Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ "АКТИВ-БАНК" про стягнення банківського вкладу та зобов'язання нарахувати відсотки за час користування коштами. Свої вимоги мотивує тим, що 23 квітня 2014 року між ним та відповідачем був укладений договір строкового банківського вкладу "Актив прибутковий" № ДФО-37-175884. На підставі договору банк прийняв, а вкладник передав в управління банку грошові кошти у розмірі 35 000 дол. США, строком з 23.04.2014 року по 23.07.2014 року та зобов'язалася повернути йому таку суму та проценти за вкладом, що становлять 10% річних. Позивач умови договору виконав належним чином, передав відповідачу грошові кошти. Проте, відповідач, після строку дії договору належні позивачу грошові кошти не повернув, відсотки за користування грошовими коштами не сплатив. Позивач звернувся до Банку з вимогою про повернення депозитних коштів, однак листом від 23 липня 2014 року ПАТ КБ "АКТИВ-БАНК" відмовив у видачі грошових коштів у зв'язку з відсутністю коштів. За таких обставин позивач звернувся до суду з даною заявою, в якій (відповідно до заяви про зміну предмета позовних вимог від 19 грудня 2014 року), просив стягнути з ПАТ КБ "АКТИВ-БАНК" банківський вклад у розмірі 35 000 дол. США та зобов'язати відповідача нарахувати та сплатити позивачу [PERSON] 10% річних відсотків за весь час користування грошовими коштами. В судовому засідання представник позивача підтримала позовну заяву з викладених в ній підстав, просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заяв про розгляд справи за його відсутності або про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст.224 ЦПК України). Зважаючи на відсутність заперечень представника позивача, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представника відповідача та ухвалення заочного рішення по справі, яким позов задовольнити частково у зв'язку з наступним. З матеріалів справи вбачається, що 23 квітня 2014 року між [PERSON] та ПАТ КБ "АКТИВ-БАНК" був укладений договір № ДФО-37-175884 строкового вкладу "Актив прибутковий" (а. с. 7). Відповідно до п. 1.1 договору Банк відкрив вкладнику депозитний рахунок та прийняв на нього грошові кошти у сумі 35 000 дол. США на умовах визначених цим Договором та зобов'язався повернути суму вкладу та нараховані за ним проценти на умовах і в порядку, передбачених Договором. Пунктом 1.2-1.3 договору визначено, що строк дії договору становить з 23.04.2014 року по 23.07.2014 року, з процентною ставкою за вкладом 10 % річних. З матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання умов договору було внесено депозитні кошти на рахунок ПАТ КБ "АКТИВ-БАНК", що підтверджується платіжним дорученням від 23.04.2014 року (а.с. 4). По закінченню строку дії договору банк кошти позивачу не повернув та 23 липня 2014 року направив [PERSON] повідомлення про невиконання вимоги про повернення вкладу, яким підтвердив взяття на облік коштів у сумі 35 000 дол.США ( а.с. 5). Посилаючись на порушення банком умов договору щодо повернення коштів, позивач звернувся до суду з даним позовом про їх стягнення судовим рішенням. Судом встановлено, що відповідно до постанови Правління Національного Банку України від 23.12.2014 № 838 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Актив-Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 24.12.2014 № 158 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК». По іншим вкладам, які мав [PERSON] на депозитних рахунках відповідача, Фондом гарантування вкладів позивачу було виплачено гарантовані 200 000 грн. Кошти за договором № ДФО-37-175884 строкового вкладу "Актив прибутковий" від 23 квітня 2014 року не були покриті виплатою 200 000 грн. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу одна сторона, що прийняла від другої сторони (вкладника) грошову суму, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї. З огляду на те, що депозитний вклад повернутий не був, в силу вимог ст. ст. 526, 1058 ЦК України він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 35000 дол. США, що станом на день постановлення рішення згідно курсу НБУ (1 долар США = 15,7688 грн.) еквівалентно 551 908,00 грн. Крім того, за умовами депозитного договору, Банк зобов'язався сплатити вкладнику нараховані відсотки в розмірі 10% річних. Відповідно до ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. За таких обставин, позивач має право на отримання від банку 10% річних, нарахованих за період з 23 квітня 2014 року по 23 липня 2014 року, тобто за період дії договору. Введення тимчасової адміністрації в банку та початок ліквідації банку не впливає на можливість задоволення позовних вимог про стягнення депозитних коштів та відсотків, нарахованих за період дії договору. Така позиція викладена в ухвалі ВССУ від 8 грудня 2014 року в порядку ст. 355 ЦПК України (номер рішення в ЄДР 41945610). Так, згідно з ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Пунктом 1 ч. 6 ст. 36 цього закону установлено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом. Процедура повернення вкладу у разі ліквідації банку встановлена спеціальним Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за положеннями якого з дня призначення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, припиняються всі повноваження органів управління банку та наступають наслідки, встановлені ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджує перелік вимог кредиторів, після чого задоволення цих вимог здійснюється в порядку черговості, встановленої ст. 52 вказаного Закону. Зокрема, вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, погашаються у четверту чергу. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку. Згідно з ч. 1 ст. 26 зазначеного Закону встановлено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття того рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. грн. Відповідно до Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 5 липня 2012 року № 2, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 14 вересня 2012 року № 1581/21893), а саме: п. 4.31 розділу V «Дії Фонду з виведення неплатоспроможного банку з ринку шляхом його ліквідації», де зазначено, що у разі необхідності уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку вносить пропозиції щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду змін до реєстру акцептованих вимог не частіше ніж раз на квартал на підставі, зокрема рішення суду, яке набрало законної сили; свідоцтва про право на спадщину за вимогами кредиторів, які визнані уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку та включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів. Застосування Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який регулює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, ніяким чином не перешкоджає вкладнику звернутися до суду за захистом порушеного права та вимагати стягнення сум, які йому не повернуті за системою гарантування, виходячи із норм ЦК України та умов договорів банківського вкладу. Зважаючи на зазначене, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, а з відповідача слід стягнути на користь позивача 35 000 дол. США, що станом на день постановлення рішення згідно курсу НБУ еквівалентно 551 908,00 грн., та зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «АКТИВ-БАНК» нарахувати та сплатити позивачу належні йому відсотки за договором строкового вкладу «Актив Прибутковий» №ДФО-37-175884 від 23 квітня 2014 року в розмірі 10% річних за період з 23 квітня 2014 року по 23 липня 2014 року. В решті позовних вимог позивачу потрібно відмовити. Крім того, відповідно до п. 22 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб звільняється від сплати судового збору у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 88 ЦПК України). На підставі викладеного та

Outcome: partial