Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

У липні 2020 року позивач, як правонаступник ПАТ КБ "ПриватБанк", звернувся до Семенівського районного суду Полтавської області із зазначеним позовом до [PERSON] , обґрунтовуючи позовні вимоги невиконанням відповідачем зобов`язань щодо повернення коштів за кредитним договором № б/н від 12.02.2008, внаслідок чого станом на 28.04.2020 утворилася загальна заборгованість відповідача перед банком 33498,41 грн, яка складається з насупного: 21724,55 грн заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 0,00 грн заборгованість за поточним тілом кредиту, 21724,55 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками, 0,00 грн заборгованість за простроченими відсотками, 4670,82 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 5269,78 грн - нарахована пеня, 0,00 нараховано комісії, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн - штраф (фіксована частина), 1583,26 грн штраф (процентна складова). Також заявлено вимогу про стягнення сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору 2102,00 грн (а.с. 55). Ухвалою суду від 27.07.2020 визначено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, запропоновано відповідачеві, зокрема, в 15-денний строк подати відзив на позов. У справі є клопотання позивача про ухвалення заочного рішення і розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач повідомлений про розгляд справи за зареєстрованим місцем проживання [INFO] ; відповідач не подав відзив або будь-яких інших документів у справі; у судове засідання 30.09.2020 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Ураховуючи зазначені обставини суд відповідно до ч. 1 ст. 223, ст. 279 ЦПК України, ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснити заочний розгляд справи за відсутності представника позивача. Виконуючи приписи ст.ст. 264, 265 ЦПК України суд зазначає таке. Між позивачем, як банком, і відповідачем, як позичальником, 12.02.2008 укладено кредитний договір б/н згідно якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту 800,00 грн на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідно до зазначеної анкети-заяви (а.с. 35) заява разом із умовами і правилами надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 38-54), пам`яткою клієнта (відсутня у матеріалах справи, довідкою про умови кредитування (а.с. 36) складають договір про надання банківських послуг. Умовами кредитування "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" визначено, зокрема, пільговий період кредитування 30 днів за кожною витратою зі сплатою 0,01 % річних, базова процентна ставка 3 % на місяць, обов`язковий щомісячний платіж 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн і не більше залишку заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним; 2 формули розрахунку пені, штраф за порушення строків платежів за будь-яким грошовим зобов`язанням 250 грн + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом. Отже, між позивачем і відповідачем укладено договір банківського рахунка і кредитний договір (далі Договір). За договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком (ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України - далі ЦК). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК). Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі (ч. 2 ст. 10561 ЦК). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору (ст. 526 ЦК). З наданого позивачем розрахунку (а.с. 8-14, 15-23) вбачається, що з 13.03.2008 відповідач користувався кредитними коштами банку, допустив несвоєчасне погашення відповідних платежів на користь банку. Останнє повернення коштів відповідачем здійснювалось 30.07.2019 у розмірі 300,00 грн. Згідно розрахунку станом на 28.04.2020 утворилася загальна заборгованість відповідача перед банком становить 33498,41 грн, яка складається з наступного: 21724,55 грн заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 0,00 грн заборгованість за поточним тілом кредиту, 21724,55 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками, 0,00 грн заборгованість за простроченими відсотками, 4670,82 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 5269,78 грн - нарахована пеня, 0,00 нараховано комісії, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн - штраф (фіксована частина), 1583,26 грн штраф (процентна складова). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Пунктом 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012 № 5 передбачено, що істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (правова позиція, висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, від 17 жовтня 2017 року № 347/1910/15-ц). Отже, позовна вимога про одночасне стягнення і 5269,78 грн пені, і 250,00 грн штрафу (фіксована частина), і 1583,26 грн штрафу (процентна складова) за порушення строків платежів за грошовими зобов`язаннями не ґрунтується на законі. Стягненню підлягає лише неустойка у виді штрафу 250,00 грн (фіксована частина). Ураховуючи зазначене, оцінивши докази, суд робить висновок що відповідачем порушено права позивача у частині неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором б/н від 12.02.2008, станом на 28.04.2020 відповідач має заборгованість перед позивачем за Договором на загальну суму 26645,37 грн (21724,55 грн заборгованість за тілом кредиту + 4670,82 грн заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України + 250,00 грн штраф (фіксована частина)), і позов підлягає частковому задоволенню у цих межах. Судові не надано доказів щодо неправильності або необґрунтованості складеного позивачем розрахунку. За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог 1671,98 грн (2102* 26645,37 /33498,41). На підставі викладеного,

Outcome: approved