Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною заявою. Зазначив, що [INFO] померла його мати, після якої залишилося спадкове майно. У червні 2017 року позивач звернувся до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, однак отримав відмову у зв'язку з пропущеним шестимісячним строком. Зазначив, що пропустив встановлений строк для прийняття спадщини через свою юридичну необізнаність та у зв'язку з тим, що за характером своєї роботи був відсутній у м. Житомирі в робочі дні. У зв'язку з наведеним просить визначити йому додатковий строку тривалістю один місяць для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали відзив на позовну заяву, яким просять відмовити в задоволенні вимог позивача (а.с. 41). У судове засідання з'явився представник позивача [PERSON] та представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] Відповідач [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі (а.с. 73). Належним чином повідомлений (а.с. 191-192) про час і місце розгляду справи відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, із заявою про розгляд справи за його відсутності не звертався. Відповідач [PERSON] під час розгляду справи не заперечував щодо задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб які беруть участь у справі, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 29 червня 2017 року постановою Третьої Житомирської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції в Житомирській області № 514/02-31 (а.с. 4) позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] (а.с. 44) на 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS], який належав померлій на підставі свідоцтва про право власності від 29 червня 2011 року (а.с. 42, 43), у зв'язку із пропуском строку для прийняття спадщини. Згідно з наявною у заведеній до майна померлої [PERSON] спадковій справі № 414/2014 довідкою Виконавчого комітету Високопічської сільської ради № 2357 від 27 листопада 2014 року [PERSON] на день смерті проживала і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Крім неї за даною адресою ніхто не був зареєстрований та ніхто не проживав (а.с. 153). Згідно з довідкою Третьої Житомирської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції в Житомирській області № 515/01-16 від 29 червня 2017 року відповідно до спадкової справи № 414/2014, заведеної до майна [PERSON], заяви про прийняття спадщини подали: [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 5). 23 травня 2017 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до Третьої державної нотаріальної контори із заявами, якими повідомили, що заперечують та не бажають включати в коло спадкоємців [PERSON] (а.с. 166 та звор. стор.). Згідно з довідкою ПАТ "Житомиргаз" № Zh-cn-8436-0717 від 19 липня 2017 року позивач працював у підприємстві з 22 березня 2007 року по 15 червня 2016 року. Робота пов'язана з відрядженнями за межі м. Житомира в робочий час (а.с. 6). За інформацією ПАТ "Житомиргаз" в період з 13 вересня 2014 року по 13 березня 2015 року будь-яке відрядження на [PERSON] не оформлювалось. Єдиним підтвердженням службових поїздок у зазначений період були подорожні листи водія, але у підприємства відсутні будь-які підтвердження кількості та тривалості службових поїздок позивача в період з 13 вересня 2014 року по 13 березня 2015. У ПАТ "Житомиргаз" відсутня можливість підтвердити або спростувати перебування у відрядження [PERSON] (а.с. 174). Також зазначено, що з 01.07.2014 року підприємство не здійснювало оформлення відрядження працівникам на службові поїздки тривалістю менше доби. Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомив, що позивач після смерті матері у будинку не з'являвся та не доглядав його. Свідку відомо, що позивач своєчасно не прийняв спадщину у зв'язку з тим, що не хотів цього робити. Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини, тобто день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 1-22 ст. 1220, ч. 2 ст. 1223 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, окрім тих, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця (ст.ст. 1218, 1219 ЦК України). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч. 1 ст. 1272 ЦК України). За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК України). У п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що юридична необізнаність позивача відносно строків та порядку прийняття спадщини не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Також суд не може прийняти до уваги посилання позивача на його постійну відсутність у місті Житомирі в робочі дні у зв'язку з характером його роботи, оскільки надана ним довідка з роботи підтверджує лише те, що його робота пов'язана з відрядженнями, а не факт постійної відсутності позивача у місті на протязі певного терміну. При цьому, позивачем не доведено також і наявність причин, з яких він не мав можливості направити нотаріусу заяву про прийняття спадщини засобами поштового зв'язку. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини після смерті спадкодавця, оскільки наведені ним обставини не пов'язані з об'єктивними, непереборними та істотними труднощами на вчинення цих дій, а тому правові підстави для визнання додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Outcome: dismissed