Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

позивач просить постановити рішення, згідно якого щомісячно стягувати з [PERSON], [INFO], уродженця с. Гусачівка Обухівського району Київської області, аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, - дочки [PERSON], [INFO], на її користь, в розмірі ? частини всіх видів доходу, але не менше 30% від прожиткового мінімуму, починаючи з дня досягнення повноліття до закінчення навчання, але не пізніше досягнення ним віку 23 років, роз'яснити відповідачу його відповідальність за прострочення сплати аліментів, від сплати судового збору її звільнити на підставі п. 4 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", поклавши судові витрати на відповідача, посилаючись на те, що на протязі з 22 лютого 1997 року до 10 вересня 2004 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO], яка на даний час досягла повноліття. З відповідачем на протязі з дня розірвання шлюбу будь-яких стосунків вона не підтримує, він проживає окремо від їхньої з дочкою сім'ї. До повноліття дочки, тобто до 24 жовтня 2015 року, відповідач, згідно рішення Кагарлицького районного суду, сплачував аліменти на утримання дитини, але з вказаної дати виплата аліментів була завершена. В даний час, з 01 вересня 2015 року повнолітня дочка, проживаючи з нею та перебуваючи на її утриманні, навчається на 1 курсі Білоцерківського коледжу сервісу та дизайну з денною формою навчання за державним замовленням. Термін навчання по 30 червня 2016 року. Відповідач, в даний час, добровільно матеріальної допомоги їй не надає і їй приходиться самій утримувати дочку, зважаючи на те, що з доходів вона отримує лише щомісячну стипендію в розмірі 275 гривень. Відповідно до вимог статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно частини 2 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі, а згідно частини 3 за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, у відповідності до частини 2 ст. 183 СК України, визначається судом. Відповідач працездатний та за наявною інформацією працює, отримує відповідні доходи, зобов'язаний до сплати аліментів на дитину, на своєму утриманні інших осіб не має, а тому, вона вважає, може надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині, яка продовжує навчання. Відповідно до частини 3 статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Пленум ВС України в п. 22 своєї постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначив, що при розгляді справ про стягнення аліментів, суд відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, повинен роз'яснити сторонам їх відповідальність за прострочення сплати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно, про що свідчить об'ява в газету «Урядовий кур'єр» № 211 від 12.11.2015 року, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином, а тому суд вважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі матеріалів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти яких не заперечує позивач, подавши до суду заяву та позовні вимоги позивача задовольнити частково. В судовому засіданні суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 22.02.1997 р. по 10.09.2004 р. 10 вересня 2004 року шлюб між сторонами було розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER]. Від вказаного шлюбу сторони мають повнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. З 01 вересня 2015 року [PERSON] навчається у Білоцерківському коледжі сервісу та дизайну з денною формою навчання. Термін навчання до 30.06.2016 року. З моменту того, що відповідач після того як їхній дочці виповнилося 18 років, позивачу приходиться самій утримувати дочку. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"). Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Положеннями ст. 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.( ч.3 ст. 181, ст. ст. 182, 183 СК України). В силу абзацу 3 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у разі заявлення позову про стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися одним із батьків, аліменти стягуються на користь повнолітніх сина, дочки. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров'я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров'я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду, проживання за місцем розташування навчального закладу тощо. Довідкою Білоцерківського коледжу сервісу та дизайну підтверджується, що [PERSON] є студентом першого курсу денної форми навчання. Встановивши наведені обставини справи, суд дійшов висновку, що повнолітня дочка сторін навчається та у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. Суд вважає, що дочка сторін [PERSON] перебуває на стаціонарній формі навчання, а відтак не має можливості працювати та отримувати доходи, а тому потребує матеріальної допомоги від батьків на період навчання, хоча і отримує стипендію. Згідно із ч. 2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Судом не можливо встановити та дослідити матеріальне становище відповідача, оскільки таких даних відповідач не надав. А тому, зважаючи на те, що батьки мають рівні права по відношенню до дитини, в тому числі і по її утриманню, суд вважає за необхідне визначити наступний розмір аліментів до стягнення у розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Відповідно до вимог ст. ст. 200, 201 СК України на правовідносини про стягнення аліментів на повнолітню дочку не поширюється положення ч. 2 ст. 182 СК України про те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому суд в цій частині вимог позивачу відмовляє. Згідно із ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати у виді судового збору відповідно до ставок, передбачених Законом України «Про судовий збір». Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тому суд стягує аліменти з 24.10.2015 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд прису\-джує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві про\-порційно до розміру задоволених позовних вимог, а тому суд стягує з відповідача на користь ним понесені судові витрати, які підтверджені квитанціями про їх сплату, а саме: витрати по подачі об'яви в газету в сумі 420, 00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial