Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], Приватного акціонерного товариства "Європейський Страховий Союз" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, в подальшому уточнивши свої позовні вимоги, в якому просила суд стягнути з Приватного акціонерного товариства "Європейський Страховий Союз" на її користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 9 554,02 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди - 477,70 грн.; стягнути з [PERSON] на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди - 19 522,30 грн.; стягнути з відповідачів на її користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 500,00 грн. В обґрунтування заявленого позову позивач посилалася на те, що 21.10.2016 року о 16.45 год. у світлу пору доби, [PERSON], керуючи технічно справним автомобілем марки «NISSAN MAXIMA», сірого кольору, номерний знак [NUMBER], рухалася по правій смузі вул. Дніпровська, зі сторони вул. Куйбишева в напрямку вул. Котовського у м. Павлограді Дніпропетровської області. Наближаючись до нерегульованого перехрестя вул. Дніпровська та вул. Плеханова, [PERSON], маючи об'єктивну можливість своїми односторонніми діями забезпечити безпеку дорожнього руху, не врахувала дорожню обстановку, не впевнилася що її дії будуть безпечними та не створять небезпеки або перешкод іншим учасникам дорожнього руху, грубо порушуючи Правила дорожнього руху, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, не зменшила швидкість, не зупинила автомобіль та, не надавши їй дорогу, як пішоходу, яка переходила проїжджу частину вул. Дніпровська по нерегульованому пішохідному переході зліва на право відносно напрямку руху автомобіля, на вказаному пішохідному переході допустила наїзд на неї. В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди їй були спричинені тілесні ушкодження у вигляді переломів лонної та сидаліщної кісток справа. Вищезазначені тілесні ушкодження за своїм характером відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров'я на термін понад три тижні. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 березня 2017 року [PERSON] передано на поруки трудовому колективу Товариства з обмеженою відповідальністю «Парк Інвест» для виправлення та перевиховання за умови, що [PERSON] щомісячно, на зборах трудового колективу звітувати перед трудовим колективом про виконання своїх трудових обов'язків, кожного дня додержуватися норм поведінки в побуті та на роботі, приймати участь в житті трудового колективу, не порушуватиме трудову дисципліну, не звільнятиметься з роботи на протязі одного року з дня передачі на поруки трудовому колективу, та на протязі одного року, щомісячно, на зборах трудового колективу буде доводити до відома членів колективу положення КК України, які передбачають відповідальність за вчинення кримінальних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху; звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності та закрито відносно неї кримінальну справу за звинуваченням у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за умови, що впродовж одного року від дня передачі на поруки, [PERSON] виправдає довіру трудового колективу Товариства з обмеженою відповідальністю «Парк Інвест», не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві "Європейський Страховий Союз". Внаслідок ДТП вона вимушена була витрачати кошти на лікування в розмірі 9 554,02 грн. Зазначає, що спричинена шкода - є цивільно-правовою відповідальністю особи, відповідальність якої застрахована за договором та враховуючи вищезазначені правові норми, ПрАТ "Європейський Страховий Союз" повинно відшкодувати шкоду, пов'язану з лікуванням потерпілого, що складає 9 554,02 грн., моральну шкоду в розмірі 477,70 грн. Внаслідок ДТП вона отримала травми, що спричинили їй не тільки фізичний біль, а й вона вимушена отримувати лікування, терпіти медичні втручання, дотримуватися встановленого медичного режиму та рекомендацій лікарів, що взагалі змінило її звичне життя. Сама дорожня-транспортна пригода здійснила негативний вплив на її психологічне здоров'я та завдала емоційних страждань. Таким чином, діями [PERSON] їй була спричинена моральна шкода, яку вона оцінює в 19 522,30 грн. Крім того, нею були понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 500,00 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити на доводах та підставах, зазначених у позові. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав суду заперечення на позов, відповідно до змісту яких просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, так як цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві "Європейський Страховий Союз", тому саме ПрАТ "Європейський Страховий Союз" повинно відшкодовувати позивачу завдану шкоду внаслідок ДТП. Представник відповідача Приватного акціонерного товариства "Європейський Страховий Союз" у судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини не явки, хоча був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи. Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Так судом по справі встановлено, що 21.10.2016 року о 16.45 год. у світлу пору доби, [PERSON], керуючи технічно справним автомобілем марки «NISSAN MAXIMA», сірого кольору, номерний знак [NUMBER], рухалася по правій смузі вул. Дніпровська зі сторони вул. Куйбишева в напрямку вул. Котовського у м. Павлограді Дніпропетровської області. Наближаючись до нерегульованого перехрестя вул. Дніпровська та вул. Плеханова, [PERSON], не зменшила швидкість, не зупинила автомобіль та не надавши дорогу пішоходу [PERSON], яка переходила проїжджу частину вул. Дніпровська по нерегульованому пішохідному переході зліва на право відносно напрямку руху автомобілі, на вказаному пішохідному переході допустила наїзд на пішохода [PERSON] За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди СВ Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області було відкрите кримінальне провадження № 12016040370002704 від 22.10.