Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «КОНТАКТ-БУД», в особі уповноваженого представника - адвоката Адвокатського об`єднання "Греца і партнери" - Митровка Я.В. звернулося до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 29.08.2018 року о 15 год. 50 хв. в с. Сторожниця по вул. Минайській , відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Шкода Октавія» державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу марки «Мазда» державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та який належить на праві власності ТОВ «Контакт-Буд», внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Позивач вказує, що дана дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення [PERSON] . Правил дорожнього руху , за що постановою Ужгородського міськрайонного суду від 24.10.2018 року [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП та визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП. Внаслідок даної пригоди власнику автомобіля марки «Мазда» державний реєстраційний номер [NUMBER] завдано матеріальну шкоду в сумі 292 795,51 грн. Позивач вказує на те, що у протоколі огляду транспортного засобу від 24.09.2018 року судовим експертом відображено перелік пошкоджень деталей транспортного засобу «Мазда» д.н.з. [NUMBER] в результаті зазначеного ДТП. Позивачем за власний рахунок було відремонтовано пошкоджений відповідачем транспортний засіб, що стверджується актом виконаних робіт від 14.11.2018 року . Обсяги проведених ремонтних робіт виконавцем здійснено у відповідності до тих пошкоджень, які були заподіяні у результаті вищевказаного ДТП. Понесення позивачем витрат підтверджується рахунком - фактурою від 14.11.2018 року та платіжним дорученням № 637 від 14.11.2018 року на суму 292 795,51 грн. Оскільки позивачу завдано матеріального збитку внаслідок пошкодження транспортного засобу марки «Мазда» державний реєстраційний номер [NUMBER] , а водій автомобіля марки «Шкода Октавія» державний реєстраційний номер [NUMBER] - [PERSON] визнаний винним у скоєнні ДТП, в добровільному порядку відповідач [PERSON] завдану шкоду не відшкодував, з посиланням на викладене, а також на норми ст.ст. 1166,1187 ЦК України, просить суд ухвалити рішення яким стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Контакт-Буд» суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 292 795,51 грн. та судові витрати. В ході розгляду справи, 10.12.2019 року представник позивача, скориставшись наданими йому правами передбаченими ст. 49 ЦПК України, подав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, згідно якої просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Контакт-Буд» суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 192 795,51 грн. Вимоги заяви обгрунтовані тим, що оскільки шкода була заподіяна транспортним засобом відповідача, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, у зв`язку з чим за рахунок коштів фонду захисту потерпілих МТСБУ було відшкодовано позивачу матеріальну шкоду, заподіяну відповідачем у розмірі 100 000 грн., як виплата. В судове засідання представник позивача не зявився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Надав суду клопотання, відповідно до якого позовну заяву підтримує, з урахування заяви про зменшення позовних вимог просить її задовольнити та розглянути справу у його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи неодноразово був повідомлений у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання у відповідності до ч.ч.6,7 ст. 128 ЦПК України, відзив до суду не надходив. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що стверджується зворотніми повідомленнями які повернулись на адресу суду з відміткою Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою» за № 8800021923295 , № 8801800475866, № 8801708568696 . Відповідач [PERSON] обізнаний про наявність судового провадження, що підтверджується заявою [PERSON] від 19.02.2020 року про відкладення розгляду справи. Зважаючи на викладене, суд розглянув справу у відсутності відповідача, який був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, докази поважності причин неявки не надав, мав можливість подати відзив на позовну заяву, проте не скористався наданим йому процессуальним правом. Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що відповідач повідомлений належним чином повторно не з`явився до суду без повідомлення причин, не подав відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони представника позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 10.12.2019 року представником позивача подано до суду заяву про зменшення позовних вимог. 10.12.2019 року представником позивача подано до суду клопотання про проведення підготовчого засідання без участі позивача та його представника. 19.02.2020 року відповідачем подано до суду заяву про відкладення розгляду справи . 