Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

До Слов'янського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до ВАТ «Содовий завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі чоловіка, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та стягнення моральної шкоди. Дана позовна заява мотивована тим, що чоловік позивачки [PERSON] працював постійно на ВАТ «Содовий завод» в період з 1992 року по 1999 рік включно. З жовтня 1996 року ВАТ «Содовий завод» припинив виплачувати працівникам заробітну плату. Чоловік позивачки неодноразово звертався до відповідача за отриманням невиплаченої заробітної плати, але кожний раз отримував відмову через відсутність коштів. 26 серпня 1999 року [PERSON] був звільнений з роботи наказом № 423 від 26.08.1999 року. Після звільнення він також неодноразово звертався до відповідача за отриманням невиплаченої заробітної плати, але кожний раз отримував відмову через відсутність коштів. [INFO] чоловік позивачки помер. Позивачка вважає, що має законне право отримати заборгованість по заробітній платі померлого чоловіка у відповідності до ст. 1227 ЦК України, розмір якої становить 295,29 грн. Крім того, порушення відповідачем трудових прав її чоловіка привели до втрати його налагоджених і нормальних життєвих зв»язків, через що він вимушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя та своєї сім»ї. Через провину відповідача він не міг своєчасно та в повному обсязі оплачувати житлово-комунальні послуги, належним чином харчуватися та вдягатися, утримувати свою сім»ю. Внаслідок цього він став нервовим, роздратованим та пригніченим, погіршився стан його здоров»я, у звязку з чим позивачка вважає, що її чоловіку належить право на стягнення моральної шкоди, розмір якої вона оцінює в 2000,00 грн. Також, відповідно до ст. 117 КЗпП України у випадку невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, підприємство зобов»язано виплатити його середній заробіток за час затримки розрахунку по день його смерті. Розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку, тобто за період з 27 серпня 1999 року по [INFO] становить 5082,68 грн. Просить суд стягнути з ВАТ «Содовий завод» на її користь заборгованість по заробітній платі чоловіка в розмірі 295,29 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 5082,68 грн. та моральну шкоду в розмірі 2000,00 грн. До судового засідання позивачка [PERSON] не з»явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. 05.08.2014 року від позивачки надійшла заява, в якій вона просить суд розглянути справу без її участі та задовольнити її позовні вимоги. Представник відповідача - Відкритого Акціонерного Товариства «Содовий завод про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. 07 квітня 2014 року до суду від відповідача надійшла Заява, в якій просять розглянути справу без участі представника ВАТ «Содовий завод». Відповідно до зазначеної заяви відповідач позовні вимоги [PERSON] визнає тільки в частині заборгованості по заробітній платі чоловіка позивачки [PERSON]. Інші позовні вимоги відповідачем не визнаються, оскільки у відношенні ВАТ «Содовий завод» 04 вересня 2003 року відкрита ліквідаційна процедура, яка теперішнього часу підходе до логічного кінця, до аукціону. В своїй діяльності ВАТ «Содовий завод» керується Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Абзац 5 ч.1 ст. 25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачає, що при відкритті ліквідаційної процедури «… призупиняються любі економічні санкції» за усіма видами заборгованості ВАТ «Содовий завод». У зв»язку з набранням чинності з 01 січня 2013 року Закону від 22 грудня 2012 року в перехідних положеннях п.1 вказано, що у відношенні підприємств, де вже відкрита ліквідаційна процедура, діє Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом." Тому Слов»янський міськрайонний суд Донецької області стягує суми з ВАТ «содовий завод» на підставі ст.ст. 116, 117 КЗпП України неправомірно, що відноситься фактично до санкцій, тобто порушується норма ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом." На підставі викладеного вважає, що підлягає стягненню тільки дійсна сума заборгованості по заробітній платі. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії ІV-НО № 292413 від 25 серпня 1984 року [PERSON] та позивачка уклали шлюб 25 серпня 1984 року. Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії І-НО № 792550, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Слов»янському району реєстраційної служби Слов»янського міськрайонного управління юстиції, [PERSON] помер [INFO]. Відповідно до довідки 02-29/854 від 24.03.2014 року Райгородоцької селищної ради, позивачка [PERSON] проживала разом з [PERSON] по день його смерті, тобто по [INFO]. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON], працював у Відкритому Акціонерному Товаристві «Содовий завод» та був звільнений 26.08.1999 року. Заборгованість по заробітній платі за період з травня 1999 року по серпень 1999 року становить 295,29 грн. При звільненні з підприємства остаточний розрахунок по заробітній платі з чоловіком позивачки проведений не був, зо вбачається з довідки ВАТ «Содовий завод» (а.с. 5). Відповідно до ст. 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв»язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім»ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Отже, виходячи з положень даної норми Закону, суд доходить до висновку, що вимога позивачки щодо стягнення невиплаченої заробітної плати її померлого чоловіка [PERSON] є цілком правомірною та підлягає задоволенню. При вирішенні питання про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд виходить з наступного. Стаття 116 КЗпП України говорить про те, що при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємтсва, установи, організації провадиться в день його звільнення. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Отже, померлий чоловік позивачки [PERSON] має право на стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по заробітній платі. Однак, виникли правовідносини регулюються інститутом спадкування галузі цивільного законодавства України, а саме статтями 1218, 1219 ЦК України. Стаття 1218 ЦК України говорить про те, що до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1219 ЦК України містить перелік прав та обов»язків, які не входять до складу спадщини, а саме: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об»єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я; 4) право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов»язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України. Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку по заробітній платі є правом померлого чоловіка позивачки та нерозривно пов»язано з його особою, позивачкою не надано суду доказів, що середній заробіток розрахунку був присуджений судом за життя [PERSON], тому, суд доходить до висновку, що в задоволенні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку по заробітній платі необхідно відмовити. Крім того, в своїй позовній заяві позивачка просить стягнути на її користь моральну шкоду в розмірі 2000,00 грн. При вирішенні цього питання суд виходить з наступного. В своїх позовній заяві позивачка зазначає, що порушення відповідачем трудових прав її чоловіка привели до втрати його налагоджених і нормальних життєвих зв»язків, через що він вимушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя та своєї сім»ї. Через провину відповідача він не міг своєчасно та в повному обсязі оплачувати житлово-комунальні послуги, належним чином харчуватися та вдягатися, утримувати свою сім»ю. Внаслідок цього він став нервовим, роздратованим та пригніченим, погіршився стан його здоров»я, у звязку з чим позивачка вважає, що її чоловіку належить право на стягнення моральної шкоди, розмір якої вона оцінює в 2000,00 грн. Однак, з даною вимогою позивачки суд не може погодитися, оскільки стаття 23 Цивільного Кодексу України чітко зазначає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Щодо посилання позивачки про те, що її померлий чоловік зазнав моральних страждань внаслідок порушення відповідачем його права на оплату праці, як обгрунування даної позовної вимоги, то суд вважає, що дане право не може увійти до складу спадщини відповідно до ст. ст. 1218, 1219 ЦК України, оскільки безпосередньо пов»язано з особою померлого. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Приймаючи до уваги, що позивачка в порушення вимог норм процесуального права не надала доказів на підтвердження того, що відповідачем були порушені саме її права, внаслідок чого вона зазнала моральних страждань, суд доходить до висновку, що в задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди необхідно відмовити. Згідно п. 1 ч. 1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин. Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, шо їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Виходячи з цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати, а саме судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial