Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства "Електоромонтаж" про визнання права власності на нерухоме майно. Свої позовні вимоги мотивує тим, що між ним та публічним акціонерним товариством "Електромонтаж" (далі ПАТ "Електромонтаж"; відповідач- раніше - закрите акціонерне товариство "Електромонтаж") 18 грудня 2006 року був укладений договір фінансового лізингу № 02-21/12-06 щодо нежитлових будівель за адресою [ADDRESS]: нежитлова одноповерхова будівля загальною площею 934,38 кв.м., розташована на земельній ділянці загальною площею 2 750 кв.м. Строк дії договору лізингу сторони визначили - 35 місяців, тобто, до 21 листопада 2009 року. На підтвердження передачі об'єкту лізингу сторонами був підписаний акт здачі- приймання нежитлових приміщень. Позивач прийняв об'єкт лізингу у користування, несе необхідні поточні витрати по його утриманню та недопущенню псування. Позивач вважає, що він повністю виконав свої обов'язки за вищевказаним договором лізингу № 02- 21/12-06, тому у відповідності до п. 6.2 договору звернувся до відповідача з проханням скласти та підписати акт кінцевих розрахунків та вчинити необхідні дії для отримання ним права власності на об'єкт лізингу. Позивач сплатив на користь відповідача повну вартість об'єкту лізингу та фактично прийняв майно у володіння, що є підтвердженням укладання між сторонами договору купівлі-продажу нерухомого майна. Вимогами договору лізингу не передбачено обов'язок позивача повернути відповідачу об'єкт лізингу у випадку виконання позивачем зобов'язань за договором лізингу та закінчення строку договору. Формальне укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна (об'єкт лізингу), вартість якого була позивачем внесена у складі лізингових платежів, мала відбутися після укладання між сторонами акту кінцевих розрахунків. Позивач неодноразово письмово звертався до відповідача, надсилав йому акт кінцевих розрахунків та пропозицію укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна, але отримував формальні відписки. Позивачу під всілякими приводами відмовляють, посилаючись то на необхідність приведення технічної документації на об'єкт лізингу у відповідність до вимог законодавства, то на необхідність проведення зміни типу акціонерного товариства, та таке інше. У тому числі позивачу повідомляли, що реєстрація права власності та виготовлення технічної документації на об'єкт лізингу за ПАТ "Електромонтаж" потребує звернень до органів місцевого самоврядування, землевпорядних організацій, вчинення додаткових дій, що матиме довготривалий характер. Зокрема, на початку лютого 2010 року позивач отримав від керівництва ПАТ "Електромонтаж" копію рішення Черкаської міської ради від 29.12.2009 року № 5-413 щодо землекористування ділянкою, але технічний паспорт на споруду у нього відсутній. Позивач вважає, що відповідач порушує його законні права на оформлення акту кінцевих розрахунків та формального укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна, яке було об'єктом лізингу, і на набуття у власність нерухомості, що гарантовано положеннями договору лізингу. Згідно з положеннями ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності, як і будь-яке інше суб'єктивне право, виникає при наявності певних юридичних фактів, конкретних життєвих обставин, з якими закон пов'язує виникнення права власності на конкретне майно у певних осіб. Згідно вимог ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Позивач вважає, що договір лізингу має також ознаки змішаного договору, оскільки п. 6.2 містить вказівку на те, що акт кінцевих розрахунків є документом, що підтверджує перехід права власності на майно від лізингодавця до лізингоодержувача. Прошу звернути увагу на те, що від відповідача ніколи не надходили вимоги про розірвання договору лізингу, так само відсутні претензії про неналежне виконання позивачем умов договору лізингу. Відсутні вимоги про повернення відповідачу нерухомого майна, яке було об'єктом лізингу. Позивач вважає, що виконав всі умови договору лізингу, здійснив оплату вартості об'єкту лізингу в повному обсязі (у складі лізингових платежів), тому вважає, що викупив об'єкт лізингу згідно положення ст. 8 Закону України "Про фінансовий лізинг". Таким чином, між сторонами у письмові формі укладений договір, яким передбачено перехід права власності на об'єкт нерухомого