Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

15.07.2020 року судом зареєстровано позов КП «Вінницяміськтеплоенерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 23 141, 86 грн. (а.с. 1-4). Позов мотивований тим, що [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого 22.08.2013 року договору купівлі-продажу належить квартира [ADDRESS] . Відповідач, як власник житла, є споживачем послуг централізованого теплопостачання, що надаються КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго», але в зв`язку з тим, що відповідач вчасно не розраховувалась за надані послуги, за період з 01.04.2017 року по 29.02.2020 року виник борг в сумі 21 155, 97 грн. Крім того, за весь час прострочення сплати платежів відповідно до ст. 625 ЦК України нараховано 3% річних - 781, 24 грн. та інфляційні - 1 204, 65 грн. КП «Вінницяміськтеплоенерго» просило стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням інфляційних та 3% річних в загальному розмірі 23 141,86 грн. та судовий збір. В судове засідання представник позивача - Дрозд М.В. не з`явилась, надала заяву з проханням розглянути справу у її відсутності. Позов до [PERSON] підтримала та просила його задоволити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`явилась, надіслала суду заяву (зворот а.с. 30) про те, що участь в судовому засіданні у даній справі вона взяти не зможе через запроваджений на території країни карантин. Просила розглядати справу № 127/14959/20 без її участі, позов визнала, суму боргу не оспорила, просила надіслати їй копію рішення. За таких обставин суд вважає можливим розглянути дану справу у відсутності представника позивача та відповідача [PERSON] . Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Встановленим в судовому засіданні фактичним обставинам справи відповідають зобов`язальні правовідносини, що склались між сторонами в сфері житлово-комунальних послуг, тому при обґрунтуванні рішення суд застосовує норми Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та норми ЦК України. На підставі нотаріально посвідченого 22.08.2013 року договору купівлі-продажу [PERSON] належить квартира [ADDRESS] . Статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води № 05001201 укладений 29.08.2013 року між КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» та [PERSON] (а.с. 10-11). Відповідач є споживачем послуг централізованого теплопостачання, що надаються КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" відповідно до Правил надання послуг населенню з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року та Закону України "Про житлово-комунальні послуги", предметом регулювання якого є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Згідно ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Пунктом 1 частини 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Пунктами 1, 5 частини 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 1 статті 9 вищезазначеного закону встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно вимог частини 5 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити надані житлово-комунальні послуги. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. З огляду на викладене, правовідносини, які склались між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Тому на дані правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати суми боргу із врахуванням індексу інфляції та 3 % річних як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Відповідна правова позиція Верховного Суду України викладена в ухвалі у справі № 6-59цс13 про стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території. Споживаючи послуги, надані КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго", відповідач не оплатила отримані послуги у встановленому порядку. За період з 01.04.2017 року по 29.02.2020 року виник борг в сумі 21 155, 97 грн. За весь час прострочення сплати платежів відповідно до ст. 625 ЦК України нараховано 3% річних - 781, 24 грн. та інфляційні - 1 204, 65 грн. Станом на день ухвалення рішення у даній справі борг залишається не погашеним. Відповідач [PERSON] борг не оспорила. Загальна сума боргу - 23 141, 86 грн. підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі. Позивачем при подачі позову до суду були понесені витрати на оплату судового збору - 2 102, 00 грн. (платіжні доручення від 30.06.2020 року на суму 1 891, 80 грн. та від 31.03.2020 року на суму 210,20 грн. а.с. 5, 6). Відповідно до ст. 141 ЦПК України дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved