Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт її постійного проживання разом із її матір`ю - [PERSON] , котра померла [INFO] в м. Ходорові Жидачівського району Львівської області та визнати за нею, в порядку спадкування за законом після смерті її матері- [PERSON] , котра померла [INFO] , право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що знаходяться в [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в [ADDRESS] на праві особистої власності належав її батькові - [PERSON] , що підтверджується реєстраційним написом на договорі про надання земельної ділянки в безстрокове користування для будівництва житлового будинку. [INFO] помер її батько [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається вищевказаного житлового будинку. На випадок своєї смерті батько заповіту не склав, а тому спадкоємство здійснювалось за законом і її мати та відповідно дружина померлого спадщину після смерті останньої фактично прийняла, оскільки вступила у володіння спірним майном, незважаючи, що у встановленому законом порядку та строк, своїх прав не оформила. Але, [INFO] померла її мати - [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з спірного житлового будинку На випадок своєї смерті, мати не розпорядилась вказаним майном, тому спадкування відбувалось за законом. Вона є єдиним спадкоємцем за законом після смерті матері, що виявила бажання прийняти спадщину та звернулась з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] Проте, отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, у зв`язку з тим, що відсутні докази прийняття спадщини, а також відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно на ім`я спадкодавця. Вказана відмова позбавляє її можливості належним чином реалізувати свої спадкові права, а тому змушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві та просить їх задовольнити. Представник відповідача територіальної громади м. Ходорів в особі Ходорівської міської ради Жидачівської сільської ради Жидачівського району Львівської області-Коцовський О.Т. подав заяву, в якій просить розглянути дану справу за відсутності їх представника, оскільки вони позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення. Відповідно до ч. 3 ст. 13, ч. 2 ст. 49, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у випадку визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено та підтверджується долученою копією договору про надання земельної ділянки в безстрокове користування для будівництва житлового будинку від 18.05.1959 року, зареєстрованого в Стрийському МБТІ 25.11.1986 року вбачається, що цілий житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] належав на праві особистої власності [PERSON] (арк. справи 23-24). Згідно із технічним паспортом від 11 жовтня 2017 року на житловий будинок [ADDRESS] , рік забудови - 1968. (арк. справи 18-22). Згідно із листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Таким чином, дослідженими у судовому засіданні обставинами справи встановлено, що спірний житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] належав на праві особистої власності [PERSON] Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. А відтак, при постановленні рішення по даній справі, слід керуватися положенням ЦК УРСР в редакції 1963 року. Окрім цього, при вирішенні вказаного судового спору також слід керуватися нормами ЦК України 2004 року, оскільки спадкування спадкового майна має місце після прийняття нового Цивільного Кодексу України. Судом встановлено та підтверджується долученою копією свідоцтва про смерть, що [INFO] , у віці 76 років, в м.Ходорів Жидачівського району Львівської області, помер [PERSON] , про що 09 грудня 2000 року зроблено відповідний запис №157 та у м. Ходорові Жидачівського району Львівської області, від 09 грудня 2000 року, видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (арк. справи 11). Спадщина відкрилася в цей же день, 08 грудня 2000 року відповідно до вимог статті 525 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин). Дослідженим в судовому засіданні матеріалами справи встановлено, що заповіту [PERSON] не залишив. Спадщина померлого складалась із належногойому спірного будинку. На день її смерті із ним спільно проживала його дружина [PERSON] (арк. справи 15,16). За вищевказаних обставин, встановлено, що відповідно до норм статей 529, 549 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] прийняла, оскільки як спадкоємець першої черги фактично вступила в управління та володіння спадковим будинком, незважаючи, що у встановленому законом порядку та строк, своїх прав не оформила. У судовому засіданні встановлено та підтверджується долученою копією свідоцтва про смерть, що [INFO] , в місті Ходорів Жидачівського району Львівської області, померла [PERSON] , про що 01 грудня 2013 року складено відповідний актовий запис №113 та виконавчим комітетом Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області, від 02 грудня 2013 року, видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (арк. справи 10). Спадщина відкрилася в цей же день, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України. Відповідно до ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що спадщина померлої складається із житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться в [ADDRESS] . Заповіту спадкодавець [PERSON] щодо розпорядження своїми правами на випадок смерті не складала, що підтверджується довідкою, яка видана виконавчим комітетом Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області за №1994 від 24 листопада 2017 року та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №50729992 від 30.01.2018 року (арк. справи 26, 28). Відповідно до ч. ч. 2 та 3 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено та підтверджується долученими до матеріалів справи копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER] , свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , що позивач є дочкою (спадкодавця). Відтак, [PERSON] відноситься до спадкоємців першої черги спадкування. Інших спадкоємців вказаної черги судом не встановлено (арк. справи 12, 14). Відповідно до ст. ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У поданій до суду позовній заяві [PERSON] пояснила, що із січня 2013 року і до дня її смерті спільно проживала зі спадкодавцем [PERSON] , оскільки остання через стан здоров`я потребувала стороннього догляду та допомоги. Так, факт проживання позивача зі спадкодавцем додатково підтверджується довідкою, яка виданою виконавчим комітетом Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області за №1994 від 24 листопада 2017 року, згідно якої: на день смерті спадкодавця, разом з нею дійсно проживала без реєстрації дочка - [PERSON] (арк. справи 28). Встановлення даного факту необхідно для оформлення спадщини, так як відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року№ 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Враховуючи вищенаведені факти, суд приходить до переконання про те, що позивач дійсно постійно проживала з [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, яка наступила [INFO] . Відтак позивач є такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] , як така, що постійно проживала разом із нею, на час відкриття спадщини. Разом з тим, постановою приватного нотаріуса Жидачівського районного нотаріального округу Медвідь Н.С. № 9 від 30 січня 2018 року, встановлено факт відмови позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, у зв`язку з тим, що відсутні докази прийняття спадщини, а також відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно на ім`я спадкодавця (арк. справи 29). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, враховуючи, що позивач оформити право власності на спірний житловий будинок, в нотаріальному порядку не має можливості у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину; відповідач позовні вимоги визнав та проти задоволення позову не заперечує, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому враховуючи наведене, зібрані в справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Outcome: approved