Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

ПАТ "УкрСиббанк" звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом та понесених збитків. В обґрунтування свого позову вказує, що 04 червня 2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту в розмірі 39900 доларів США. Відповідач зобов'язувався повернути наданий кредит в повному обсязі до 03 червня 2015 року та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами в розмірі 15% річних. Також сторони домовились про те, що за умовами договору може бути встановлено новий розмір процентної ставки в разі настання обставин, що передбачені в договорі. 31 липня 2009 року між банком та відповідачем було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору, згідно до якої змінено строки сплати процентів. В звязку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором, банк в березні 2014 року звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з кредитним договором., відсоткам та пені, що існувала станом на 26.03.2014 року. Загальна сума заборгованості становила 16371,12 доларів США, що в еквіваленті становило 173137,69 гривень. Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 18.06.2014 року позов задоволено та стягнуто з [PERSON] та поручителя [PERSON] заборгованість за кредитом, відсотками та пені в загальній сумі 173137,69 гривень, а саме кредитна заборгованість - 15345,20 доларів США, що в еквівалентні становило 162287,77 гривень, заборгованість за процентами - 272,24 доларів США, що в еквіваленті становило 2879,16 гривень, пеня за прострочення сплати кредиту 753,68 доларів США, що в еквівалентні становило7970,76 гривень та судові витрати в розмірі 1731,38 гривень судового збору. 08 липня 2014 року рішення набрало законної сили та було видано виконавчі листи. 25 квітня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження в звязку виконанням. Кошти, що надійшли з 23 березня 2015 року по 25 квітня 2015 року в рахунок погашення були розподілені наступник чином: 7183,38 доларів США погашено заборгованість по основному боргу та 272,24 доларів США - погашено заборгованість по процентам. Однак, залишились невиконаними зобовязання відповідача за кредитним договором. Належним виконанням умов договору є повернення всієї суми позики в іноземній валюті або відповідної суми в гривнях, визначеної за офіційним курсом даної валюти на день платежу. Оскільки умови договору не виконанні [PERSON], позивач просить стягнути з нього проценти нараховані за період з26.03.2014 року (дата розрахунку вказана в рішенні суду від 18 червня 2014 року) по 25.03.2015 року (дата виконання рішення суду) в розмірі 3960,85 доларів США. Також позивач просить стягнути з відповідача за період з 08 липня 2014 року (дня набрання рішенням суду законної сили) по 25 березня 2015 року (фактичне виконання рішення суду ) 3% інфляційних виходячи із суми заборгованості в гривневому еквіваленті 173137,69, що становить3728,39 гривень. Також просить стягнути понесені судові витрати в розмір 1638,20 гривень, сплаченого судового збору. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подавши клопотання, згідно якого на позовних вимогах наполягав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував і просив справу розглянути без його участі. Представник відповідача адвокат [PERSON] та [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги не визнали та пояснили, що згідно рішення суду від 18 червня 2014 року з [PERSON] стягнуто заборгованість за кредитним договором на загальну суму 173137,69 гривень, що утворилась станом на 26.03.2014 року. Вказане рішення набуло законної сили та було звернуто до виконання. Постановою державного виконавця від 1.04.2015 року, виконавче провадження про стягнення з [PERSON] 174690,07 гривень закінчено в звязку з виконанням в повному обсязі. Оскільки, зобов'язання [PERSON] за кредитним договором повністю виконано, позивач безпідставно нарахував відсотки за користування кредити та інфляційні втрати. За таких обставин, просить в задоволені позовних вимог [PERSON] "УкрСиббанк" відмовити повністю. В судовому засіданні встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 04 червня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту за №113557090000. Згідно умов вказаного договору банк надав [PERSON] кредит в сумі 39900 доларів США, що на час укладення договору еквівалентно 193594,80 гривень. [PERSON] зобовязувався повернути надані кошти та сплатити плату за користування кредитом, в порядку та умовах, вказаних в договорі (а.с.6-12) Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 18 червня 2014 року стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 173137,69 гривень, що в еквіваленті становить 16371,12 доларів США та 1731,38 гривень сплаченого судового збору. (а.с.26-28) Постановою державного виконавця від 04.02.2015 року відкрито виконавче провадження про примусове виконання рішення суду (а.