30.03.2020 року представником позивача подано до суду клопотання про проведення підготовчого засідання без участі позивача та його представника 18.01.2021 представником позивача подано до клопотання про розгляд справи у його відсутності. В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії: Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Бенца К.К. від 17.10.2019 року відкрито провадження по справі за № 308/6086/19. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Бенца К.К. від 30.03.2020 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 29.08.2018 року о 15 год. 50 хв. в с. Сторожниця по вул. Минайській відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Шкода Октавія» державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] який керуючи автомобілем рухався по другорядній дорозі - вул. Сонячній в с. Сторожниця, і повинен був виконати вимоги дорожнього знаку 2.1, а саме надати перевагу в русі транспортним засобам, які рухаються по головній дорозі, однак цього не зробив, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Мазда» державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та який належить на праві власності ТОВ «Контакт-Буд», внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вищевказане ДТП, як стверджує позивач, призвело до завдання транспортному засобу марки «Мазда» державний реєстраційний номер [NUMBER] , належному ТОВ «Контакт-Буд» значних механічних пошкоджень. Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль марки «Мазда» державний реєстраційний номер [NUMBER] , належить ТОВ «Контакт-Буд» (а.с.7). Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.10.2018р. у справі № 308/10225/18 відповідача [PERSON] визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме в тому, що водій автомобіля «Мазда СХ-5» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] , рухалася по головній дорозі - вул. Минайській в с. Сторожниця та мала перевагу в русі, в той час як водій автомобіля «Шкода Октавія» н.з. [NUMBER] [PERSON] рухався по другорядній дорозі - вул. Сонячній в с. Сторожниця, і повинен був виконати вимоги дорожнього знаку 2.1, а саме надати перевагу в русі транспортним засобам, які рухаються по головній дорозі, однак цього не зробив що і стало причино ДТП. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Закарпатського апеляційного суду від 05.04.2019 року постанова Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.10.2018р. залишена без змін. Згідно ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На підставі наведеного, суд вважає, що вина відповідача [PERSON] у вчиненні 29.08.2018 року дорожньо-транспортної пригоди встановлена та повністю доведена судовим рішенням і в силу ч.4 ст. 82 ЦПК України доведення не потребує. Згідно акту виконаних робіт від 14.11.2018 ПП [PERSON] вартість робіт по ремонту автомобіля «Мазда СХ-5» д.н.з. [NUMBER] становить 292795,51 грн. Відповідно до платіжного доручення № 637 від 14.11.2018 року ТОВ «Контакт-Буд»,оплачено вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Мазда СХ-5» д.н.з. [NUMBER] в сумі 292 795,51 грн. Як встановлено судом цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на момент ДТП не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності у зв`язку з чим за рахунок коштів фонду захисту потерпілих МТСБУ було відшкодовано позивачу матеріальну шкоду, заподіяну відповідачем у розмірі 100 000 грн., як виплата, що стверджується даними листа МТСБУ від 13.09.2018 року. ( а.с.34) Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного. Спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Між сторонами виникли правовідносини щодо відшкодування завданих збитків . Предметом доказування є вчинення відповідачем певних дій, які призвели до заподіяння позивачу матеріальної шкоди. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України "Про страхування"). Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено п.1 ч.2 ст.22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ч.1 ст.1166 ЦК - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Таким чином, відповідач, як особа, яка своїми протиправними діями завдала шкоди позивачу, зобов`язаний відшкодувати завдану ним шкоду у повному розмірі, якщо не доведе, що шкоду завдано не з його вини. У даному випадку судовим рішенням (постановою про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП) встановлено вину відповідача в ДТП , і відповідно, заподіяння шкоди майну позивача внаслідок неправомірних (винних) дій. Таким чином, відповідач є відповідальним за шкоду, завдану його протиправними діями. Підстав для звільнення відповідача від відповідальності у даному випадку нема. Пунктом 1 ч.1 ст.1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з виниіншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідачем не доведено факт того, що шкоду транспортному засобу марки «Мазда СХ-5» д.н.з. [NUMBER] було завдано внаслідок непереборної сили або умислу його водія. Згідно п.