Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грв., додаткових втрат на лікування дитини за інвалідністю в розмірі 2000 гривень щомісячно, до досягнення ним повноліття та на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2000 грв., щомісячно до закінчення навчання чи до досягнення нею двадцяти трьох років. Посилається на те, що син проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні. При визначенні розміру аліментів просить врахувати те, що відповідач є молодою за віком, здоровою, працездатною особою, постійно працюючою за межами України, володіє автомобілем, земельною ділянкою № 2124455300:04: 003:0114, та житловим будинком. Інших осіб на утриманні не має. Їхній син є інвалідом з дитинства, оскільки хворіє на структуровану епілепсію та постійно змушений вживати ліки. Що ж до доньки [PERSON] , то вона навчається на денній формі навчання в Мукачівському державному університеті. У відповідності до п. 13 договору загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 61800 грв., з яких нею вже сплачено 23400 грв., що підтверджується квитанціями. Окрім того, вона сплачує за гуртожиток, харчування та одяг доньки. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково. Згідний сплачувати на обох дітей 2100 гривень на місяць. Посилається на те, що він розуміє необхідність утримування своїх дітей, але разом з тим веде догляд за пристарілою і хворою матір`ю, яка потребує постійного догляду. Постійного місця роботи він не має, тому розмір аліментів, які з нього намагається стягнути позивачка для нього непосильний. Зі свого боку він чим може тим допомагає своїм дітям, провів ремонт у кімнаті гуртожитку доньки, купив синові велосипед. Неодноразово просив позивачку надавати йому квитанцію щодо оплати лікування сина. Також він пропонував позивачці передати у власність дітей частину їхнього житлового будинку, але вона відмовляється через те, що будинок не добудований. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , які перебувають на утриманні позивачки. Це стверджено свідоцтвами про народження дітей, довідками Тереблянської сільської ради та актом обстеження матеріально-побутових умов, з яких вбачається, що позивачка разом з своїми дітьми проживає у будинку батьків, які знаходяться на її утриманні. [PERSON] не приймає участі у вихованні дітей, не цікавиться ними, матеріально не допомагає та не зважає на стан їхнього здоров`я. Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] , державна соціальна допомога призначена дитині-інваліду [PERSON] . Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 31.03.2020 р. та довідки КНП «Тячівська районна поліклініка» [PERSON] встановлено діагноз структурована епілепсія. Із виписки з історії хвороби № 8990 пацієнту [PERSON] , [INFO] , встановлено діагноз структурована епілепсія, складні парціальні напади з вторинною генералізацією, поведінкові розлади. Анамнез захворювання: хворіє з 2015 року, коли перехворів на вторинний гнійний менінгіт в результаті гострого гнійного періоститу верхньої щелепи справа. В гострому періоді були судоми. На МРТ ГМ - субдуральна гігрома з подальшою повторністю регресією. З 2017 року отримує соціальну допомогу як інвалід дитинства. Приймає Депакін хроно50 мг та Левіцетам 500 мг на добу. Повтупила в неврологічне відділення ОДЛ обстеження та лікування. Згідно із ст. 8 ч. 1 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Статтею 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" звернуто увагу суддів на те, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин 5 - 7 ст. 181 СК. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено у Законі "Про виконавче провадження", а також у статтях 194 - 197, 274 СК. Зважаючи на вказані вимоги закону аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі визначальним при визначенні способу стягнення аліментів є те чи платник аліментів має постійний, стабільний заробіток (дохід) чи навпаки такий його дохід є нерегулярним, мінливим, частина такого виплачується в натурі, тощо. Як вбачається із матеріалів справи та сторонами не оспорюється, що відповідач на час розгляду справи офіційно не працює та постійного (сталого) доходу не має. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Враховуючи вид захворювання дитини та матеріальне становище платника аліментів суд вважає, що з нього слід стягнути на утримання сина додаткові втрати на лікування дитини у розмірі 1000 грв. на місяць. Доказів того, що відповідач має можливість сплачувати 5000 грв., як і аліменти пов`язані з додатковими витратами на утримання дитини у розмірі 2000 грв., щомісяця позивачка суду не надала. 31.08.2018 р. між ректором Мукачівського державного університету та [PERSON] і [PERSON] укладено договір № 165 про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною) особою, з визначенням вартості освітньої послуги за: перший рік (2018/2019 н.р.) встановлено вартість 13000 грв., другий рік (2019/2020 н.р.) - 14400 грв., третій рік (2020/2021 н.р.) - 16000 грв. та четвертий рік (2021/2022 н.р.) - 18400 грв. Відповідно до ст. 198, ст. 199 ч.ч. 1, 2 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. В абзаці 4 п. 15 та п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 р. звернуто увагу суддів на те, що стягнення аліментів на дочку, сина, які досягли повноліття, з підстав, передбачених статтями 198, 199 СК, здійснюється у судовому порядку за новою позовною заявою. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. У разі заявлення позову одним із батьків суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв`язку з цим стягуються аліменти. Таким чином, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання в розмірі 1500 грв. щомісячно. При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивачки, яка сама виховує неповнолітню дитину, хвору на епілепсію, повнолітня донька навчається у вищому навчальному закладі, ніде не працює, відсутність у неї будь-якого нерухомого чи цінного рухомого майна, а також відсутність у відповідача істотних причин, які б перешкоджали йому працювати та заробляти кошти. З приписів Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" убачається, що з 01 січня 2020 року для дітей віком від 6-ти до 18-ти років встановлено прожитковий мінімум у розмірі 2118 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Середня заробітна плата по Україні станом на квітень 2020 р. становила 10430 грв., а по Закарпатській області - 8679 грв. Тому суд вважає, що відповідач, як працездатний чоловік, який має можливість працювати, в тому числі й за кордоном, на обліку у центрі зайнятості не стоїть, у змозі заробити суму, яка дасть йому можливість сплачувати на утримання свого сина-інваліда по 2500 гривень на місяць та на утримання повнолітньої доньки яка навчається і ВНЗ 1500 гривень на місяць. Посилання відповідача на свою непрацездатність у зв`язку з доглядом за перестарілою матір`ю суд приймає до уваги, однак не вважає цю обставину настільки істотною щоб стягувати з нього аліменти на утримання дітей у тому розмірі в якому він просить. Крім того суд враховує і те, що відповідач не надав суду доказів того, що мати потребує опіки і він є її опікуном, а також доказів того, що мати не отримує пенсію. Судові витрати слід покласти на відповідача. За таких обставин,

Outcome: partial