с.29) Виконавче провадження з примусового виконання рішення суду про стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 174690,07 гривень закінчене в звязку з виконанням в повному обсязі, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження від 21.04.2015 року.(а.с.30) За період з 31.03.2014 року по 31.03.2015 року ПАТ "УкрСиббанк" нараховано відсотки за користування кредитними коштами в сумі 3960,85 доларів США.(а.с.31-33) Також за період з 08.07.2014 року по 25.03.2015 року на суму заборгованості 173137,69 нараховано 3% інфляційних втрат в розмірі 3728,39 гривень. (а.с.34) Згідно з ч.1\~ст.509 ЦК України\~зобов'язанням є правовідношення, в якому боржник зобов'язаний вчинити на користь кредитора певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. ст. 526,\~530,\~610, ч.1 ст.\~612 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За положеннями ч.1 ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом\~ст.1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання процентів від суми позики у розмірі та порядку встановленому договором або на рівні облікової ставки НБУ, якщо інше не встановлено договором. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів за договором позики відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України\~кредитор протягом усього часу до спливу встановленого договором строку виконання основного зобов'язання має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст.1048 цього Кодексу. Положеннями\~ст.611 ЦК України\~передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч.1\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст. 625 цього Кодексу. Отже, у випадку пред'явлення вимоги про дострокове повне повернення позики та належних кредитору процентів вважається, що строк договору настав і позичальник повинен повернути кредитору позику у повному обсязі та нараховані на час повернення проценти. Вимога про дострокове повернення позики та належних процентів може бути задоволена шляхом добровільного повернення позичальником заборгованості або її стягнення в судовому порядку за судовим рішенням. Відповідно до ч.3\~ст. 1049 ЦК України\~грошова позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалась, на банківський рахунок позикодавця. При зарахуванні грошової суми, стягнутої за рішенням суду, на банківський рахунок позикодавця грошова позика вважається повернутою. Разом з тим\~ст. 599 ЦК України\~встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а тому з часу зарахування на банківський рахунок сум, стягнутих за рішенням суду або добровільно сплачених позичальником на вимогу про дострокове повернення позики ці зобов'язання вважаються припиненими. Виходячи зі змісту статей\~526,\~599 ЦК України\~зобов'язання вважається виконаним належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то воно повинно бути виконано відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться. Юридичним наслідком належного виконання зобов'язання відповідно до статей\~598,\~599 ЦК України\~є припинення зобов'язання. Таким чином з моменту виконання боржником зобов'язань й прийняття виконання кредитором, припиняється існування прав і обов'язків сторін, що складають зміст конкретного зобов'язального правовідношення. Однак, рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором виконане боржником через певний проміжок часу - майже через вісім місяців з моменту набрання ним законної сили, та заборгованість за рішенням суду стягнута станом на 26.03.2014 року. Таким чином, позивач, має право на одержання процентів за користування відповідачем кредитними коштами до повного виконання зобовязання. (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат, то суд прийшов до слідучих висновків. Відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних на суму боргу (до виконання рішення суду відповідачем) входить до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України під час розгляду справи №6-113цс14. Згідно з правовою позицією висловленою у постанові судових палат у цивільних та господарських справах Верховного суду України від 25 червня 2014 року у справі №6-25цс14 підставою застосування відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 625\~ЦК України, є прострочення боржником виконання грошового зобов'язання. Суд погоджується з наведеним позивачем розрахунком 3 відсотків річних на суму 173137,69 гривень в розмірі 3728,39 гривень, правильність якого відповідачем не спростовано. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 3960,85 доларів США, що еквівалентно 111260,27 гривень (за даними НБУ курс долара США по відношенню до гривні на день прийняття рішення становить 28,09 гривень за 1 долар США) та 3% річних в розмірі 3728,39 гривень підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1638,20 гривень, тому зазначена сума підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved