеня складає - 1,22 грн.; - інфляційне збільшення заборгованості складає - 1146,06 грн.; - три проценти річних складає - 117,16 грн. Цей розрахунок заборгованості відповідає умовам кредитного договору та відповідачкою\~ не спростований. Відповідно до п. 8.1 договору поруки від 19.10.2012 року [PERSON] зобов'язався перед Банком відповідати в тому ж розмірі, що і [PERSON] по кредитному договору № 4724а. В пункті 8.1. зазначеного договору Поручитель (тобто [PERSON]В.) зобов'язується перед Кредитором (тобто Банком) відповідати по зобов'язанням [PERSON], що витікають з кредитного договору № 4724 від 19 жовтня 2012 року, що укладений між Кредитором і Боржником на суму гривень з кінцевим терміном повернення не пізніше 18 жовтня 2017 року. Поручитель відповідає перед Кредитором в тому ж розмірі, що і боржник. Згідно статті 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановленого додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсягу, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно частини 1 статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Як вбачається зі змісту пункту 8.1 зазначеного договору поруки, відповідач [PERSON] зобов'язується перед Кредитором (тобто Банком) відповідати по зобов'язанням Боржника (тобто [PERSON]В.), що витікають з кредитного Договору № 4724 від 18 жовтня 2017 року. Як встановлено судом відповідачу [PERSON] видано кредит у сумі 9000 грн., заборгованість, яка виникла у відповідача [PERSON] на час розгляду справи перед банком складає 3098,97 гривень. Відповідач [PERSON] відповідно до п. 8.1 Договору поруки, поручився перед Банком за виконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі, тобто погодивсся з усіма умовами кредитного договору. За встановлених обставин суд вважає, що обов'язки поручителя [PERSON] не припинилися та він повиненн відповідати за невиконання боржником [PERSON] зобов'язання у повному обсязі відповідно до вимога статті 554 ЦК України та Договору поруки. За наведених підтав та встановлених обстави суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення суми заборгованості за Договором, процентів за користування кредитом задоволено повністю на підставі статей 526, 554, 611, 1054 ЦК України. Але,\~ позивач, звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, просить стягнути пеню у сумі 1,22 грн., але зазначені штрафні санкції нараховані після 14 квітня 2014 року особі, яка зареєстрована у населеному пункті, у якому проводилась антитерористична операція, а тому у такому випадку нарахування штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами забороняється законом. Так, згідно із ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року №1669-VII на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно з Переліком населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженим розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р, м.Дружківка Донецької області віднесено до вказаного переліку. Відповідачі зареєстровані за адресою: [INFO], отже, на підставі вказаного Закону він має бути звільнений від сплати штрафних санкцій за вказаним договором кредиту в сумі 1,22 грн., які нараховані після 14 квітня 2014 року. З врахуванням викладеного, заборгованість станом на 25.01.2017 року складає 3097,75 грн., з яких: 1270,11 грн. - заборгованість за кредитом, 564,42 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 117,16 грн. - три проценти річних, 1146,06 грн. - інфляційне збільшення заборгованості. Таким чином, позов задоволено шляхом стягнення суми заборгованості, процентів та частково пені, з відповідачів солідарно в сумі 3097,75 гривні. Відповідно до частини 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимога, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимога, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. \~ Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" із позовних заяв майнового характеру, які подані юридичною особою справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 1600 гривень. Суд, дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості, яка складає 3097,75 гривень. З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у розмірі 1600 гривень, які підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідачів [PERSON], [PERSON].

Outcome: partial