п а п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, зокрема, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Положенням ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Таким чином, враховуючи, що ДТП була скоєна з вини відповідача, цивільно-правова відповідальність якого на момент скоєння пригоди не була застрахована, МТСБУ здійснено виплату страхового відшкодування потерпілому в сумі 100 000,00 грн. , а відтак позивач має право вимоги від відповідача різниці між фактичним розміром завданої шкоди і страховою виплатою від МТСБУ. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року за №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166,1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між такими діями і шкодою є безпосередній причинний зв`язок. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду) лише у випадку , якщо він доведе, що шкоди було завдано не з його вини. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Натомість обов`язок доказувати відсутність підстав для покладення відповідальності по відшкодуванню шкоди закон покладає на її завдавача. З наданих суду доказів встановлено факт ДТП і пошкодження майна позивача (автомобіля); встановлено належність пошкодженого майна позивачу, який є власником майна; встановлено, що заподіювачем шкоди (особою, що пошкодила майно позивача) є водій автомобіля [PERSON] , який керував автомобілем «Шкода Октавія», н.з. [NUMBER] , - внаслідок зіткнення з яким пошкоджено автомобіль, належний позивачу; в судовому порядку встановлено вину водія [PERSON] в даній ДТП (протиправність його дій) і відповідно його вину (протиправність) в заподіянні матеріальної шкоди позивачу. Розмір шкоди встановлений належними доказами, відповідачем не оспорений. Таким чином, за приписами п.1 ч.1 ст.1188 ЦК та ч.1 ст.1166 ЦК України , ст. 1194 ЦК України сукупність яких має застосовуватись до спірних правовідносин, що виникли з заподіяння шкоди між двома джерелами підвищеної небезпеки, - у позивача виникло право вимагати від відповідача різниці між фактичним розміром завданої йому шкоди і страховою виплатою від МТСБУ. Оскільки володільцем джерела підвищеної небезпеки і безпосереднім заподіювачем шкоди був водій [PERSON] , який на законній підставі керував транспортним засобом, цивільно-правова відповідальність відповідача на момент скоєння ДТП не була застрахована , а відтак зобов`язання по відшкодуванню завданої позивачу шкоди виникло безпосередньо у нього як у заподіювача шкоди і володільця джерела підвищеної небезпеки на час ДТП, в якій заподіяно шкоду. Судом встановлено що на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, принаймні відповідач не довів протилежного, не подав відзиву на позов, в якому висловив би свою незгоду з розміром заподіяної шкоди, не оспорив надані позивачем докази на підтвердження дійсного розміру завданої шкоди (вартості відновлювального ремонту) і не надав інших доказів, які б свідчили про недійсність наданого звіту чи його недостовірність. Разом з тим суд враховує те, що відповідачу було відомо про навність судового провадження , що стверджується поданою ним завою до суду 19.02.2020 року про відкладення розгляду справи. Суд виходить з того, що позивач має право на відшкодування різниці між фактичним розміром завданої йому шкоди , яка полягає в пошкодженні майна (автомобіля) і страховою виплатою від МТСБУ. Розмір шкоди визначається за дійсною вартістю відновлювального ремонту, і якщо для його проведення необхідна заміна певних деталей, які відновити у інший спосіб неможливо чи недоцільно чи які не можуть бути відремонтовані, - то потерпілий має право і на відшкодування таких витрат (без урахування зносу окремих деталей), що в цілому відповідає принципу повного відшкодування і захисту прав власника пошкодженої речі. Відповідач не довів, що вартість ремонту завищена або що до ремонту включено пошкодження, не пов`язані з ДТП, або що до ремонту включено зайві роботи , матеріали та деталі, чи що їх вартість та обсяг завищую дійсне. Таким чином, стягненню з відповідача підлягає різниця між вартістю відновлювального ремонту КТЗ і страховою виплатою від МТСБУ , що становить - 192795,51грн. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретнихобставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Позивач поніс судові витрати у вигляді сплаченого за подання позовної заяви судового збору 4391,94грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача. Судом враховано, що позивачем в ході розляду справи зменшені позовні вимоги, а відтак відповідно до ч.2 ст. 6 ЗУ Про судовий збір - у разі зменшення розміру позовних вимог питання щодо повернення суми судового збору випішується відповідно до ст. 7 ЗУ Про судовий збір. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що із [PERSON] підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2891,93 грн.

Outcome: approved