Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

В квітні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про виселення його без надання іншого жилого приміщення . В обгрунтування вказує ,що квартира [ADDRESS] була надана колишньому чоловіку позивача на підставі рішення Печерської районної ради народних депутатів від 26 червня 1989 року. У вказаній квартирі зареєстрована позивачка [PERSON], відповідач по справі [PERSON] та діти позивачки [PERSON] та [PERSON] .Між позивачкою та відповідачем по справі склалися складні стосунки ,які унеможливлюють їх спільне проживання . [PERSON] ( відповідач по справі ) не допускає позивача та її дітей у вказану квартиру, періодично міняючи замки у вхідних дверяях , одночасно, сам там проживає та здає частину квартиру в оренду квартирантам . По відношенню до позивача та її дітей веде себе агресивно , застосовує насильство з приводу чого були неодноразові звернення до правоохоронних органів, свідомо псує майно та робить нестерпним їх спільне проживання у квартирі. Відповідач часто вживає спиртні напої та порушує громадський порядок. В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги за вищевикладеними обставинами та просила суд постановити рішення про виселення [PERSON] з спірної квартири, без надання іншого житла, за неможливістю їх спільного проживання . Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав . Просив відмовити в їх задоволенні , вказав, що іншого житла у нього немає . Підтвердив ,що між ним та позивачкою по справі , яка є його мати, дійсно склалася складна ситуація . Він не заперечує, щоб його брат [PERSON] та сестра [PERSON] проживали у спірній квартирі. Однак позивачка постійно провукує конфліктні ситуації , що спричиняють дійсно скандали . Визнає, що єдиним виходом із ситуації, що склалася є необхідність окремого проживання . Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне . 03 липня 1989 року [PERSON], колишнім чоловіком позивачки отримано ордер № 47987 .серії Б на право зайняття жилого приміщення, площею 49,17 кв.м., що складається з чотирьох кімнат в квартирі, що знаходиться за адресою : [ADDRESS] (а.с.25) . Ордер видано на підставі рішення Печерської районної ради народних депутатів від 26 червня 1989 року № 569 на сім"ю в складі п"яти чоловік , а саме : [PERSON]- доужину ,[PERSON]- дочку, [PERSON] сина ( відповідача ) , [PERSON]- сина. В грудні 1991 року позивач розлучилася з [PERSON] 10 березня 1999 року рішенням Московського районного суду м. Києва винесено рішення про визнання [PERSON] таким , що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS] . Згідно довідки форми № 3 , виданої ОСББ " МЖК Горького 165" (а.с.30 ), від 16.12.2014 року, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані чотири особи , а саме позивач [PERSON], відповідач [PERSON], [PERSON] та [PERSON] З договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 31 травня 2012 року (а.с.38) , типового договору про надання послуг (а.с.39) вбачається ,що власником особового рахунку квартирри [ADDRESS] є [PERSON] . Позивач [PERSON] та свідок [PERSON] в судовому засіданні вказували , що відповідачем [PERSON] постійно порушуються правила співжиття, що робить неможливим їх спільне проживання у вказаній квартирі , і тому відповідач підлягає виселенню . В судовому засіданні дійсно встановлено, що між позивачем та відповідачем склалася надто конфліктна ситуація, часто між ним виникають чвари та скандали , з приводу чого неодноразово було здійснено виклики міліції та зверенння до правоохоронних органів . Одночасно в судовому засіданні позивачка [PERSON] вказала, що вона має у власності двокімнатну квартиру по [ADDRESS], однак проживати там не бажає . Допитаний в судовому засіданні Голова ОСББ " МЖК Горького 165", вказав, що про ситуацію, яка склалася між позивачкою та відповідачем, йому відомо. На його думку, причиною конфлікту між матір"ю та сином, може бути недостатність уваги та теплих почуттів матері до дитини , що породили таку ворожнечість з обох боків . Одночасно претензій в нього до сторін немає. У відповідності до вимог ст.116 ЖК України, якщо наймач, член його сім"ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними , виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтерисованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення . Позивачка в обгрунтування позовних вимог посилається на постанови про відмову в порушенні кримінальних справ, копії ,яких містяться в матеріалах справи, на вирок Голосіївського райсуду м. Києва , який в даний час є скасованим, витяги з Реєстру досудових розслідувань про внесення відомостей про вчинення кримінальних проваджень, як на обставини, що унеможливлюють її спільне проживання з відповідачем по справі . Однак, вказані обставини не можна визнати, як підставу для задоволення позовних вимог, оскільки вказані відмовні матеріали та вирок суду ,який на даний час є скасованим, не містять заходів впливу на відповідача, попередження щодо недопустимості такої поведінки в подальшому, а тому підстави для виселення відповідача без надання іншого жилого приміщення відсутні . Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказуванняв цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб , показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів . Суд приймає до розгляду, лише ті докази,які мають значення для розгляду справи. Обставини,які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування , не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування . Кожна сторона має довести ті обставини. на які він посилається ,як на підставу своїх вимог і заперечень . Матеріали справи не містять доказів на підтвердження тих обставин, що відносно відповідача проводилися заходи запобігання і громадського впливу, які є безрезультатними, а також того, що відповідач систематично руйнує чи псує жиле приміщення, або використовує його не за призначенням, або систематично порушує правила співжиття з іншими співмешканцями . Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про деякі питання , що виникли в практиці застосування судами житлового кодексу України " №2 від 12.04.1985 року при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходяти з того , що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. МАється на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу,вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товаристськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача ( незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення ) . За наведеної норми, суд вбачає за необхідне разом з винесенням судового рішення попередити відповідача [PERSON] про недопущення порушень правил співжиття та антигромадянської поведінки щодо мешканців квартири [ADDRESS] . На підставі викладеного та керуючист ст.ст.212-215 ЦПК України , суд,-

Outcome: dismissed