Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] та Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Зелений Дім 71-В» звернулись до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] , Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Квітневий дім», державного реєстратора в особі приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Біккінеєвої Ірини Анатоліївни про визнання угоди недійсною та скасування рішення. Заявлені позовні вимоги обґрунтовували тим, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . В червні 2017 року [PERSON] та Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Зелений Дім 71-В» стало відомо, що [PERSON] на підставі Кооперативної угоди про сплату пайового внеску та надання нежитлового приміщення № 3/13 від 01.08.2013, укладеною з Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Квітневий дім», в якому остання є головою кооперативу, зареєстровано право власності на допоміжне приміщення, яке розшовано в цокольному поверсі багатоквартирного будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Право власності було зареєстровано державним реєстратором в особі приватного нотаріуса Біккінеєвою Ірини Анатоліївни згідно з рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 35599504 від 09.06.2017 12:08:19, номер запису про право власності: 20840187. Позивачі вважають, що вищезазначена Кооперативна угода про сплату пайового внеску та надання нежитлового приміщення № 3/13 від 01.08.2013, укладена між [PERSON] та Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Квітневий дім» підлягає визнання судом недійсною на підставі ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), а рішення про державну реєстрацію права власності, прийняте приватним нотаріусом на підставі вказаної угоди підлягає скасуванню. Так враховуючи, що в приміщенні на яке [PERSON] зареєструвала право власності, знаходяться інженерні мережі багатоквартирного будинку, а саме електричне обладнання, призначене для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування всіх співвласників багатоквартирного будинку то таке приміщення в розумінні Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» є допоміжним приміщенням, яке згідно із вищезазначеним Законом та ЦК України є спільним майном співвласників багатоквартирного будинку. У відповідності до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Частиною 2 даної статті передбачено, що спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають право на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку. Крім того, як зазначено в Кооперативній угоді про сплату пайового внеску та надання нежитлового приміщення № 3/13 від 01.08.2013 [PERSON] для отримання у власність нежитлового приміщення повинна була протягом 10-ти банківських днів передати Обслуговуючому кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Квітневий дім» 1/3 частки земельної ділянки площею 0,1279 га, кадастровим номер 3222487001:01:008:0146, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 58148132224. Станом на момент подання позову, згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, [PERSON] так і не передала Обслуговуючому кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Квітневий дім» вищезазначену земельну ділянку. Проте, в довідці про сплату паю № 120 від 18.05.2017, що видана Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Квітневий дім» зазначено, про виплату паю в повному обсязі, що не відповідає дійсності. Крім того, як вбачається з Декларації про готовність об`єкта до експлуатації, наданої на запит адвоката Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області листом від 23.03.2017 № 10/10-54/2303/02 та технічного паспорту на 15-ти квартирний житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] - ніякого нежитлового приміщення № 1 загальною площею 78,7 м2 взагалі не існує. Замість того, по вказаній площі існує три нежитлових приміщення, коридор та три санвузли. Позивачі вважають, що Кооперативна угода про сплату пайового внеску та надання нежитлового приміщення № 3/13 від 01.08.2013, укладена між [PERSON] та Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Квітневий дім» є протиправною та порушує право власності співвласників багатоквартирного будинку на спільне майно та підлягає визнанню судом недійсною на підставі ст. 215 ЦК України. На підставі ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», позивачі вважають за необхідне скасувати рішення державного реєстратора в особі приватного нотаріуса Біккінеєвою Ірини Анатоліївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 35599504 від 09.06.2017 12:08:19, номер запису про право власності: 20840187 та запис про право власності № 20840187 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації за [PERSON] права власності на нежитлове приміщення загальною площею 78,7 м2 , що розташоване за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 1271047132224. Позивачі просили суд визнати недійсною Кооперативну угоду про сплату пайового внеску та надання нежитлового приміщення № 3/13 від 01.08.2013, укладену [PERSON] з Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Квітневий дім»; скасувати рішення державного реєстратора в особі приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Біккінеєвої Ірини Анатоліївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 35599504 від 09.06.2017 12:08:19, номер запису про право власності: 20840187 та запис про право власності № 20840187 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації за [PERSON] права власності на нежитлове приміщення загальною площею 78,7 м2, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 1271047132224; стягнути солідарно з відповідачів на користь [PERSON] 6 736,00 грн., сплачених адвокату за надання правової допомоги; стягнути солідарно з відповідачів на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Зелений Дім 71-В» 6 736,00 грн., сплачених адвокату за надання правової допомоги; стягнути солідарно з відповідачів на користь [PERSON] 1 347,20 грн., сплаченого судового збору; стягнути солідарно з відповідачів на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Зелений Дім 71-В» 3 368,00 грн., сплаченого судового збору. 24.07.2017 ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області відкрито провадження у даній справі. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.08.2017 було задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову та накладено арешт на нежитлове приміщення № 1 загальною площею 78,7 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що на праві власності належить [PERSON] . У зв`язку із набранням чинності нової редакції Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області було продовжено судовий розгляд справи за правилами загального позовного провадження; з метою виконання вимог ч.1 ст. 189 ЦПК України було розпочато підготовче провадження у справі. 29.01.2018, 03.04.2018, 07.08.2018, 31.08.2018, 04.01.2019, 19.02.2019, 31.07.2019 приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Біккінеєва Ірина Анатоліївна подала до суду листи за вх. № 2816, вх. 11342, вх. 27476, вх. № 30385, № 334, № 6501, № 29147 відповідно з проханням розглядати дану цивільну справу без її участі. 11.04.2018 представник [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву за вх. № 12207, відповідно до якого зазначив, що нежитлове приміщення, що було предметом Кооперативної угоди № 3/13 від 01.08.2013, укладену [PERSON] з Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Квітневий дім» не є допоміжним приміщенням у розумінні п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». Так, у технічній документації, на яку у своїй позовній заяві посилаються позивачі, а саме експлікації внутрішніх площ житлового будинку літер «А-IV» с. Ходосівка, вул [ADDRESS] , 71-В, чітко зазначено призначення кімнат з яких складається нежитлове приміщення № 1, зокрема кімнати під № 16 - є коридором, кімнати з 17 по 20 є санвузлами, кімнати з 21 по 23 - є нежитловими приміщеннями. Санвузли та коридор, по своїй суті, не можуть бути допоміжними приміщеннями, оскільки жодним чином не забезпечують та не впливають на експлуатацію будинку та прибудинкового обслуговування його мешканців. Крім того, кімнати з 21 по 23, які входять до складу нежитлового приміщення № 1, відповідно до відомостей, зазначених в декларації про готовність об`єкта до експлуатації, відносяться до нежитлових приміщень офісно-комерційного призначення, а отже також не можуть бути допоміжними. Представник [PERSON] зазначив, що у належних останній спірних нежитлових приміщеннях відсутні вузли управління (засуви, вентилі, крани) систем опалення, водопостачання і каналізації цього будинку, а також вузли обліку електроенергії; належні [PERSON] спірні нежитлові приміщення цокольного поверху технічно не відносяться до допоміжних приміщень, які призначені для забезпечення експлуатації і обслуговування житлового будинку; матеріали технічної інвентаризації підтверджують цільове призначення таких приміщень як нежитлових і жодним чином не відносить їх до допоміжних. Як зазначено у відзиві на позовну заяву, твердження позивачів про те, що нежитлове приміщення № 1 має функціональне призначення саме для встановлення там електричного обладнання, призначеного для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування всіх власників багатоквартирного будинку не відповідає дійсності та не доведене належними та допустимими доказами. Крім того, до відзиву додано копію висновку № 140 судово-експертного будівельно-технічного дослідження, виконаного товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-технічний центр «Будівельна експертиза» від 02.02.2018, відповідно до якого зазначено, що нежитлове приміщення № А-1 в будинку 71-В по [ADDRESS] запроектовано, побудовано та отримано [PERSON] у власність саме як нежитлове приміщення; в проекті передбачено проходження загально-будинкових інженерних мереж в об`ємі нежитлового приміщення № А-1, доступ в нежитлове приміщення №А-1 для обслуговування загально-будинкових мереж, що проходять в об`ємі нежитлового приміщення № А-1, не потрібний за умови забезпечення доступу для обслуговування цих мереж з боку місць загального користування; згідно проекту або технічного паспорту на будинок нежитлове приміщення № А-1 до допоміжних або технічних приміщень не відноситься, приміщення яке досліджується, розраховане на постійне перебування людей; електрощитові не допускається розміщувати під житловими приміщеннями. Щит ВРП, що знаходиться поза електрощитовою, не забороняється розташовувати під житловими приміщеннями з урахуванням вимог щодо посилення його захисту та безпеки. Розташовувати щит ВРП в приміщеннях із загрозою затоплення не допускається. Щит ВРП може розміщуватись позаквартирному коридорі (холі) на рівні цокольного поверху. Представником [PERSON] , зазначено що відповідно до акту прийому-передачі земельної ділянки за Кооперативною угодою від 01.08.2013 № 3/13, [PERSON] виконала свої обов`язки відповідно до Корпоративної Угоди та передала в якості паю до пайового фонду Кооперативу 1/3 частки земельної ділянки площею 0,1279 га, кадастровий номер 3222487001:01:008:0146, а Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Квітневий дім» зі свого боку прийняв вищезазначену земельну ділянку в якості паю до пайового фонду Кооперативу та закріпив за [PERSON] пай за ідентифікаційним кодом 3.01.08.13 Також представником зазначено, що позивачі не є сторонами Кооперативної угоди про сплату пайового внеску та надання нежитлового приміщення №3/13 від 01.08.2013, а отже вказана Корпоративна угода жодним чином не породжує для них будь-яких прав та обов`язків, у тому числі не порушує прав, таким чином звернення до суду з позовом про визнання Кооперативної угоді недійсною саме з боку цих осіб, є абсолютно безпідставним та не обґрунтованим. Просив відмовити у задоволенні позову про визнання угоди недійсною та скасування рішення у повному обсязі. 16.04.2018 голова Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Квітневий дім» подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву за вх. № 12765, відповідно до якої визнав заявлені позовні вимоги у повному обсязі, зазначивши при цьому, що у спірному приміщенні № 1 дійсно розташоване електричне обладнання, що забезпечує потреби (електропостачання) всіх співвласників будинку , та є невід`ємною часткою загальнобудинкових електромереж, а саме ВРП та прилади (вузли) обліку електричної енергії. Це обладнання обслуговувалось та раніше було на балансі Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Квітневий дім». За рішенням від 07 грудня 2017 Господарського суду Київської області, справа № 911/3343/17, це обладнання є спільним майном співвласників багатоквартирного будинку по [ADDRESS] , в якому знаходиться спірне приміщення № 1. Крім того, у відомостях декларації про готовність об`єкту будівництва головою кооперативу не знайдено жодних відомостей в яких вказане нежитлове приміщення № 1 та його технічні характеристики, які чітко вказують про те, що спірне приміщення № 1 отримане [PERSON] у власність, не є чи не може бути допоміжним. Як сторона (Кооператив) за Кооперативною угодою №3/13 про сплату пайового внеску та надання нежитлового приміщення згідно кооперативної угоди від 01.08.2013, голова кооперативу підтвердив, що [PERSON] фактично не виконала умов Кооперативної угоди № 3/13 про передачу майна у якості внеску Паю до пайового фонду Кооперативу. Вказаний представником відповідача у відзиві на позовну заяву акт-прийому передачі 1/3 земельної ділянки за Кооперативною угодою, не вказує на вчинення правочину, оскільки письмова угода не була посвідчена нотаріально, на необхідність чого вказує ст. 132 Земельного Кодексу України. Про цей факт свідчить витяг з реєстру нерухомого майна, що 1/3 частка земельної ділянки за кадастровим номером 3222487001:01:008:0146 станом на квітень 2018 належить [PERSON] на праві приватної власності і ні яких прав третіх осіб (в тому числі Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Квітневий дім») не має. Крім того, голова кооперативу зазначив, що наявна в матеріалах реєстраційної справи про 100% сплату пайового внеску та надання нежитлового приміщення згідно кооперативної угоди №3/13 про сплату пайового внеску і надання нежитлового приміщення від 01.08.2013» (№120 від 18.05.2017 р) була складена та завірена [PERSON] самій собі (яка займала посаду голови Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Квітневий дім» у період з 2013 по 2017 роки), та не відповідає дійсності і не підтверджує виконання умов Кооперативної угоди. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.04.2018 було закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. 27.05.2019 представником позивачів подано до суду письмові пояснення, відповідно до яких зазначив, що Приватне акціонерне товариством «Київобленерго» на відповідний запит суду надало рішення № 06/280/3997 про погодження проектної документації внутрішньобудинкових мереж багатоквартирного будинку Обслуговуючому кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Квітневий дім», з якого вбачається, що в нежитловому приміщенні, що знаходиться на цокольному поверсі багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] знаходиться щитове обладнання (ЩО-1) адміністративного призначення, тобто щитове обладнання призначене для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування всіх співвласників багатоквартирного будинку. Представник позивачів просив задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Представник Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Квітневий дім» визнав заявлені вимоги. Представник [PERSON] заперечував проти задоволення позову. Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про задоволення заявленого позову з огляду на наступне. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним;3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Як встановлено в судовому засіданні, 01 серпня 2013 року між Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Квітневий дім» (кооператив) та [PERSON] (пайовик) було укладено Кооперативну угоду № 3/13 про сплату пайового внеску та надання нежитлового приміщення, якою встановлюються відносини сторін, пов`язані з оплатою (внесенням) пайовиком пайового внеску та інших внесків, які є обов`язковою умовою членства в кооперативі, та підставою отримання на праві власності нежитлового приміщення № 1 з проектними характеристиками і відповідно до креслень, що зазначені в додатку № 1 до даної угоди «Характеристика нежитлового приміщення», після закінчення будівництва та вводу в експлуатацію багатоквартирного житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається із копії довідки, виданої сільським головою Ходосівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області за вих. № 388 від 18.07.2016, згідно рішення 6 сесії 7 скликання Ходосівської сільської ради № 46 від 04.02.2016, вулиця Піонерська перейменована на вулицю Феодосія Печерського. В подальшому, [PERSON] на підставі Кооперативної угоди про сплату пайового внеску та надання нежитлового приміщення № 3/13 від 01.08.2013, укладеною з Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Квітневий дім» зареєстровано право власності на допоміжне приміщення, яке розшовано в цокольному поверсі багатоквартирного будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Право власності було зареєстровано державним реєстратором в особі приватного нотаріуса Біккінеєвою Ірини Анатоліївни згідно з рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 35599504 від 09.06.2017 12:08:19, номер запису про право власності: 20840187. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом (частини 1 та 2 ст. 368 ЦК України). Частиною 1 ст. 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління врегульовані Законом України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку". Пунктом 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» вказано, що багатоквартирний будинок визначено як житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 вищезазначеного Закону України допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення); нежитлове приміщення - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна. Крім того, термін "допоміжні приміщення" визначено в Правилах утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 25.08.2005за №927/11207, а саме допоміжні приміщення житлового будинку - це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку. За приписами п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія. У відповідності до ч.2 ст.10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. В рішенні Конституційного Суду України від 9 листопада 2011 року № 14-рп/2011 додатково роз`яснено, що в аспекті конституційного звернення положення п. 2 ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" від 19 червня 1992 року № 2482-ХІ1 зі змінами необхідно розуміти так, що власники квартир дво- або багатоквартирних житлових будинків та житлових приміщень у гуртожитку, незалежно від підстав набуття права власності на такі квартири, житлові приміщення, є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою. Допоміжними приміщеннями мають вважатися всі без винятку приміщення багатоквартирного житлового будинку, незалежно від наявності або відсутності в них того чи іншого обладнання, адже їх призначенням є обслуговування не лише будинку, а й власників квартир, підвищення життєвого комфорту і наявність різних способів задоволення їх побутових потреб, пов`язаних із життєзабезпеченням. І лише приміщення, що з самого початку будувалися як такі, використання яких мало інше призначення (магазини, перукарні, офіси, поштові відділення тощо) залишаються тими, що не підпадають під правовий режим допоміжних приміщень. Даної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 18.07.2018 у справі № 916/2069/17. Як вбачається із копії Декларації про готовність об`єкта до експлуатації, наданої Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області листом від 23.03.2017 № 10/10-54/2303/02 та копії технічного паспорту на 15-ти квартирний житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] у останньому не зазначено про наявність нежитлового приміщення № 1 загальною площею 78,7 м2. Як вбачається із копії рішення № 06/280/3997 про погодження проектної документації внутрішньобудинкових мереж багатоквартирного будинку Обслуговуючому кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Квітневий дім», наданої Приватним акціонерним товариством «Київобленерго» за формою ПП КОЕ, в нежитловому приміщенні, що знаходиться на цокольному поверсі багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] знаходиться щитове обладнання (ЩО-1) адміністративного призначення, тобто щитове обладнання призначене для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування всіх співвласників багатоквартирного будинку. Крім того, голова Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Квітневий дім» надаючи відповідь на відзив на позовну заяву, визнав, що у спірному приміщенні № 1 дійсно розташоване електричне обладнання, що забезпечує потреби (електропостачання) всіх співвласників будинку, та є невід`ємною часткою загальнобудинкових електромереж, а саме ВРП та прилади (вузли) обліку електричної енергії. Суд критично відноситься до наявного в матеріалах справи копії висновку судово-експертного будівельно-технічного дослідження № 140 від 02.02.2018, складеного Науково-технічним центром «Будівельна експертиза», враховуючи положення ст. 110 ЦПК України, згідно якого висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої оцінки і оцінюється судом разом із іншими доказами, оскільки у вищезазначеному дослідженні предметом виступає нежитлове приміщення № А-1 в будинку [ADDRESS] що [ADDRESS] , без прив`язки до площі даного приміщення, а предметом даної справи виступає приміщення № 1 за аналогічною адресою, площею 78,7 кв.м., що позбавляє суд можливості безальтернативно стверджувати про тотожність даних приміщень; більш того висновки, вказані в даному судово-експертного будівельно-технічного дослідження № 140 від 02.02.2018 спростовуються твердженнями голови Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Квітневий дім» та копією рішення № 06/280/3997 про погодження проектної документації внутрішньобудинкових мереж багатоквартирного будинку Обслуговуючому кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Квітневий дім». Намагаючись здійснити огляд електричного обладнання, що знаходиться в спірному приміщенні, розташованому в цокольному поверсі багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , представникам учасників процесу та експерту Київського науково-дослідного інституту судових експертиз власником приміщення та його представником було відмовлено у наданні дозволу на входження до приміщення, що підтверджується протоколом огляду від 29.01.2019. Отже, як встановлено судом приміщення № 1, розташоване в цокольному поверсі багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] є допоміжним приміщенням в розумінні Законів України «Про приватизацію державного житлового фонду», «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», є необхідним для забезпечення належної експлуатації багатоквартирного будинку в цілому, та належить всім співвласникам багатоквартирного будинку. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодерження в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 Цивільного кодексу України. Стаття 203 ЦК України містить загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема, ч.1 ст. 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Враховуючи, що Кооперативною угодою про сплату пайового внеску та надання нежитлового приміщення № 3/13 від 01.08.2013 було передано у власність [PERSON] допоміжне приміщення, що знаходиться на цокольному поверсі багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , яке належить всім співвласникам багатоквартирного будинку без їх згоди, то така Кооперативна угода підлягає визнанню судом недійсною. Суд не погоджується із твердженням представника [PERSON] про відсутність порушення прав позивачів у даній справі з огляду на наступне. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Правом оспорювати правочин ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи їх статус як «заінтересовані особи» (ст. ст. 215, 216 ЦК України). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. Статтею 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що об`єднання співвласників багатоквартирного будинку має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання, зокрема захищати права, представляти інтереси співвласників у судах. Співвласник порушеного права може скористатися способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини. Враховуючи, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , остання є співвласником допоміжних приміщень в даному багатоквартирному будинку, то у випадку розпорядження майном, таким без її згоди, порушуються її права та інтереси. Об`єднанню співвласників багатокватирного будинку «Зелений Дім-71-В» на підставі ст. 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» надано можливість захищати інтереси співвласників у судах. Таким чином, навіть не будучи стороною Кооперативної угоди про сплату пайового внеску та надання нежитлового приміщення № 3/13 від 01.08.2013, позивачі мають право її оспорити та їх право підлягає захисту. Згідно ч.2 ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" п.2 ч.6 ст.37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Враховуючи вищезазначену норму, суд приходить до висновку про скасування рішення державного реєстратора в особі приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Біккінеєвої Ірини Анатоліївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 35599504 від 09.06.2017 12:08:19 та запис про право власності № 20840187 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації за [PERSON] права власності на нежитлове приміщення загальною площею 78,7 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 1271047132224. Щодо інших тверджень сторін, письмових доказів, суд зазначає, що вони, були досліджені у судовому засіданні та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються судом в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», рішення від 10.02.2010). Крім того, аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц. Враховуючи, що судом ухвалено рішення про задоволення позову [PERSON] , Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зелений Дім 71-В" до [PERSON] , Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Квітневий дім", Державного реєстратора в особі приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Біккінеєвої Ірини Анатоліївни про визнання угоди недійсною та скасування рішення у повному обсязі, суд відповідно до ст. 158 ЦПК України вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення вказаного позову, вжиті ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.08.2017 в даній справі. Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави; за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. За приписами ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з матеріалів справи інтереси позивачів під час підготовки справи до розгляду та в ході розгляду справи на підставі договорів про надання правової допомоги № 170717/1 та № 170717/2 від 17.07.2017 та ордеру серії КВ № 097970 представляв адвокат Синчанський Станіслав Олександрович. Згідно розрахунку суми гонорару за надану правовому допомогу адвокатом Синчанським Станіславом Олександровичем, з деталізацією кожного виду послуги, із затраченим адвокатом часом та їх вартістю, загальний розмір гонорару становить 13 472,00 грн. На підтвердження сплати позивачами гонорару за правову допомогу адвокату до матеріалів справи долучені відповідні квитанції до прибуткового касового ордера № 47 та № 48. Дослідивши надані стороною позивача документи на підтвердження оплати позивачем професійних послуг адвоката Синчанського Станіслава Олександровича, суд дійшов висновку, що такі витрати підтверджені належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим наявні правові підстави для задоволення вимог про стягнення витрат на правничу допомогу. Окрім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката в даній справі є співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 673,60 грн. (шістсот сімдесят три) грн. 60 коп.; стягнення з Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Квітневий дім" на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 673,60 грн. (шістсот сімдесят три) грн. 60 коп.; стягнення з [PERSON] на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зелений Дім 71-В" судовий збір в розмірі 1 684 грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп.; стягнення з Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Квітневий дім" на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зелений Дім 71-В" судовий збір в розмірі 1 684 грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 15, 16, 203, 215, 369, 382 Цивільного кодексу України, ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень",

Outcome: approved