Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

\~Направленим позовом прокурор в інтересах держави просив суд ухвалити рішення, яким: визнати недійсним та скасувати рішення 36 сесії 5 скликання Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 7 квітня 2010 року щодо надання [PERSON] (далі відповідач 1) у власність земельну ділянку площею 0,0835 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії "ЯЛ" № 547950, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів за № 011020900539; скасувати реєстрацію права власності [PERSON] (далі відповідач 2) на земельну ділянку з кадастровим номером 1822083000:07:002:1416, проведену згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 19 лютого 2014 року за № 574 (номер запису про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 4730097); витребувати у Їлмаз Ендер (далі відповідач 3) на користь Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області (далі відповідач 4) земельну ділянку площею 0,0835 га, кадастровий номер 1822083000:07:002:1416, що знаходиться на території Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області; скасувати реєстрацію права власності відповідача 3 на земельну ділянку з кадастровим номером 1822083000:07:002:1416, проведену згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 8 червня 2016 року за № 3554. Як на підставу звернення до суду з даним позовом та у його обґрунтування прокурором зазначено наступне. Судовим рішенням скасовано рішення відповідача 4 в частині надання відповідачеві 1 спірної земельної ділянки та визнано недійсним і скасовано державну реєстрацію державного акта про право власності на дану земельну ділянку. В подальшому позивачем було встановлено, що вказане рішення суду виконане не було, адже попередній власник земельної ділянки за деякий час до його ухвалення відчужила спірну земельну ділянку відповідачу 2, а остання, в свою чергу, згодом відчужила її відповідачу 3. Таким чином, продовжує автор позову, права держави з боку відповідачів порушені, а тому підлягають судовому захисту. У судовому засіданні прокурор заявлені вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити з наведених у позовній заяві підстав. Представники відповідачів 2-3 щодо задоволення позову заперечили, адже вважають його безпідставним. Третя особа, будучи завчасно та належним чином повідомленою про день та час слухання справи, не виявила бажання брати у ній участь. Заслухав пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідив надані ними докази, судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідно ним правовідносини. 7 грудня 2005 року відповідачеві 1 Вересівською сільською радою Житомирського району Житомирської області безкоштовно у приватну власність передано земельну ділянку площею 0,1000 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: с. Вереси Житомирського району Житомирської області, бригада Смоківка, ділянка № 321 (а.с.12), у зв'язку з чим на ім'я останньої 9 лютого 2006 року видано державний акт на право власності на даний обєкт нерухомості (а.с.13). Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 25 лютого 2014 року (а.с.18-19, 62-63), серед іншого, скасовано рішення 36 сесії 5 скликання відповідача 4 від 7 квітня 2010 року в частині надання відповідачеві 1 у власність земельної ділянки площею 0,0835 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та визнано недійсними та скасовано державну реєстрацію державного акту на право власності на земельні ділянку на ім'я останньої серії "ЯЛ" № 547950 від 7 червня 2010 року (а.с.11). Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 23 червня 2014 року (а.с.20-21, 64-65) вищевказане рішення суду першої інстанції залишене без змін. 19 лютого 2014 року між відповідачем 1 та відповідачем 2 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, за яким відповідач 1 відчужила відповідачу 2 земельну ділянку площею 0,0835 га кадастровий номер 1822083000:07:002:1416, що знаходиться по вул. Труда, 30/1 в с. Іванівка Житомирського району Житомирської області (а.с.14-15). 8 червня 2016 року між відповідачем 2 та відповідачем 3 укладено договір купівлі-продажу вищевказаної земельної ділянки (а.с.16-17), за яким її новим власником став відповідач 3. 1 грудня 2016 року Апеляційний суд Житомирської області ухвалив рішення (а.с.22-23, 57-58, 66-67), яким скасував згадуване вище рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 25 лютого 2014 року в частині скасування рішення 36 сесії 5 скликання відповідача 4 від 7 квітня 2010 року у частині передачі відповідачеві 1 у власність земельної ділянки площею 0,0835 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по вул. Труда, 30/1 у с. Іванівка Житомирського району Житомирської області, визнання недійсним та скасування державної реєстрації державного акту на право власності на земельну ділянку на імя відповідача 1 серії "ЯЛ №547950" від 7 червня 2010 року, та ухвалив в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову. Крім цього, рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 18 січня 2017 року (а.с.68-69), що на час ухвалення даного рішення суду не набрало законної сили, відмовлено у задоволенні позову Житомирської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі відповідача 4 до відповідача 2 та відповідача 3 про витребування земельної ділянки та скасування реєстрації права власності. Правовідносини, що склались між сторонами у даній справі, врегульовані наступними положеннями актів цивільного законодавства. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених ЗК України, провадиться один раз по кожному виду використання (ч. 4 ст. 116 ЗК України). Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України). Проаналізувавши фактичні обставини справи та норми закону, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов до висновку про наявність підстав для повного задоволення позову, виходячи з наступного. Частиною 4 ст. 116 ЗК України декларується, що передача земельних ділянок у власність громадян (приватизація) провадиться один раз по кожному виду використання. У ході розгляду справи встановлено та не спростовувалось сторонами, що відповідач 1 скористалась таким правом декілька разів по різним видам використання земельних ділянок. Таким чином, суд вважає, остання зловживала наданим правом щодо приватизації земельних ділянок повторно по здійсненому виду використання, а відповідно відповідач 4 незаконно ухвалив рішення про передачу спірної земельної ділянки у власність відповідача 1. За таких фактичних обставин рішення відповідача 4 про передачу відповідачеві 1 згадуваної земельної ділянки підлягає визнанню недійсним та, відповідно, скасуванню. Враховуючи зазначене підлягають до задоволення і послідуючі вимоги прокурора, адже є похідними від вищевказаної та таке їх задоволення, на переконання суду, сприятиме повному захисту прав та інтересів держави. Обраний прокурором спосіб захисту порушених інтересів держави, суд вважає, відповідає характеру спірних правовідносин та узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою при розгляді справи № 3-13гс10. Крім зазначеного, оскільки позовні вимоги підлягають до повного задоволення, на підставі приписів ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача у дольовому порядку слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати за розгляд даної цивільної справи, які складаються із судового збору у сумі 8\~800,00 гривень, тобто по 2\~200,00 гривень з кожного із відповідачів. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved