Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Ухвалою суду від 07.05.2014 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучено Волинську регіональну філію ДП "Цент державного земельного кадастру". В обгрунтування заявлених вимог вказує, що він є власником земельних ділянок площею, відповідно - 0,2500 га з кадастровим номером 0721882901:01:001:0772 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель, та 0,2325 га з кадастровим номером 0721882901:01:001:0773 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою [ADDRESS]. Ці земельні ділянки межуються з земельною ділянкою відповідача площею 0,5060 га з цільовим призначенням для обслуговування жилого будинку та ведення особистого селянського господарства, що розташовується в [ADDRESS]. Відповідач звів на даній земельній ділянці паркан та гараж для сільськогосподарської техніки, частина якого розташовується на земельній ділянці позивача. Тому [PERSON] просить суд зобов'язати відповідача [PERSON] усунути перешкоди у користуванні його земельною ділянкою шляхом знесення самочинно збудованої огорожі та гаража, які знаходяться на належній йому земельній ділянці. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засідання позов підтримали повністю з підстав, викладених в ньому, та просять його задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги не визнали. Покликаючись на те, що в користуванні відповідача перебуває земельна ділянка, що розташована в [ADDRESS], власником якої відповідно до Державного акту про право приватної власності на землю серії ІІ-ВЛ № 034225 від 25.03.1997 року, є мати відповідача [PERSON], яка померла [INFO], та з часу виготовлення Державного акту про право власності на земельну ділянку та виділення її в натурі розмір зазначеної земельної ділянки не змінювався, вважають Державні акти позивача на право власності на земельну ділянку серії ЯЙ № 743595 та ЯЙ 743596 від 21.11.2012 року не законними, оскільки земельні ділянки, які відповідно до вказаних державних актів були передані у власність позивача [PERSON], не відповідають розмірам земельних ділянок, які фактично перебували в його користуванні. Крім того, посилається на порушення, наявні в технічній документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності позивача на земельну ділянку, оскільки, як зазначено в акті погодження меж земельної ділянки із суміжними землекористувачами, спірна межа погоджена [PERSON], яка на час складання акту померла. Враховуючи викладене, просять в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Волинської регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру" Бляхарчук Н.М. в судовому засіданні, висловлюючи свою думку з приводу спору, що розглядається судом, вказала, що технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки гр. [PERSON], які розташовані в [ADDRESS], виготовлена Ківерцівським районним виробничим відділом ДП "Центр державного земельного кадастру" відповідно до вимог чинного законодавства. До суду подала обмінний файл та схему розташування земельних ділянок, з якої вбачається, що земельна ділянка відповідача [PERSON] не визначена системою координат, не зареєстрована в земельному кадастрі через відсутність кадастрового номера та відсутня на схемі. Заслухавши пояснення сторін у справі, представника третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 152 Земельного кодексу України передбачені шляхи захисту прав на земельну ділянку. При цьому позивач повинен довести належне йому право на землю та факти, які підтверджують дії відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення ним своїх правомочностей. В силу статті 116 ЗК України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Судом встановлено, що згідно державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯЙ № 743595, ЯЙ № 743595, виданих Жорнищенською сільською радою Ківерцівського району Волинської області 21.11.2012 року, на підставі рішення Жорнищенської сільської ради Ківерцівського району Волинської області № 11/4 від 19.07.2012 року, позивач [PERSON] є власником земельних ділянок площею 0,25 га, та площею 0,2325 га, що розташовані в [ADDRESS].(а.с. 5, 6) Суміжною із земельними ділянками [PERSON] є земельна ділянка, яка перебуває в користуванні відповідача [PERSON] площею 0,5060 га, що знаходиться в [ADDRESS], та яка належала матері відповідача [PERSON], на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ВЛ № 034225, виданого Жорнищенською сільською радою Ківерцівського району Волинської області 25.03.1997 року на підставі рішення Жорнищенської сільської ради Ківерцівського району Волинської області № 11/4 від 25.03.1997 року (а.с. 41), і яка померла [INFO] (а.с. 40),. Частиною 2 ст. 152 Земельного кодексу України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, способи захисту прав власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 Цивільного кодексу України. Проведеною по справі судовою будівельно-технічною експертизою № О-26 від 11.04.2014 року встановлено, що фактичні розмір, конфігурація, межі та порядок користування земельними ділянками, розташованими в [ADDRESS], що належать позивачу [PERSON], відповідають даним, зазначеним в правовстановлюючих документах - Державних актах на вказані земельні ділянки серії ЯЙ № 743595, ЯЙ № 743596 та технічній документації із землеустрою на земельну ділянку. За висновком вказаної експертизи підтверджується використання частини земельної ділянки по межі Г-А в [ADDRESS] зі сторони власника суміжної садиби по вул. [ADDRESS] площею 0,0165 га., а саме 5,07 м. від поворотної точки А по межі БА, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЙ № 748595 від 21.11.2012 року (додаток №5 до висновку експертизи). Частина господарської будівлі (гараж для сільськогосподарської техніки) [PERSON], розташована в межах земельної ділянки, що знаходиться в [ADDRESS] (додаток №5 до висновку експертизи), частина паркану по межі вулиці садиби по [ADDRESS] і садиби по вул. [ADDRESS] демонтована. Разом з тим, експерт дійшов висновку про неможливість встановити фактичні розміри, конфігурацію, межі та порядок користування земельною ділянкою, розташованою в [ADDRESS] даним, зазначеним в Державному акті земельну ділянку серії ІІ-ВЛ № 034225, факт накладення земельних ділянок, розташованих в [ADDRESS] та [ADDRESS], зв'язку з відсутністю технічної документації із землеустрою на земельну ділянку, яка розташована в [ADDRESS], відсутністю встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та межових знаків, а також відсутності межових знаків земельної ділянки по [ADDRESS]. Зазначена обставина також підтверджується схемою розташування земельних ділянок, виготовленою на вимогу суду Волинською регіональною філією ДП "Центр державного земельного кадастру" за допомогою супутникового зв'язку. Суд не приймає до уваги посилання відповідача на порушення, наявні в технічній документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності позивача на земельну ділянку, оскільки з пояснень позивача погодження меж його земельної ділянки відбувалось з участю відповідача і саме він, як користувач суміжної земельної ділянки, яка раніше на праві власності належала його матері, підписав акт погодження меж від 24.05.2012 року (а.с. 7). Зазначену обставину в судовому засіданні не заперечив відповідач [PERSON] Разом з тим суд вважає, що відповідач не став власником спадкоємної земельної ділянки. Спадкування за законом, на яке покликається відповідач, у даному випадку не можна вважати підставою виникнення права власності на земельну ділянку так, як відповідачем не надано доказів, які б ствердили прийняття спадщини. Крім того, як встановлено з схеми розташування земельних ділянок земельна ділянка, яка перебуває у користування відповідача не внесена до Державного реєстру земель. Згідно повідомлення відділу Держземагенства у Ківерцівськомиу районі Волинської області (а.с.52) технічна документація із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на земельну ділянку, що розташована в [ADDRESS], яка належала [PERSON], відсутня. Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності). З огляду на викладене,суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, які у даній справі складаються з судового збору в розмірі 229,40грн. та витрат, понесених позивачем за проведення експертизи в сумі 1326,00грн. Крім того, як вбачається з квитанції № 7/10 від 30.12.2013 року, при подачі позовної заяви [PERSON] сплачено судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп. Згідно п.п. 2 п. 1 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір", розмір ставки судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру становить 0,1 розміру мінімальної заробітної плати. Оскільки позивачем при зверненні до суду сплачений судовий збір в сумі 229,40 грн., а ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру станом на 01.01.2014 року становить 243,60 грн., з відповідача [PERSON] в доход держави підлягають стягненню 14,20 грн.

Outcome: approved