Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» про стягнення страхового відшкодування, мотивуючи свої вимоги тим, що 23 серпня 2013 року близько 17 години 30 хвилин на перехресті вул. Леніна та вул. Виноградній в смт. Іванівка Одеської області сталася дорожньо - транспортна пригода за участі автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Мерседес», д.н.з. [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON] під керуванням [PERSON]., внаслідок чого автомобіль позивача отримав технічні пошкодження. Постановою Іванківського районного суду Одеської області від 03 вересня 2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. У зв'язку з тим, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ВАТ НАСК "Оранта" 25 серпня 2013 року позивач звернувся на адресу відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, проте жодних виплат відповідачем здійснено не було. 15 квітня 2015 року [PERSON] повторно звернувся до ВАТ НАСК «Оранта» з метою отримання страхового відшкодування внаслідок ДТП, на що листом від 27 квітня йому було відмовлено у здійсненні страхового відшкодування, у зв'язку з неподанням зави про ДТП у визначений законом строк. Зазначивши, що право щодо захисту права власності поширюється на нього, хоч він і не є власником постраждалого автомобіля, проте володіє майном відповідній правовій підставі і керував транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених п. 2.1. ПДР України, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом та просив стягнути з ВАТ НАСК "Оранта" майнову шкоду у розмірі 28 000 грн. 00 коп., пеню в розмірі 15 979 грн. 95 коп. та судовий збір. В судове засідання представник позивача не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності та, зменшивши позовні вимоги, просила стягнути з відповідача майнову шкоду у розмірі 18 374 грн. 42 коп.,пеню в розмірі 12 799 грн. 17 коп. та судовий збір у розмірі 439 грн. 81 коп. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіслав до суду свої письмові заперечення, в яких вказав, що позов не визнає, оскільки з долучених позивачем документів вбачається, що потерпілим у даному ДТП є [PERSON], який лише уповноважив позивача керувати та розпоряджатися ТЗ, однак правовстановлюючих документів, які засвідчують право власності позивача на автомобіль «Мерседес», д.н.з. [NUMBER] немає, у зв'язку з чим [PERSON] не є належним позивачем по справі. Третя особа, [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, будучи власником автомобіля «Мерседес», д.н.з. [NUMBER], передав у встановленому законом порядку в користування та володіння своє рухоме майно (автомобіль) [PERSON] 06 жовтня 2006 року й до цього часу [PERSON] є законним володільцем вищезгаданого транспортного засобу (а.с.18). Вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 23 серпня 2013 року близько 17 години 30 хвилин на перехресті вул. Леніна та вул. Виноградній в смт. Іванівка Одеської області сталася дорожньо - транспортна пригода за участі автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Мерседес», д.н.з. [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON] під керуванням [PERSON]., внаслідок чого автомобіль позивача отримав технічні пошкодження. Постановою Іванківського районного суду Одеської області від 03 вересня 2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ВАТ НАСК "Оранта" відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АС/2740950 від 30 липня 2013 року, страхова сума за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю - 100 000 грн., за шкоду, заподіяну майну - 50 000 грн., розмір франшизи - 1 000 грн. (а.с.15). Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). 25 серпня 2013 року [PERSON] звернувся на адресу відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, проте жодних виплат відповідачем здійснено не було. Згідно роз'яснень п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1. Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). Таким чином, [PERSON] має право на відшкодування завданої майнової шкоди, оскільки, як встановлено судом, є володільцем автомобіля «Мерседес», д.н.з. [NUMBER]. Як вбачається з матеріалів справи, 25 вересня 2013 року [PERSON] звернувся на адресу відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.14), проте жодних виплат відповідачем здійснено не було. 15 квітня 2015 року [PERSON] повторно звернувся до ВАТ НАСК «Оранта» з метою отримання страхового відшкодування внаслідок ДТП, на що листом від 27 квітня йому було відмовлено у здійсненні страхового відшкодування, у зв'язку з неподанням зави про ДТП у визначений законом строк (а.с.16). При цьому, п. 37.1. та п. 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ідставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. З вказаної переписки та інших документів, наявних в матеріалах справи видно, що позивач вперше звернувся до страховика 25 вересня 2013 року, а 15 квітня 2015 року повторно, отже ним не пропущений річний строк подання заяви про страхове відшкодування. Відповідно до Дослідження № ВН1944АХ-10.10/2 від 10 жовтня 2013 року, проведеного спеціалістами ТОВ «Гарант АСІСТАНС» матеріальний збиток, внаслідок пошкодження автомобіля «Мерседес», д.н.з. [NUMBER] складає 19 374 грн. 42 коп. Будь-яких доказів які б викликали сумнів у повності, ясності, правильності звіту оцінювача, чи доказів пов'язаних з його недостатньою професійною кваліфікацією, сторонами надано не було, а тому суд вважає його вірним та обґрунтованим і таким, що не суперечить матеріалам справи, і може бути взятим до уваги судом при ухваленні рішення. Частиною 3 статті 22 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) передбачено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. За змістом ч. 3 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до п. 2 ст. 9 Закону України «Про страхування» (далі по тексту - ЗУ «Про страхування») страхова виплата це грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У відповідності зі ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У відповідності з положеннями п. п. 34.1., 34.2., 34.3., 34.4. ст. 34 цього Закону страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач, ВАТ НАСК "Оранта" , не прийняв рішення і не виплатив у встановлений строк позивачеві страхове відшкодування, що становить вартість матеріального збитку (з вирахуванням розміру франшизи) в розмірі 18 374 грн. 42 коп., чим порушив його права, які підлягають захисту. Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, правильність якого перевірена судом, пеня за період з 27 грудня 2014 року по 18 грудня 2015 року складає 12 799 грн. 17 коп. та підлягає стягненню з ВАТ НАСК "Оранта". У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задовоено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного та

Outcome: approved