Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-05 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , р.н., та синів: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грв. щомісячно на кожну дитину, до досягнення ними повноліття. Посилається на те, що відповідач відмовляється виконувати батьківські обов`язки щодо матеріального забезпечення дітей та їх виховання. Коштів на продукти харчування, лікування та одяг не надає. Вона не в змозі самостійно забезпечити дітям необхідні умови для життя, оскільки ніде не працює та здійснює догляд за дітьми і батьками інвалідами. Єдиний наявний в неї постійний дохід це пенсія у зв`язку з інвалідністю. Відповідач здоровий, добре заробляє, виїжджає на сезонні роботи у Чеську Республіку. Інших осіб на утриманні не має. Надала суду заяву про розгляд справи в її відсутності. Позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком доньки [PERSON] , [INFO] , р.н., та синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які перебувають на утриманні позивачки. Це стверджено свідоцтвами про народження дітей, актом обстеження матеріально-побутових умов та довідкою Вонігівської сільської ради, з яких убачається, що позивачка ніде не працює, є інвалідом з дитинства, та разом з дітьми проживає у будинку батьків. Батько дітей з ними не проживає близько трьох місяців, кошти на утримання дітей не надає. Згідно із ст. 8 ч. 1 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Статтею 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" звернуто увагу суддів на те, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин 5 - 7 ст. 181 СК. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено у Законі "Про виконавче провадження", а також у статтях 194 - 197, 274 СК. Зважаючи на вказані вимоги закону аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі визначальним при визначенні способу стягнення аліментів є те чи платник аліментів має постійний, стабільний заробіток (дохід) чи навпаки такий його дохід є нерегулярним, мінливим, частина такого виплачується в натурі, тощо. Як вбачається із матеріалів справи та сторонами не оспорюється, що відповідач на час розгляду справи офіційно не працює та постійного (сталого) доходу не має, на обліку у центрі зайнятості не стоїть. При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивачки, яка є інвалідом з дитинства, веде догляд за матір`ю та батаком, які також є інвалідами, сама виховує трьох неповнолітніх дітей, ніде не працює, а також відсутність у відповідача істотних причин, які б перешкоджали йому працювати та заробляти кошти. З приписів Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" убачається, що з 01 липня 2020 року для дітей віком до 6-ти років встановлено прожитковий мінімум у розмірі 1859 гривень, а з 1 грудня - 1921 гривня. Середня заробітна плата по Україні станом на серпень 2020 р. становила 11998 грв., а по Закарпатській області 11141 грв. Тому суд вважає, що відповідач, як працездатний чоловік, який має можливість працювати, у тому числі і за кордоном, у змозі заробити суму, яка дасть йому можливість сплачувати на утримання своїх дітей по 1400 гривень у місяць на кожну дитину. Доказів того, що відповідач має можливість сплачувати по 2000 грв. щомісяця на кожну дитину позивачка суду не надала. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь спецфонду держбюджету судовий збір. \~За таких обставин,

Outcome: partial