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 березня 2017 року [PERSON] передано на поруки трудовому колективу Товариства з обмеженою відповідальністю «Парк Інвест» для виправлення та перевиховання за умови, що [PERSON] щомісячно, на зборах трудового колективу звітувати перед трудовим колективом про виконання своїх трудових обов'язків, кожного дня додержуватися норм поведінки в побуті та на роботі, приймати участь в житті трудового колективу, не порушуватиме трудову дисципліну, не звільнятиметься з роботи на протязі одного року з дня передачі на поруки трудовому колективу, та на протязі одного року, щомісячно, на зборах трудового колективу буде доводити до відома членів колективу положення КК України, які передбачають відповідальність за вчинення кримінальних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху; звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності та закрито відносно неї кримінальну справу за звинуваченням у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за умови, що впродовж одного року від дня передачі на поруки, [PERSON] виправдає довіру трудового колективу Товариства з обмеженою відповідальністю «Парк Інвест», не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку. Зазначено ухвалою суду встановлено, що дійсно 21.10.2016 року о 16.45 год. у світлу пору доби, [PERSON], керуючи технічно справним автомобілем марки «NISSAN MAXIMA», сірого кольору, номерний знак [NUMBER], рухалася по правій смузі вул. Дніпровська зі сторони вул. Куйбишева в напрямку вул. Котовського у м. Павлограді Дніпропетровської області. Наближаючись до нерегульованого перехрестя вул. Дніпровська та вул. Плеханова, [PERSON], маючи об'єктивну можливість своїми односторонніми діями забезпечити безпеку дорожнього руху, не врахувала дорожню обстановку, не впевнилася що її дії будуть безпечними та не створять небезпеки або перешкод іншим учасникам дорожнього руху, грубо порушуючи Правила дорожнього руху, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, не зменшила швидкість, не зупинила автомобіль та не надавши дорогу пішоходу [PERSON], яка переходила проїжджу частину вул. Дніпровська по нерегульованому пішохідному переході зліва на право відносно напрямку руху автомобіля, на вказаному пішохідному переході допустила наїзд на пішохода [PERSON] В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди потерпілій [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження у вигляді переломів лонної та сидаліщної кісток справа. Вищезазначені тілесні ушкодження за своїм характером відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров'я на термін понад три тижні, що підтверджується судово - медичної експертизою № 43/6 від 16 лютого 2017 року. Згідно висновку авто-технічної експертизи № 12/10.1-16 від 20.02.2017 року в даній дорожній обстановці водій автомобіля марки «NISSAN MAXIMA», номерний знак [NUMBER], [PERSON] повинна була діяти відповідно до вимог п.18.1 Правил дорожнього руху України, які вимагають наступне: п. 18.1: - «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека». В даній дорожній обстановці водій [PERSON] мала технічну можливість уникнути наїзду на пішохода [PERSON], своєчасно застосувавши екстрене гальмування із зупинкою автомобіля до місця наїзду. Порушення водієм [PERSON] п.18.1. Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв'язку з настанням вказаної дорожньо-транспортної пригоди. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «NISSAN MAXIMA», номерний знак [NUMBER]- [PERSON], яким має право керувати відповідач [PERSON], на момент ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві "Європейський Страховий Союз", що підтверджується полісом № АЕ/9732950 від 18.05.2016 року, де ліміт відповідальності, за шкоду заподіяну життю і здоров'ю - 200 000,00 грн., шкоду, заподіяну майну - 100 000,00 грн., розмір франшизи - 2 000,00 грн. Так, за загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник, особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом з тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов'язок. Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним обов'язкове (далі Закон № 1961-IV). Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі ст. 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 2231, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. З огляду на вищенаведене сторонами договорів добровільного страхування наземних транспортних засобів та обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договори укладаються з метою забезпечення, як своїх прав, так і прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договорами добровільного страхування наземних транспортних засобів та обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов'язанні ним є страховик). Таким чином потерпілому, як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховиків, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 23.1. ст. 23 зазначеного закону, шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; шкода, пов'язана із смертю потерпілого. Позивач зверталася з заявою до ПрАТ "Європейський Страховий Союз" щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, однак ніяких виплат страховою компанією здійснено не було. Щодо стягнення з ПрАТ "Європейський Страховий Союз" матеріальної шкоди в розмірі 9 554,02 грн. слід зазначити наступне. Дійсно, як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON], у зв'язку з отриманими в результаті ДТП травмами, з 21.10.2016 року по 14.11.2016 року знаходилася на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні КЗ "Павлоградська міська лікарня № 4" ДОР" з діагнозом: перелом лонної та сидаліщної кісток справа, та понесла витрати на лікування. В підтвердження витрат на лікування позивачем до позовної заяви додані квитанції та товарні чеки на загальну суму 9 554,02 грн. Однак, суд приймає до уваги в підтвердження понесених витрат на лікування тільки фіскальний чек ТОВ "Аптеки Медичної академії" від 24.10.2016 року на суму 7,65 грн. (а.с. 10), фіскальний чек ТОВ "Фарма-Кит" від 27.10.2016 року на суму 70,49 грн. (а.с. 10), фіскальний чек ТОВ "Аптеки медичної академії" від 27.10.2016 року на суму 12,75 грн. (а.с. 10), фіскальний чек ТОВ "Фарма-Кит" від 28.11.2016 року на суму 309,29 грн. (а.с. 11), фіскальний чек ТОВ "Фармакіт" від 25.11.2016 року на суму 41,28 грн. (а.с. 11), фіскальний чек ТОВ МК "Іріс" від 24.11.2016 року на суму 49,86 грн. (а.с. 11), фіскальний чек ТОВ МК "Іріс" від 21.11.2016 року на суму 210,95 грн. (а.с. 11), фіскальний чек ФОП [PERSON] від 20.11.2016 року на суму 106,67 грн. (а.с. 11), фіскальний чек ФОП [PERSON] від 18.11.2016 року на суму 84,45 грн. (а.с. 11), фіскальний чек ФОП [PERSON] від 18.11.2016 року на суму 22,95 грн. (а.с. 11), фіскальний чек ФОП [PERSON] від 14.11.2016 року на суму 26,73 грн. (а.с. 11), фіскальний чек ТОВ "Аптеки медичної академії" від 13.11.2016 року на суму 94,27 грн. (а.с. 11), фіскальний чек ТОВ МК "Іріс" від 25.12.2016 року на суму 137,87 грн. (а.с. 12), фіскальний чек ТОВ "Фармакіт" від 22.12.2016 року на суму 45,50 грн. (а.с. 12), фіскальний чек ТОВ "Фарма-Кит" від 24.12.2016 року на суму 70,25 грн. (а.с 12), фіскальний чек ТОВ "Аптеки медичної академії" від 13.12.2016 року на суму 18,01 грн. (а.с. 12), фіскальний чек ТОВ "Аптеки медичної академії" від 12.11.2016 року на суму 16.75 грн. (а.с. 12), фіскальний чек ТОВ МК "Іріс" від 23.12.2016 року на суму 105,48 грн. (а.с. 12), фіскальний чек ТОВ МК "Іріс" від 07.12.2016 року на суму 244,03 грн. (а.с. 12), фіскальний чек ТОВ "Паллада" від 06.12.2016 року на суму 120,55 грн. (а.с. 12), фіскальний чек ТОВ "Фарма-кит" від 02.12.2016 року на суму 462,69 грн. (а.с. 12), фіскальний чек ТОВ Фірма "Мед-Сервіс" від 02.03.2017 року на суму 98,33 грн. (а.с. 13), товарний чек Аптеки Мірра № 8 № А8-Р3-0014318 від 04.12.2016 року на суму 638,00 грн. (а.с. 16), так як тільки зазначені чеки підтверджують витрати позивача на лікування на загальну суму 2 924,31 грн., які підлягають стягненню з ПрАТ "Європейський Страховий Союз". Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи та на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, у ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тобто процесуальними нормами встановлено обов'язок учасників справи доказувати обставини при невизнані або оспорюванні них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Позивачем не доведено, що всі інші надані документи на суму 6 629,71 грн. є витратами на її лікування, тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 26-1 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Таким чином, розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню з ПрАТ "Європейський Страховий Союз" на користь позивача складає 146,21 грн. з розрахунку: 2 924,31 грн. (страхова виплата за шкоду, заподіяну здоров'ю) х 5% = 146,21 грн. Згідно із частиною 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Статтею 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Беручи до уваги положення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. (з подальшими змінами та доповненнями), "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин, зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили, суд, враховуючи характер і тривалість страждань позивача, та ступінь вини відповідача у спричиненні позивачу моральної шкоди, прикладення позивачем додаткових зусиль для поновлення звичного ритму життя, вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн. Стосовно судових витрат, пов'язаних з наданням професійної правничої допомоги слід зазначити наступне. Відповідно до п. п. 47, 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст. ст. 12, 46, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом стягується не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (складання позовної заяви, надання консультацій). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Із матеріалів справи вбачається, що між [PERSON] та адвокатом [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги адвокатом, з розрахунком судових витрат та актом здачі-приймання виконаних робіт від 11.07.2017 року, квитанцією від 01.07.2017 року на суму 7 500,00 грн. Відповідно до ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи положення ст. 137 ЦПК України, суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу є значно завищеним, тому підлягає зменшенню до 1 000,00 грн., яку необхідно стягнути з відповідачів на користь позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв'язку з тим, що позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому з Приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз» необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 3 524,00 грн., а з [PERSON] - в розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial