Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

Позивач в липні 2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 01.08.2011 року між ПАТ «Астра Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 300426027946001, згідно якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 143856,00 грн. з розрахунку 15,8 % річних за користування кредитом на строк до 01.08.2018 року. Виконання зобов'язань позичальником забезпечені договорами поруки: № 300426027946001/П1 від 01.08.2011, укладений між ПАТ «Астра Банк» та [PERSON], а також № 300426027946001/П1 від 01.08.2011 року, укладений між ПАТ «Астра Банк» та [PERSON] Відповідачі порушили свої зобов'язання за кредитним договором, в зв'язку з чим утворилась заборгованість в сумі 291978,67 грн. 02.12.2013 року між ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимог стосовно вищезазначених боржників. Тому позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь суму заборгованості в розмірі 291978,67грн. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення. Відповідачі до суду не з'явились, причини неявки суду не повідомили, хоча про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] 01 серпня 2011 року був укладений кредитний договір №300426027946001 (а.с.8-14). Відповідно до умов кредитного договору відповідачу були надані кредитні кошти у сумі 143856 грн. зі сплатою 15,8% процентів річних за користування кредитом з кінцевим строком повернення до 01 серпня 2018 року (п. 1.1., п. 1.4.1. кредитного договору). Між ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк» 02 грудня 2013 року був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Астра Банк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Астра Банк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Астра Банк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитним та забезпечувальними договорами (а.с.34-37,38). Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Частиною 1 ст. 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства. Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що у відповідача [PERSON] існує заборгованість за кредитним договором від 01 серпня 2011 року. З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 04.06.2015 року у відповідача перед позивачем існує заборгованість по кредиту в сумі 135047 грн. 18 коп., заборгованість по відсоткам в сумі 30042 грн. 08 коп., пеня - 124836 грн. 58 коп., 3 % річних від простроченої заборгованості по тілу кредиту - 1150 грн. 82 коп., 3 % річних від простроченої заборгованості по процентам - 901 грн. 28 коп., а всього 291978 грн. 67 коп. (а.с.21). З метою забезпечення виконання зобов'язань відповідачем [PERSON], між ПАТ «Астра Банк» та [PERSON], [PERSON] були укладені договори поруки від 01 серпня 2011 року, відповідно до умов яких [PERSON], [PERSON] зобов'язались перед ПАТ «Астра Банк» відповідати за невиконання [PERSON] усіх його зобов'язань перед ПАТ «Астра Банк» (а.с.17-18,19-20). Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі. Якщо є суперечності між нормами процесуального чи матеріального права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, то рішення є законним, якщо судом застосовано відповідно до частини четвертої статті 8 ЦПК норм, що мають вищу юридичну силу. У разі наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той з них, який прийнято пізніше. При встановленні суперечностей між нормами права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, суду також необхідно враховувати роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, що містяться в постанові від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя». Обгрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильного витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачами в судове засідання не надано будь-яких доказів того, що у них відсутня заборгованість за кредитним договором, тому суд позбавлений можливості врахувати інші докази та приймає до уваги лише докази, які містяться в матеріалах справи. Враховуючи те, що відповідачами в добровільному порядку не була сплачена заборгованість за кредитним договором, тому, суд вважає за необхідне солідарно стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 291978 грн. 67 коп. Як вбачається з матеріалів справи, на підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 р. № 150 було відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації позивача, в зв'язку з чим виконавчою дирекцією Фонду Гарантування Вкладів Фізичних Осіб було прийнято рішення від 02.03.2015 р. № 51 про початок здійснення процедури ліквідації позивача, та призначено уповноважену особу фонду на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" начальника відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Фонду [PERSON] з 03 березня 2015 року. Відтак, станом на момент звернення позивача з даним позовом до суду щодо останнього розпочато процедуру ліквідації. Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним законом у даних правовідносинах. Пунктом 16 статті 2 зазначеного Закону встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до пункту 6 статті 2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. У відповідності до ч. 4 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду вживає передбачені законодавством заходи щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку. Пунктом 1 ч. 3 ст. 47 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що Уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, що ліквідується, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку. Згідно п.5 ч. 1 ст. 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду у встановленому законодавством порядку вживає заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб. Оскільки, зазначений позов поданий від імені уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справі, пов'язаний із здійсненням тимчасової адміністрації, то позивач ПАТ "Дельта Банк" звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1218 грн. 00 коп. З врахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved