Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що Відділом державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції відділом державної виконавчої служби Голосіївського РУЮ в м. Києві винесено постанови про накладення арешту на майно боржника [PERSON], в тому числі земельну ділянку площею 0,257 га, кадастровий номер: 3221482101:01:008:0008, та житловий будинок, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], проте зазначена земельна ділянка та житловий будинок знаходяться у заставі ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» згідно Договору іпотеки №18548/2571/322904 від 27 квітня 2007 року, а тому позивач звернувся до суду з вимогами про його виключення його з акту опису та звільнення з-під арешту. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіславши до суду заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності, вимоги позову підтримав в повному обсязі. Представник відповідача ВДВС Васильківського МРУЮ у Київській області в судове засідання не з'явився, надіславши до суду заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Представник відповідача ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві в судове засідання не з'явився, надіславши до суду заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог статей 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 27 квітня 2007 року в забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором №014/2571/74/54944 між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] було укладено договір іпотеки №18548/2571/322904 , відповідно до [PERSON] надав в іпотеку житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та земельну ділянку, площею 0,257 га, кадастровий номер: 3221482101:01:008:0008, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Назаренко О.Ю. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №36618094 від 19.03.2013 року, з метою виконання виконавчого листа №2-1326 виданого 05.04.2012 року Голосіївським районним судом м. Києва, накладено арешт на вищезазначені земельну ділянку та житловий будинок. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Кузьменко Л.М. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №32674010 від 23.05.2012 року, з метою виконання виконавчого листа №2-2189/11 виданого 27.02.2012 року Голосіївським районним судом м. Києва, накладено арешт на вищезазначені земельну ділянку та житловий будинок. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Чаргадзе Н.О. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №43985250 від 20.09.2012 року, з метою виконання виконавчого листа №2604/12707/2012 виданого 06.08.2012 року Дніпровським районним судом м. Києва, накладено арешт на вищезазначені земельну ділянку та житловий будинок. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Кузьменко Л.М. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №43985250 від 11.07.2014 року, з метою виконання виконавчого листа №752/1156/13-ц виданого 24.10.2013 року Голосіївським районним судом м. Києва, накладено арешт на вищезазначені земельну ділянку та житловий будинок. Згідно з ч.1 ст. 60 Закону України " Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на майно і про звільнення майна з-під арешту. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" від 27 серпня 1976 року № 6 за правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядають вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. У Постанові Пленуму Верховного Суду України №14 від 26.12.2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» зазначається, що вимоги осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішується шляхом пред'явлення ними позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. Відповідно до ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом. Статтею 41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Статтею 572 ЦК України передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Відповідно до п. 2 ст. 590 ЦК України «Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом». Пунктом 2 ст. 589 ЦК України передбачено, що за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги. Обтяженням є право обтяжувача на нерухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на нерухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов"язує виникнення прав і обов'язків щодо рухомого майна. Відповідно до обтяження в обтяжувача і боржника виникають права і обов'язки, встановлені законом та/або договором. Вимоги до правочину, на підставі якого виникає обтяження, встановлюються законом. Обтяження поділяються на публічні та приватні. Публічними є обтяження нерухомого майна, яке виникає відповідно до закону або рішення суду. Приватні обтяження можуть бути забезпечувальними та іншими договірними. Забезпечувальним є обтяження, яке встановлюється для забезпечення виконання зобов'язання боржника або третьої особи перед обтяжувачем.(ст.З,4 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрації обтяжень»). Відповідно до ст.15 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрації обтяжень» обтяжувач (продавець) рухомих речей, які є предметом купівлі-продажу в кредит з відстроченням або розстроченням платежу, набуває пріоритет з моменту реєстрації відповідного обтяження. Такий пріоритет є вищим за інші обтяження майна боржника, встановлені на користь інших обтяжувачів, навіть якщо такі обтяження були зареєстровані раніше. Правило визначення пріоритету згідно з цією статтею застосовується за умови, що обтяження, встановлено на користь продавця товару в кредит, було зареєстроване протягом п'яти днів із дня продажу і відповідний обтяжувач у зазначений строк письмово повідомив про виникнення в нього вищого пріоритет всіх інших обтяжувачів майна боржника, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження. Враховуючи, що земельна ділянка площею площею 0,257 га, кадастровий номер 3221482101:01:008:0008, та житловий будинок, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], знаходяться у заставі ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» згідно Договору іпотеки №18548/2571/322904 від 27 квітня 2007 року, випливає, що право застави на спірне нерухоме майно виникло у позивача ще 27 квітня 2007 року, а тому суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved