Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовною заявою в якій просить збільшити розмір аліментів стягуваних з відповідача на її користь на підставі рішення Тячівського районного суду від 08.04.2014 р. на утримання доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грв. щомісячно, до досягнення нею повноліття. Посилається на те, що з моменту ухвалення рішення суттєво зросли ціни на продукти харчування, ліки, одяг, тощо. Відповідач виїжджає у Чеську Республіку, де отримує непогані доходи, розмір яких приховує. Він не має інших осіб на утриманні, тому в змозі сплачувати аліменти в більшому розмірі. Відповідач у судове засідання не з'явився і не повідомив суду причини неявки, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Тячівського районного суду від 08.04.2014 р. з відповідача було стягнуто на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 650 грв. 09.04.2014 р. Тячівським районним судом було видано виконавчий лист. Згідно із ст. 8 ч. 1Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Відповідно до ст. 184 ч. 1 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За правилами ст. 192 СК України розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального стану та в інших випадках, передбачених сімейним кодексом. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" звернуто увагу суддів на те, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин 5 - 7 ст. 181 СК. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено у Законі "Про виконавче провадження", а також у статтях 194 - 197, 274 СК. Суд вважає, що з часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів сталася значна зміна цін на основні життєво-необхідні товари та продукти, що є загальновідомою обставиною і не потребує доказування, істотно змінився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, змінився розмір мінімальної заробітної плати, а також змінився розмір середньої заробітної плати, як по країні, так і по Закарпатській області, тому є підстави для часткового задоволення позову. Згідно статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" з 1 січня 2018 року на дітей віком від 6 до 18 років установлено прожитковий мінімум у розмірі 2027 грв. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів від якого не надійшло ні заперечень на позов, ні інформація про проблеми зі здоров'ям, або втрату працездатності, ні про відсутність заробітку, ні про наявність інших дітей, непрацездатної дружини, батьків, дочки, сина, а також норми ст. 182 ч. 2 СК України згідно якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд також враховує, що середня заробітна плата у квітня 2014 р. по Україні становила 3432 грв, а по Закарпатській області - 2556 грв. На грудень 2018 р. по Україні - 10573 гривень, а по Закарпатській області - 9946 гривень. Тому суд приходить до висновку, що [PERSON] як молодий, працездатний чоловік, який має можливість працювати, у тому числі й за кордоном, у змозі заробити таку суму, щоб сплачувати на утримання своєї доньки по 1500 грв. на місяць. Доказів того, що відповідач має можливість сплачувати по 3000 грв. щомісяця на дитину позивачка суду не надала. У відповідності ст. 141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача. За таких обставин,

Outcome: partial