Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом, вказуючи, що 18.11.2009 року шлюб, укладений між нею та відповідачем було розірвано. З відповідачем вони мають спільну неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу донька [PERSON] проживає з нею та знаходиться на повному її утриманні. Відповідно до рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 30.12.2016 року розмір аліментів на утримання доньки [PERSON] було змінено та відповідно до даного рішення відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на її користь на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.11.2016 року до досягнення дитиною повноліття. Окрім цього, [INFO] відповідно до вказаного вище рішення суду у Вільногірському міському суді Дніпропетровської області нею було отримано виконавчий лист у справі № 174/671/16-ц про зміну розміру стягнення аліментів та пред`явлено до виконання до Вільногірського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), старшим державним виконавцем якого 15.03.2017 року відкрито виконавче провадження № 53587665. Однак, відповідач тривалий час офіційно не працює і будь-якої матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Внаслідок невиконання відповідачем рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 30.12.2016 року за ним утворилася заборгованість з виплати аліментів на утримання доньки [PERSON] за період з 11.11.2016 року по 01.03.2020 року в розмірі 50819,73грн. Розмір заборгованості зі сплати аліментів, нарахований державним виконавцем, відповідачем в судовому порядку не оскаржувався. Окрім цього, відповідачем надана до Вільногірського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) заява про те, що йому відомо про розмір заборгованості та про зобов`язання її сплачувати. Даний факт підтверджується копією заяви відповідача від 25.09.2019 року. Згідно з ч.1 ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно наданих відповідачем чеків, ним частково сплачено аліменти на утримання доньки у таких розмірах: за лютий 2018 року - 1005 грн. 03 коп.; за березень 2018 року - 1005 грн. 03 коп.; за жовтень 2018 року - 333 грн. 66 коп.; за листопад 2018 року - 510 грн. 05 коп. Відповідач, [PERSON] , не платить аліменти та не виплачує заборгованість з аліментів, тому вона має право стягнути з нього неустойку (пеню). За її розрахунками за період з 11.11.2016 року по 01.03.2020 року сума неустойки, яку відповідач зобов`язаний сплатити на її користь становить 15896,26 грн. Окрім цього, відповідач є працездатною особою, не має на утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, хронічних захворювань, які б перешкоджали йому виконувати свій обов`язок щодо утримання дитини - не має. Як їй відомо, відповідач має дохід від надання в оренду земельного паю та має періодичні заробітки від виконання ремонтних робіт. Просить стягнути з [PERSON] на її користь неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 15896,26 грн. по виконавчому провадженню № 53587665. Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 30.03.2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. (а.с.80) Відповідач в судове засідання не з`явився вдруге, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 40, 48, 60, 75), у відповідності до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав, тому суд, відповідно до ч.8 ст.178, ст.ст. 280-281 ЦПК України, вирішує справу у заочному порядку за наявними матеріалами. Представник третьої особи Вільногірського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Ляшенко Ю.Ю., в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі представника відділу (а.с. 50,61) та повідомив про передачу виконавчого провадження № 53587665 до Новокодацького відділу ДВС у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального міністерства юстиції (м.Дніпро). (а.с.76) Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 18.11.2009 року (а.с.6), мають дочку [PERSON] , [INFO] (а.с.5), рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 30.12.2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки всіх видів доходу, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини, починаючи з 11.11.2016 року до повноліття дитини (а.с.7-8), на підставі якого був виданий виконавчий лист (а.с.9), який пред`явлений позивачкою для виконання до органів Державної виконавчої служби та у період з 15.03.2020 року по 02.04.2020 року перебував на виконанні у Вільногірському міському відділі державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (а.с.10), після чого переданий до Новокодацького відділу ДВС у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального міністерства юстиції (м.Дніпро). (а.с.76) Однак, відповідач свої обов`язки по утриманню дитини виконував неналежним чином, внаслідок чого у нього за період з 11.11.2016 р. по 01.03.2018 р. утворилася заборгованість по аліментах, яка згідно довідок Вільногірського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції станом на 31.01.2020 року становить 50819,73 грн. (а.с. 11-22) Факт часткової сплати відповідачем аліментів 14.03.2018 року у розмірі 1005,03 грн., 16.03.2018 року у розмірі 1005,03 грн., 22.10.2018 року у розмірі 333,66 грн., 04.11.2018 року у розмірі 498,00 грн., та 04.11.2018 року у розмірі 12,05 грн., підтверджено копіями квитанцій (а.с.23), що стороною позивача не заперечується. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Вказаний порядок обчислення пені у разі виникнення заборгованості зі сплати аліментів, узгоджується з правовими висновками Верховного Суду викладеними в постановах Верховного суду від 03.04.2019 року у справі № 333/6020/16-ц, та від 16.03.2020 року у справі № 442/3023/16-ц, які є останніми за часом, що стосуються спірних правовідносин. Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі № 755/10947/17 від 30.01.2019 року, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно п.2 постанови Пленум Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року, передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Таким чином, оскільки позивачкою доведено факт наявності у відповідача аліментних зобов`язань та їх неналежного виконання, то її вимоги щодо стягнення з останнього пені за прострочення сплати вказаних платежів підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки в межах заявлених нею вимог, оскільки хоча позивачкою розрахунок заборгованості пені здійснено без дотримання вимог вищезазначених позицій Верховного Суду, однак розрахована позивачкою сума пені не перевищує суму основного боргу відповідача зі сплати аліментів, відомостей про застосування заходів, передбачених ч.14 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" відповідачем не надано, як і доказів того, що заборгованість по аліментам виникла внаслідок незалежних від нього причин (несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками або по іншим поважним причинам), тому з відповідача на користь позивачки слід стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за вказаний нею період в межах заявлених нею позовних вимог, тобто в розмірі 15896,26 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позивачка при подачі позову звільнена від сплати судового збору, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп. слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі ст. ст. 180, 182, 196 Сімейного кодексу України і

Outcome: approved