Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

Представник Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Український страховий стандарт" (далі - ПрАТ „СК „Український страховий стандарт") звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на користь позивача страхового відшкодування в сумі 50000,00 грн. в порядку регресу, яке було виплачене позивачем за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась за участю відповідача [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована позивачем за Полісом обов'язкового страхування № АС/3177039, відповідно до умов якого було забезпечено транспортний засіб „МАЗ", державний реєстраційний номер [NUMBER], на випадок заподіяння матеріальної шкоди третім особам. 23.12.2013 року в м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля „МАЗ", державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля „Фольксваген", державний реєстраційний номер [NUMBER], що належав ТОВ «Ілта», внаслідок якої автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 16.01.2014 року відповідача визнано винним у вчиненні ДТП. Всупереч вимог Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", відповідач не повідомив позивача ПрАТ „СК „Український страховий стандарт" про настання дорожньо-транспортної пригоди від 23.12.2013 року. Разом з тим, позивачем в повному обсязі виконано зобов'язання перед ПрАТ „АСК „Інго-Україна" та сплачено суму страхового відшкодування в розмірі 50000,00 грн. Таким чином, у зв'язку з невиконанням відповідачем, якого постановою суду визнано винним у вчиненні ДТП, вимоги щодо повідомлення позивача про дорожньо-транспортну пригоду у встановлений законом строк, позивач набув права зворотної вимоги до відповідача в межах суми виплаченого страхового відшкодування, що є предметом спору. 02.09.2015 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Українське державне підприємство поштового зв'язку „Укрпошта". (а.с. 30) Представник позивача ПрАТ „СК „Український страховий стандарт" в судове засідання неодноразово не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи позивач повідомлений належним чином, однак позовна заява містить письмове клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду письмові заперечення проти позову та заяву про розгляд справи за його відсутності. В запереченнях зазначив, що він є неналежним відповідачем у справі, оскільки забезпечений транспортний засіб належить роботодавцю відповідача - УДППЗ „Укрпошта", яке й застрахувало цивільно-правову відповідальність, тому просив відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с. 41-42). Представник третьої особи УДППЗ „Укрпошта" - Сербул О.М. в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за відсутності представника третьої особи, а також письмові заперечення на позовну заяву, в яких просила закрити провадження у справі, оскільки вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, мотивуючи заперечення тим, що відповідач [PERSON]. є працівником Дирекції «Автотранспорт» УДППЗ „Укрпошта" та під час ДТП виконував свої трудові обов'язки водія та не володіє транспортним засобом, на якому працює. Отже відповідальність може бути покладено лише на юридичну особу, яка володіє даним транспортним засобом, тому позов пред'явлено до неналежного відповідача. Крім того, 25.12.2013р. Дирекцією «Автотранспорта» повідомлено страховика про настання випадку, який має ознаки страхового, а долучена до позову копія журналу реєстрації підтверджує тільки неналежне виконання працівником страхової компанії своїх посадових обов'язків. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 16.01.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. на користь держави (а.с.5). Цією постановою встановлено, що 23.12.2013 року, о 18 год. 40 хв., [PERSON], керуючи автомобілем „МАЗ", державний реєстраційний номер [NUMBER], на вулиці Толстого, 55 в м. Києві, не вибрав безпечну швидкість руху та не врахував дорожньої обстановки, не витримав безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем „Фольксваген", державний реєстраційний номер [NUMBER], що призвело до пошкодження транспортних засобів. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Господарського суду м. Києва від 03.12.2014 року стягнуто з ПрАТ „СК „Український страховий стандарт" на користь ПрАТ „АСК „Інго Україна" страхове відшкодування в порядку регресу в сумі 50000,00 грн. (а.с.7-11). Зазначеним рішенням Господарського суду м. Києва від 03.12.2014 року встановлено, що між ПрАТ „АСК „Інго Україна" (страховик) та ТОВ «Ілта», як страхувальником було укладено договір страхування №250573792.13, згідно умов якого об'єктом страхування є транспортний засіб марки «Фольксваген», державний номер [NUMBER], вигодонабувач - ПАТ «ПУМБ». 23.12.2013р. в м. Києві на вул.. Толстого, 55 сталася ДТП за участю транспортного засобу «Фольксваген», державний номер [NUMBER], що належить ТОВ «Ілта», під керуванням [PERSON], та транспортного засобу «МАЗ», державний номер [NUMBER], що належить ДП «Укрпошта», під керуванням [PERSON]. Між ПрАТ „СК „Український страховий стандарт", як страховиком, та Дирекцією „Автотранспошта" УДППЗ „Укрпошта", як страхувальником, було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строком дії з 25.07.2013 року по 20.07.2014 року (Поліс АС/3177039), відповідно до якого забезпечений транспортний засіб - автомобіль „МАЗ", державний номер [NUMBER], ліміт за заподіну шкоду майна становить 50000,00грн., розмір франшизи 0,00 грн. Таким чином, ПрАТ „СК „Український страховий стандарт" є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля „Фольцваген", державний реєстраційний номер [NUMBER], відповідно до положень Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, а до ПрАТ „АСК „Інго-Україна", як страховика, який сплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування № 250573792.13 від 06.08.13р., перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до ПрАТ „СК „Український страховий стандарт" як до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 28 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", до шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого відноситься шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 990 Цивільного кодексу України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Згідно вимог п.