майна за умови виконання набувачем певних умов (пряма умова - внесення лізингових платежів у повному обсязі; опосередковані умові - виконання Лізингоотримувачем усіх умов договору лізингу, відсутність претензій лізингодавця щодо неналежного виконання договору лізингоотримувачем, відсутність вимог про розірвання чи дострокове припинення договору лізингу, вимог про повернення майна). Відповідачем, в порушення вимог ст. 527 та 807 ЦК України, положень п. 6.2 та п. 6.3 договору лізингу та положень ст. 8 Закону України "Про фінансовий лізинг", не здійснено жодних дій щодо передання у власність позивача об'єкту лізингу, чим порушено вимоги договору лізингу та право власності позивача, встановлене положеннями ст. 41 Конституції України та ст. 316-321 та 325 ЦК України. Позивач вважає, що оскільки договір лізингу закінчився 21 листопада 2009 року, то ніщо не заважало відповідачу саме у цей день скласти та підписати з позивачем акт кінцевих розрахунків та договір купівлі-продажу нерухомого майна, яке було об'єктом лізингу. В зв"язку з цим позивач просить постановити рішення, яким вважати укладеним 21 листопада 2009 року договір купівлі-продажу нерухомого майна за адресою: [ADDRESS]: нежитлова одноповерхова будівля загальною площею 934,38 кв.м., розташована на земельній ділянці загальною площею 2 750 кв.м., між публічним акціонерним товариством "Електромонтаж" (адреса реєстрації: вул. Паньківська, буд. № 10-Б, м. Київ, 01033; код за ЄДРПОУ 01417446) як продавцем та [PERSON] (адреса реєстрації: [ADDRESS]; ідентифікаційний код [NUMBER]) як покупцем. Визнати право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS]: нежитлова одноповерхова будівля загальною площею 934,38 кв.м., розташована на земельній ділянці загальною площею 2 750 кв.м., за [PERSON] (адреса реєстрації: [ADDRESS]; ідентифікаційний код [NUMBER]). Визначити спосіб виконання рішення, а саме: судове рішення є підставою для реєстрації права власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS]: нежитлова одноповерхова будівля загальною площею 934,38 кв.м., розташована на земельній ділянці загальною площею 2 750 кв.м., за [PERSON]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив позов задовольнити, з підстав, вказаних в позовній заяві. В подальшому в судове засідання не з"явися. , подав заяву, в якій просить розгляд справи закінчувати в його відсутності . Представник відповідача публічного акціонерного товариства "Електоромонтаж" Помукчинський І.В. в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. В подальшому в судове засідання не з"явився, подав заяву, в якій просить справу слухати в його відсутності. Суд , заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи , в результаті повного , об"єктивного та всебічного їх дослідження вважає, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що між позивачем та публічним акціонерним товариством "Електромонтаж" (раніше - закрите акціонерне товариство "Електромонтаж") 18 грудня 2006 року був укладений договір фінансового лізингу № 02-21/12-06 щодо нежитлових будівель за адресою [ADDRESS]: нежитлова одноповерхова будівля загальною площею 934,38 кв.м., розташована на земельній ділянці загальною площею 2 750 кв.м. Строк дії договору лізингу сторони визначили - 35 місяців, тобто, до 21 листопада 2009 року. На підтвердження передачі об'єкту лізингу між сторонами був підписаний акт здачі- приймання нежитлових приміщень. Позивач прийняв об'єкт лізингу в користування, несе необхідні поточні витрати по його утриманню та недопущенню псування. У відповідності до п. 6.2 договору позивач звернувся до відповідача з проханням скласти та підписати акт кінцевих розрахунків та вчинити необхідні дії для отримання права власності на об'єкт лізингу. Позивач сплатив на користь відповідача повну вартість об'єкту лізингу та фактично прийняв майно у володіння (квитанція до прибуткового касового ордеру №15 від 21 грудня 2006 року на суму 2 000 грн.; квитанція до прибуткового касового ордеру №01 від 15 січня 2007 року на суму 5 000 грн.; квитанція до прибуткового касового ордеру №04 від 14 березня 2007 року на суму 5 000 грн.; квитанція до прибуткового касового ордеру №08 від 12 червня 2007 року на суму 5 000 грн.; квитанція до прибуткового касового ордеру №12 від 10 вересня 2007 року на суму 5 000 грн.; квитанція до прибуткового касового ордеру №15 від 12 листопада 2007 року на суму 5 000 грн.; квитанція до прибуткового касового ордеру № 5 від 20 березня 2008 року на суму 5 000 грн.; квитанція до прибуткового касового ордеру № 9 від 19 травня 2008 року на суму 5 000 грн.; квитанція до прибуткового касового ордеру № 13 від 16 липня 2008 року на суму 5 000 грн.; квитанція до прибуткового касового ордеру № 19 від 17 вересня 2008 року на суму 5 000 грн.; квитанція до прибуткового касового ордеру № 22 від 11 листопада 2008 року на суму 5 000 грн.; квитанція до прибуткового касового ордеру № 22 від 26 січня 2009 року на суму 5 000 грн.; квитанція до прибуткового касового ордеру № 5 від 25 лютого 2009 року на суму 5 000 грн.; квитанція до прибуткового касового ордеру № 9 від 17 березня 2009 року на суму 5 000 грн.; квитанція до прибуткового касового ордеру № 14 від 15 квітня 2009 року на суму 5 000 грн.; Згідно договору лізингу не передбачено обов'язок позивача повернути відповідачу об'єкт лізингу, у випадку виконання позивачем зобов'язань за договором лізингу та закінчення строку договору. Укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна (об'єкт лізингу), вартість якого була позивачем внесена у складі лізингових платежів, мала відбутися після укладання між сторонами акту кінцевих розрахунків. Позивач неодноразово письмово звертався до відповідача, надсилав йому акт кінцевих розрахунків та пропозицію укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна, але отримував формальні відмови. На початку лютого 2010 року позивач отримав від керівництва ПАТ "Електромонтаж" копію рішення Черкаської міської ради від 29.12.2009 року № 5-413 щодо землекористування ділянкою, але технічний паспорт на споруду у нього відсутній. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і одним із способів захисту , у відповідності зі ст.16 ЦК України , є визнання права. Суд вважає, що відповідач порушує законні права та інтереси позивача на оформлення акту кінцевих розрахунків та формального укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна, яке було об'єктом лізингу, і на набуття у власність нерухомого майна. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності, як і будь-яке інше суб'єктивне право, виникає при наявності певних юридичних фактів, конкретних життєвих обставин, з якими закон пов'язує виникнення права власності на конкретне майно у певних осіб. Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Суд вважає, що договір лізингу має також ознаки змішаного договору, оскільки п. 6.2 містить вказівку на те, що акт кінцевих розрахунків є документом, що підтверджує перехід права власності на майно від лізингодавця до лізингоодержувача. Відповідач з позовом про розірвання договору лізингу чи визнання його недійсним не звертався. Судом встановлено, що позивач виконав всі умови договору лізингу, здійснив оплату вартості об'єкту лізингу в повному обсязі (у складі лізингових платежів), а тому викупив об'єкт лізингу згідно положення ст. 8 Закону України "Про фінансовий лізинг". Таким чином, між сторонами був письмові формі укладений договір, яким передбачено перехід права власності на об'єкт нерухомого майна за умови виконання набувачем певних умов (пряма умова - внесення лізингових платежів у повному обсязі; опосередковані умові - виконання лізингоотримувачем усіх умов договору лізингу, відсутність претензій лізингодавця щодо неналежного виконання договору лізингоотримувачем, відсутність вимог про розірвання чи дострокове припинення договору лізингу, вимог про повернення майна). Відповідачем, в порушення вимог ст. 527 та 807 ЦК України, положень п. 6.2 та п. 6.3 договору лізингу та положень ст. 8 Закону України "Про фінансовий лізинг", не здійснено жодних дій щодо передання у власність позивача об'єкту лізингу, чим порушено вимоги договору лізингу та право власності позивача, встановлене положеннями ст. 41 Конституції України та ст. 316-321 та 325 ЦК України. Тому за договір слід визнати укладеним та визнати за позивачем право власності на нерухоме майно. Право власності позивача слід зареєструвати у встановленому законом порядку. Відповідно до п.5 ч.1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" №1952-IV від 01.07.2004 р. державна реєстрація прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили. На підставі викладеного та

Outcome: approved