Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

Позивач, ПАТ «Акцент-Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 28.03.2014 року між ПАТ " Акцент-Банк " та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н відповідно до якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 5 248,52 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця Відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, станом на 11.11.2016 року має заборгованість в розмірі 11 934,13 грн., з яких: 5 248,52 грн. - заборгованість за кредитом, 1,39 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 5 248,50 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також - 1 435,72 грн. - залишок за несплаченим штрафом, передбаченим п.2.2. Генеральної угоди. Представник позивача в судове засідання не з»явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, в якому вказав, що позовні вимоги підтримує повністю, просить суд їх задоволити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, не заперечує щодо їх задоволення. Заслухавши думку відповідача, який визнав позов повністю, дослідивши в судовому засіданні надані письмові докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено що 28.03.2014 року між ПАТ " Акцент-Банк " та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н по кредитному договору від 28.03.2014 року відповідно до якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 5 248,52 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п.2.1 договору, погашення здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця Відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 874,75 грн. для погашення заборгованості за Кредитом. Пунктом 2.2 Угоди, сторони визначили, що при порушенні позичальником строків платежів, розпочинаючи з 32-го дня порушення, заборгованість по кредиту вважається простроченою, та позичальник сплачує банку штраф у розмірі 1 435,72 грн. «Умови та правила надання банківських послуг», додані до матеріалів справи є документами до яких позичальник приєднується висловлюючи свою згоду з ними при оформленні заяви. Таким чином даний договір є договором приєднання в розумінні ч. 1 ст. 634 ЦК України, позичальник може запропонувати лише розмір ліміту та обрати один з продуктів банку, але приєднується до умов в цілому. Відповідно до п. 2.1 банк надав кредит у розмірі 5 248,52 грн., на строк 6 місяців, розмір відсоткової ставки 0,001% на місяць та щомісячний платіж у розмірі 874,75 грн. З розрахунку заборгованості судом встановлено, що, позичальник має заборгованість станом на 11.11.2016 р. в розмірі 11 934,13 грн., з яких: 5 248,52 грн. - заборгованість за кредитом, 1,39 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 5 248,50 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також - 1 435,72 грн. - залишок за несплаченим штрафом, передбаченим п.2.2. Генеральної угоди. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до правової позиції, яка міститься у Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Згідно положень ст. 360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятий за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх суб»єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Зважаючи на правову позицію Верховного Суду України, з метою захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних осіб під час здійснення завдань цивільного судочинства у відповідності до Конституції України суд вважає, що в задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафу за порушення умов договору у розмірі 1 435,72 грн. слід відмовити. Таким чином, суд рахує, що з відповідача через порушення ним зобов»язань за кредитним договором слід стягнути: - 5 248,52 грн. - заборгованість за кредитом; - 1,39 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; - 5 248,50 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а всього 10 498,41 грн. На даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ "АКЦЕНТ-БАНК". Відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Розглянувши справу в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин, враховуючи положення ст.ст. 525, 526, 530, 1050, ч. 1 ст. 1054 ЦК України суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви до суду у розмірі 1 378,00 грн.

Outcome: partial