п. 33.1.4 п. 33.1. ст. 33 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Як убачається з матеріалів справи, на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди від 23.12.2013 року автомобіль „МАЗ", державний реєстраційний номер [NUMBER], який належить УДППЗ „Укрпошта", на підставі Генерального договору про надання послуг № 212-152 від 18.05.2013 року було забезпечено ПрАТ „СК „Український страховий стандарт" згідно Полісу №АС/3177039 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 22.07.2013 року, строком дії з 27.07.2013 до 20.07.2014 року на випадок заподіяння матеріальної шкоди третім особам з лімітом відповідальності страховика - 50000,00 грн., франшиза 0,00 грн. (а.с. 48, 49-51) За даними Трудової книжки БТ-ІІ №7099115 та Довідки № 53 від 29.10.2015 ороку, виданої Дирекцією „Автотранспошта" УДППЗ „Укрпошта", [PERSON] згідно наказу №286/к від 14.03.2002 року працює в Дирекції Автотранспошта" УДППЗ „Укрпошта" з 14.03.2002 року по теперішній час на посаді водія автотранспортних засобів, та 23.12.2013 року з 13.30 год. до 21.00 год. на виконання своїх посадових обов'язків здійснював виїзд на автомобілі „МАЗ", державний реєстраційний номер [NUMBER]. (а.с. 42, 43, 47) На виконання рішення Господарського суду м. Києва від 03.12.2014 року в межах виконавчого провадження, відкритого ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві № 46466527, ПрАТ „СК „Український страховий стандарт" здійснено виплату грошових коштів у розмірі 50000,00 грн., згідно платіжного доручення № 580 від 25.02.2015 року. (а.с. 12, 13, 14) За нормою ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом. Згідно вимог п. ґ п.п. 38.1.1 п. 38.1. ст. 38 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній по справі № 6-1цс14, виходячи з аналізу статей 33, 38 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", слід зазначити, що у зв'язку із внесеними до цього Закону змінами було збережено як обов'язок страхувальника щодо вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП, так і відповідне право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив його про настання ДТП. Неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування", не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову. Згідно частини другої ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Разом з тим, згідно роз'яснень, наданих у абзаці 3 п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" від 01.03.2013 року № 4, не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Частина 1 статті 1172 Цивільного кодексу України встановлює загальні правила відповідальності юридичної або фізичної особи за шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Для покладення на юридичну або фізичну особу відповідальності необхідною є наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправної поведінки працівника, завданої шкоди, причинного зв'язку та вини), так і певних спеціальних умов, лише за наявності яких може бути застосована зазначена стаття. До таких спеціальних умов відносяться: а) Перебування завдавача шкоди в трудових (службових) відносинах з юридичною або фізичною особою - роботодавцем, незалежно від характеру таких відносин: постійні, тимчасові, сезонні тощо (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди"); б) Завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов'язків. Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов'язків треба розуміти виконання роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами, протягом усього робочого дня. Однак, судом встановлено, що [PERSON], перебуваючи на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди у трудових відносинах із страхувальником ДППЗ „Укрпошта", що не заперечено останнім відповідно до письмових пояснень, долучених до матеріалів справи, вчинив дорожньо-транспортну пригоду, керуючи забезпеченим позивачем транспортним засобом, в межах робочого часу, встановленого Правилами внутрішнього трудового розпорядку ДППЗ „Укрпошта", тобто в розрізі даного спору наявна спеціальна ознака деліктної відповідальності роботодавця, страхувальника ДППЗ „Укрпошта", за завдання шкоди особою, яка перебуває з ним у трудових відносинах, що, відповідно, позбавляє відповідача [PERSON] обов'язку відшкодування на користь позивача суми страхового відшкодування в межах даного спору. Наведені обставини є підставою для відмови в задоволення прозову страховика ПрАТ „СК „Український страховий стандарт" до працівника страхувальника ДППЗ „Укрпошта" - відповідача по справі [PERSON] При цьому, суд не вбачає визначених законом підстав для закриття провадження у справі, про що просить у своїх запереченнях представник ДППЗ „Укрпошта", оскільки позивач самостійно розпоряджається правом щодо вибору відповідача у справі, яким у даному випадку позивачем обрано фізичну особу - [PERSON] Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Крім того, суд приходить до висновку про недоведеність викладених в позовній заяві доводів щодо неповідомлення позивача у встановлений законом строк про настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), оскільки на спростування цієї обставини залученою до участі у справі з ініціативи суду третьою особою надані відповідні докази. Так, згідно п.5.1. Генерального договору про надання послуг № 212-152 від 18.05.2013 року, у разі настання страхового випадку, страхувальник в особі дирекції зобов'язаний, серед іншого, вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомити страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди. Директор Дирекції «Автотранспорта» ДППЗ „Укрпошта" 25.12.2013р. звернувся до ПрАТ „СК „Український страховий стандарт" з повідомленням про настання страхового випадку, який має ознаки страхового, встановленого МТСБУ зразка, в якому повідомив про ДТП, яка сталася 23.12.2013р. в м. Києві по вул. Л. Толстого, 55, за участю забезпеченого транспортного засобу МАЗ, державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] (а.с.52) Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Український страховий стандарт" до [PERSON], третя особа: Українське державне підприємство поштового зв'язку „Укрпошта", про відшкодування шкоди в порядку регресу є безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача у сплаченому при зверненні до суду розмірі. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed