Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» на його користь 972 151,02 грн. за договором банківського вкладу №3420812 від 04.09.2014 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.09.2014 року між позивачем та відповідачем укладений договір банківського вкладу № 342081, сума вкладу становила 25 000 Євро, датою повернення є 09.09.2015 року, проте відповідач у вказаний строк позивачу вклад не повернув, у зв'язку із чим позивач звернувся з позовом до суду. Представник відповідача надав відзив в якому виклав свої заперечення проти позову посилаючись на те, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 23.06.2015 № 408, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення про запровадження в ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» тимчасової адміністрації з 24.06.2015 року, яка продовжує діяти і на цей час, вважає, що в зв'язку з викладеним з відповідача неможливо стягнути кошти у будь-який інший спосіб, аніж в процедурі ліквідації банку, в порядку та черговості, визначених ст.ст.46-52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі Закон). Ухвалою суду від 12.11.2018 року вказаний позов прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 11.12.2018 року, ухвалою суду від 06.03.2019 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті, судові засідання неодноразово відкладались через неявку учасників справи та неможливість розгляду справи на підставі наявних доказів. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити з підстав, що викладені у ньому. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, що не перешкоджає розгляду справи за його відсутності відповідно до положень ст.223 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 04.09.2014 року ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» та [PERSON] уклали договір банківського вкладу №3420812 (далі Договір), відповідно до якого банк прийняв від вкладника грошові кошти в сумі 25 000 Євро, з процентною ставкою 10,5 процентів річних, строком до 09.09.2015 року, що підтверджується копією вказаного договору, платіжним дорученням та визнається сторонами (а.с.9-12). 23.06.2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України від 23.06.2015 № 408 "Про віднесення ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» до категорії неплатоспроможних" Фонд запровадив тимчасову адміністрацію з 24.06.2015 року по 23.09.2015 року включно і розпочав процедуру виведення ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» з ринку (а.с.24-25). 04.11.2015 року Фондом було прийнято рішення № 200 "Про делегування повноважень тимчасового адміністратора ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива»", відповідно до якого продовжено визначені Законом повноваження тимчасового адміністратора вказаного банку до прийняття Фондом окремого рішення з питання виведення ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива»" з ринку (а.с.26). 01.10.2015 року [PERSON] отримав 200 000,00 грн. готівкою, як відшкодування згідно реєстру Фонду гарантування, що підтверджується заявами на видачу готівки № 209Т01997Е та № 209Т0198ТV від 01.10.2015 року (а.с.13-14). Згідно банківської виписки від 28.11.2018 року на рахунках, відкритих у ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива»" на [PERSON] наявний залишок грошових коштів в розмірі: [NUMBER] - 17 468,50 Євро; [NUMBER] - 276,62 Євро (а.с.27). Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне. Згідно з пунктом 16 статті 2 Закону, тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, в якому введено тимчасову адміністрацію та/або запроваджено процедуру ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах. Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації, а саме під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів); зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим законом, нарахування відсотків за зобов'язанням банку перед кредиторами. Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 частини п'ятої статті 36 Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Відповідно до частини другої статті 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси. Зважаючи на викладене вище та приймаючи до уваги, що Фонд запровадив тимчасову адміністрацію та розпочав процедуру виведення банку з ринку, то це унеможливлює стягнення коштів з відповідача у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду України від 20.01.2016 року по справі № 6-2001цс15 (№ в ЄДРСРУ 55179270), від 12.04.2017 року у справі № 6-350цс17 та від 13.06.2016 року по справі № 6-1123цс16 (№ в ЄДРСРУ 58497382). Таким чином, суд дійшов переконання, що у задоволенні даного позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed