Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просить: -зобов'язати [PERSON] не перешкоджати [PERSON] брати участь у вихованні та спілкуванні з дочкою [PERSON], -встановити порядок участі [PERSON], [INFO] у вихованні дочки [PERSON], встановивши регламент побачень [PERSON], з малолітньою дочкою [PERSON]: перша, третя субота з 16.00 годин до 19.00 годин неділі, щомісяця з правом батька [PERSON] самостійно особисто забирати дитину [PERSON] [INFO] з дошкільного (шкільного) закладу з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька або його дачі, без присутності матері [PERSON] та друга, четверта неділя щомісяця з 10-00 годин до 19-00 годин з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька без присутності матері [PERSON], -надати можливість спільного відпочинку [PERSON] з його малолітньою дочкою [PERSON] протягом літнього періоду тривалістю три тижні для оздоровлення без присутності матері [PERSON] в обумовлений сторонами термін, -зобов'язати [PERSON] повідомляти [PERSON] про зміну місця знаходження дитини за тиждень до настання настання цих подій з узгодженням місця цього знаходження. В обґрунтування позову зазначено, що з 20 жовтня 2007 року позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 09.03.2017 року. Від шлюбу вони мають доньку - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що з січня 2015 року їх відносини погіршились та у липні 2016 року відповідач залишила позивача та разом з дитиною переїхала жити до своїх батьків. Починаючи з моменту переїзду дитини до іншого місця проживання, відповідач усіма силами позбавляє його можливості нормально спілкуватись з дитиною, у зв'язку з чим він змушений звернутись до суду з вказаним позовом. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позов та просили його задовольнити. Відповідач та її представник в судовому засіданні не заперечували проти часткового задоволення позову та з урахуванням графіку дитини не заперечували проти встановлення наступного порядку побачень позивача з донькою щосуботи з 15-00 год. до 19-00 год. Крім того, в матеріалах справи містяться заперечення проти позову, в яких зазначено, що відповідач ніколи не заперечувала проти участі батька у житті дитини та не перешкоджала у його спілкуванні з нею. Відповідач заперечує проти надання дозволу на побачення позивача з дитиною з ночівлею та їх спільного виїзду на відпочинку і на дачу, у зв'язку з тим, що за місцем мешкання позивача та на дачі відсутні належні гігієнічні умови для тривалого перебування у ньому дитини. Що стосується літніх канікул, то дитина зазвичай все літо проводить у Миколаєві за місцем мешкання бабусі та тітки відповідача, про що позивачеві відомо, оскільки він сам неодноразово там був. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився та надав заяву про розгляд справи за відсутності. Заслухавши позивача, його представника, відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Від шлюбу, який було укладено 20.10.2007 року та розірвано на підставі рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 09.03.2017р., позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Ці обставини підтверджуються копією рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 09.03.2017р. у справі №646/11246/16-ц та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 13.08.2010р. Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції (а.с.8,9-10). Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з матір'ю. Ця обставина булла визнана сторонами. [PERSON] зареєстрований у житловому будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] частина якого належить позивачеві на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 06.04.2017 року. Як вбачається з Акту обстеження умов проживання від 19.07.2017 року, за адресою: [ADDRESS], умови проживання задовільні, будинок з усіма зручностями. В ньому є побутова техніка, кімнати чисті, теплі та просторі, їх санітарний стан задовільний, для дитини є власна кімната з іграшками, місцем відпочинку та столом для занять. У висновку акту зазначено, що батько створив належні умови для дитини (а.с.147). За місцем мешкання [PERSON] характеризується позитивно, що підтверджується актом, складеним десятьма сусідами (а.с.20). Позивач позитивно характеризуєтся за місцем роботи, що підтверджується характеристикою ТОВ «Принт ЛТД» (а.с.19). Згідно сертифікату серії [NUMBER], у [PERSON] ознак наркологічних захворювань не має (а.с.21). Рішенням Червнозаводського районного суду м.Харкова від 04.07.2017 року у справі № 646/4443/17 з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти у розмірі 1 / 4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на утримання [PERSON] (а.с.46), які позивач сплачує в повному обсязі. Статтею 9 Конвенції про права дитини, визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ст..18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Одним з невід'ємних прав людини є право на повагу до свого приватного і сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (надалі - Конвенція), згідно з якою органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. У Постанові Європейського суду з прав людини від 21 червня 1988 по справі «Беррехаб (Berrehab) проти Нідерландів» Суд зазначає, що спільне проживання малолітніх дітей та їх батьків не є необхідною умовою існування "сімейного життя" між ними: "З моменту народження дитини і в силу самого факту народження між ним і його батьками, одруженими, існують узи, складові" сімейну життя ", навіть якщо батьки не проживають разом". Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини. За правилами ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Положеннями ч. 4 та ч.5 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Під час розгляду справи було встановлено, що сторони не дійшли згоди з питання порядку участі позивача у спілкуванні та вихованні дитини, а тому між сторонами дійсно існує спір, який потребує вирішення судом з урахуванням інтересів дитини та інтересів кожної із сторін. 28.12.2017 року Управлінням служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради було надано висновок №745 про визначення порядку участі батька у вихованні малолітньої доньки, а саме щосуботи з 10-00 год. до 19-00 год. та половина літніх канікул для спільного відпочинку. З урахуванням зазначеного висновку, суд вважає за необхідне встановити графік побачення позивача з донькою щосуботи з 10-00 год. до 19-00 год. Вимоги відповідача про обмеження часу побачень кожної суботи з 15-00 год. до 19-00 год. не можуть бути задоволені. Оскільки 4 години на тиждень є необґрунтовано коротким терміном, за який у позивача та дитини не буде достатньо часу для спілкування. З показань свідків [PERSON] та [PERSON] встановлено, що [PERSON] добре ставиться до своєї дитини [PERSON], ніколи її не ображав та не застосовував насилля. Пояснення щодо незадовільних умов проживання на дачі, зловживання спиртними напоями свідки надали зі слів [PERSON] Так, [PERSON] останній раз бачила [PERSON] в 2015 році, [PERSON] також не спілкувалась зі своїм зятем останні роки. Неприязні стосунки між батьками не можуть обмежувати право дитини у спілкування з батьком. При цьому, суд враховує, що зі слів відповідачки та свідка [PERSON] [PERSON] добре відноситься до свого батька та бажає з ним спілкуватись. Посилання відповідача щодо неможливості батька правильно нагодувати дитину та необхідність дитини у прийманні ліків не підтверджені в судовому засіданні. [PERSON] запевнив в судовому засіданні про належний догляд з його боку за дитиною, та в разі потреби він може звернутись з донькою до лікувального закладу. Що стосується доводів відповідача про відсутність за місцем проживання позивача належних гігієнічних умов, то вони спростовані актом огляду умов проживання, про який судом зазначалось вище. Слід звернути увагу, що бажання позивача самостійно визначати місце проведення побачень з дитиною, в тому числі за місцем мешкання та на дачі, є цілком обґрунтованим. Доводи відповідача щодо місця знаходження дачі, а саме біля водойми, не спростовує вищевказаний висновків суду та не є достатнім доказом для заборони позивачеві брати туди з собою дитину. Що стосується вимог позивача щодо залишення дитини з ним на ніч, то з урахуванням 7-річного віку дитини, її статі -дівчинка, наявності проблем із здоров'ям та привичного способу життя, суд вважає зайвим залишення дитини з батьком на ніч щосуботи. Що стосується заперечення відповідача надавати батькові часу для проведення з дитиною у літній період з посиланням на те, що її зазвичай відвозять до міста Миколаєва є необґрунтованим, у зв'язку з тим, що батько не позбавлений можливості самостійно на власний розсуд вибрати місце літнього відпочинку для дитини та забезпечити його. З урахуванням пояснень [PERSON] щодо тривалості відпустки у літній період протягом 12 днів та невизначеності їх дати, суд встановлює порядок побачень позивача з донькою у літній період протягом 2 тижнів в обумовлений сторонами час. Тому з урахуванням усіх вказаних обставин, суд приходить до висновку, що баланс інтересів дитини для її здорового розвитку, а також інтересів сторін спору зможе забезпечити наступний порядок побачень позивача з дитиною: щосуботи з 10.00 години до 19.00 години та двох тижнів протягом літнього періоду в обумовлений сторонами час. Судом враховується малолітній вік дитини [PERSON], її стан здоров'я, зайняття в музичній школі, тому вважає, що дотримання встановленого судом графіку побачень можливо лише при узгодженості дій батьків, а саме завчасного повідомлення один одного про неможливість зустрічей доньки з батьком з поважних підстав ( якими можуть бути хвороба, виїзд на відпочинок, змагання, перебування в таборі, тощо). Неприязні відносини колишнього подружжя не мають впливати на право батька та доньки спілкуватись та проводити час разом. Тому, суд вважає за необхідне, щоб обидві сторони спору завчасно (з моменту коли вони дізнались про неможливість спілкування батька з донькою з поважних підстав у встановлений судом строк) інформувати один одного про такі обставини для запобігання зайвих негативних психологічних впливів на дитину [PERSON] Вимоги про зобов'язання відповідача повідомляти [PERSON] про зміну місця знаходження дитини за тиждень не є конкретними та не підлягають задоволенню. Суд вважає, що встановлення певного поряду спілкування батька з дитиною є достатнім способом захисту його прав та з метою реалізації такого права не потрібне окреме зобов'язання відповідача надавати позивачеві інформацію про місце перебування дитини, оскільки у визначений судом строк відповідач зобов'язана забезпечити проведення такого побачення та ніяким чином не перешкоджати у цьому. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує зі сторін судові витрати у рівних частках у зв'язку з частковим задоволення позовних вимог [PERSON] Оскільки судовий збір не було сплачено під час подання позовної заяви, то з [PERSON] та [PERSON] підлягає стягненню по 320 грн. з кожного на користь держави ( із розрахунку судового збору за позов немайнового характеру на день подання позовної заяви в розмірі 640 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial