Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

Позивач в червні 2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності. У звязку зі смертю [PERSON], померлого 03 червня 2015 року провадження у справі було зупинено, до вступу його правонаступників, після поновлення провадження у справі та залучення правонаступників позивач уточнив вимоги до [PERSON], [PERSON], Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м.Новомосковську реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа [PERSON], в якому просив встановити факт визнання померлим 08 квітня 2012 року [PERSON] батьківства по відношенню до [PERSON], [INFO], зобовязавши Відділ РАЦС внести запис про батька до актового запису про її народження; та визнати право власності в порядку спадкування за законом після померлого 08 квітня 2012 року [PERSON] 1/6 частину житлового будинку, розташованого за адресою: по вул.. 2 Набережна, 26 в м.Новомосковську Дніпропетровської області та 1/3 частину земельної ділянки за цією ж адресою. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 1959 року її батьки [PERSON] та батько [PERSON] проживали без реєстрації шлюбу в буд. 31 по вул..Шкільна в м.Новомосковськ. 26 грудня 1960 року народилася вона, у звязку з тим, що її батько [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], в її свідоцтві про народження відомостей про батька [PERSON] не має, а внесено відомості зі слів її матері. В 1967 році її батьки переїхали до власноруч побудованого батьками будинку за адресою: вул.2Набережна, 26 в м. Новомсосковськ Дніпропетровської області. 28 жовтня 1985 року на підставі рішення виконкому Новомосковської міської ради № 463 від 13.09.1985 року батьки отримали свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок, в якому вони втрьох проживали до її заміжжя. 21 січня 1976 року її батько [PERSON] склав заповіт на будинок на її імя, зазначивши в заповіті, що вона його дочка. Вона з самого дитинства знала, що її батьками є [PERSON] та [PERSON], знала що у [PERSON] до життя з її матірю була дружина і що й нього від першого шлюбу є двоє синів [PERSON] та [PERSON]. Однак після переїзду до її матері він з ними не спілкувався, виплачував аліменти. Колишня дружина дала йому розлучення лише у 1974 році, а тому шлюб був розірваний лише 20.08.1974 року. 24 грудня 1994 року вона уклала шлюб з [PERSON], а 08 лютого 1994 року зареєструвалася за місцем проживання чоловіка: вул..Радянська, 26/26 та переїхала до нього проживати. Її батьки залишилися проживати у спільному будинку, де і померли: мати 08 грудня 1997 року, а батько 08 квітня 2012 року. Після смерті матері вона та її син оформили спадщину по 1/4 частині будинку по вул.2 Набережна, 26 в м.Новомосковськ Дніпропетровської області. Після смерті батька вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, однак її було повідомлено про те, що неможливо видати свідоцтво у звязку з тим, що документів, що підтверджують її родство з померлим [PERSON] відсутні. Крім того їй стало відомо, що батько у 1997 році оформив право власності на земельну ділянку за цією адресою лише на себе. Враховуючи вищенаведене, а також те, що іншим чином ніж рішенням суду вона встановити факт того, що [PERSON], який помер 08 квітня 2012 року, визнавав її своєю дочкою та оформити спадщину не може вона вимушена звернутися до суду із зазначеним позовом. В судовому засіданні позивач повністю підтримала свої позовні вимоги та, посилаючись на ті ж підстави, просила задовольнити його в повному обсязі. Представник позивача також підтримав позовні вимоги та, посилаючись на п. 7 Указу Президії Верховної [PERSON] УРСР "Про порядок введення в дію Кодексу про шлюб та сім'ю УРСР" від 29 грудня 1969 року, відповідно до якого в разі смерті особи, на утриманні якої перебувала дитина і яка визнавала себе батьком дитини, факт визнання нею батьківства може бути встановлений в судовому порядку, просив встановити цей факт, зобовязавши відділ РАЦС внести відповідні зміни до актового запису про народження позивача, та на підставі ст. 1261 ЦК України визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька в розмірі 1/6 частини на будинок та 1/3 частини земельної ділянки за адресою вул..Друга Набережна, 26 в м.Новомосковськ Дніпропетровської області. Представник відповідачів позовні вимоги не визнала, та посилаючись на те, що у відношенні дітей, які народилися до 01 жовтня 1968 року від осіб, що не перебувають між собою у шлюбі, батьківство може бути встановлено за спільною заявою матері дитини і особи, яка визнає себе батьком дитини. Такої заяви мати позивача з [PERSON] не подавали, а тому на сьогодні не має підстав для задоволення вимог позивача. Водночас в разі смерті особи, на утриманні якої перебувала дитина і яка визнавала себе батьком дитини, факт визнання нею батьківства може бути встановлений в судовому порядку. Вважає, що в судовому засіданні не надано жодного доказу того, що [PERSON] визавав позивача своєю дочкою і вона знаходилася на його утриманні. В задоволенні позову просила відмовити. За клопотанням позивача були допитані ряд свідків: Свідок [PERSON], будучи допитаною в судовому засіданні показала, що вона знає позивача з дня її народження. [PERSON] мешкали з [PERSON] біля 4 років у бабусі з дідусем та будували будинок по вул.Друга Набережна, 26 в м.Новомосоковськ Дніпропетровської області. В той час, як вони жили у бабусі з дідусем [PERSON] завагітніла від [PERSON], а коли народилася [PERSON] позивач, [PERSON] був радий, що у них народилася дівчинка, тому як в першому шлюбі у нього було два сини. [PERSON] визнавав позивач своєю дочкою. У [PERSON] також був старший син від першого шлюбу. До того, як вона стала мешкати з [PERSON] [PERSON] розійшлася зі своїм першим чоловіком років за 8-9, і не мешкала ні з ким з чоловіків. І [PERSON] і [PERSON] разом мешкали та разом працювали. Свідок [PERSON], будучи допитаною в судовому засіданні пояснила, що позивача знає десь з 1968 року, тому як стала мешкати поряд з її сімєю. Батьки позивача разом з нею мешкали по вул..Друга Набережна 26 в м.Новомосковськ в Дніпропетровській області. [PERSON] радів, що у нього є дочка позивач, тому як від першого шлюбу у нього два сини. Вона як сусідка бачила, як і позивач і старший син [PERSON] приходили до нього. Свідок [PERSON], будучи допитаною в судовому засіданні пояснила, що вона знає позивача десь з 1970 року, тому як стала мешкати поряд з будинком, д мешкали її батьки з нею. [PERSON] ставився до позивача як до своєї дочки, називав її своєю дочкою. І [PERSON] і [PERSON] разом працювали, спільно вели господарство. Коли [PERSON] померла вони дізналися, що будинок був оформлений на неї та [PERSON] Суд, заслухавши пояснення позивача, представників сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до наступних висновків, а саме: 08 квітня 2012 року помер [PERSON], про що 10 квітня 2012 року зроблено відповідний актовий запис № 298. Після смерті якого з заявами про прийняття спадщини звернулися: [PERSON] та [PERSON]. З заявою про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] звернувся [PERSON]. 18 червня 2014 року державним нотаріусом [PERSON] позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], тому як нею не надано документів, що підтверджують родинний зв'язок з померлим. 20 березня 2015 року на імя [PERSON] видане свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], яка складається з 1/2 частини будинку № 26 по вул.Друга Набережна в м.Новомосковську Дніпропетровської області; земельної ділянки за цією ж адресою, площею 0,1 га, кадастровий номер № 1211900000:04:016:0171 та грошових внесків. 03 червня 2015 року помер [PERSON], про що зроблено відповідний запис 09 червня 2015 року за № 545. Після смерті якого з заявами про прийняття спадщини звернулися: [PERSON] та [PERSON]. Судом встановлено, що позивач [PERSON] (дівоче [PERSON]) [PERSON], народилася 26 грудня 1960 року. В її свідоцтві про народження відомості щодо батька відсутні, мати [PERSON]. Згідно з положенням постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст.128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст.53 КпШС України, суди вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Спірні правовідносини регулюються нормами Кодексу про шлюб та сім'ю України чинним на момент виникнення правовідносин між сторонами. Слід зазначити, що на момент виникнення правовідносин між померлим, позивачем та його матір'ю діяв Кодекс законів про сім'ю, опіку, шлюб і актів цивільного стану від 31 травня 1926 року. Згідно ст.311 Кодексу законів про сім'ю, опіку, шлюб і актів цивільного стану від 31 травня 1926 року (в редакції станом на день народження позивача) мати дитини, народженої від особи, з якою вона не перебуває в зареєстрованому шлюбі, не має право звернутися до суду з позовом про встановлення батьківства. Відповідно до п.6, 7 Указу Президії Верховної [PERSON] УРСР "Про порядок введення в дію Кодексу про шлюб та сім'ю УРСР" від 29 грудня 1969 року правила частин другої та третьої статті 53 Кодексу про встановлення в судовому порядку батьківства особи, з якою мати не перебувала в шлюбі, застосовуються у відношенні дітей, що народилися після введення в дію Основ законодавства Союзу РСР і союзних республік про шлюб та сім'ю, тобто після 1 жовтня 1968 року. У відношенні дітей, які народилися до 01 жовтня 1968 року від осіб, що не перебувають між собою у шлюбі, батьківство може бути встановлено за спільною заявою матері дитини і особи, яка визнає себе батьком дитини. В разі смерті особи, на утриманні якої перебувала дитина і яка визнавала себе батьком дитини, факт визнання нею батьківства може бути встановлений в судовому порядку. На підставі спільної заяви батьків або рішення суду про встановлення факту визнання батьківства провадиться відповідна реєстрація в органах запису актів громадянського стану з внесенням запису про батька у свідоцтво про народження дитини. [PERSON] було роз'яснено у п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду СРСР № 2 від 25 березня 1982 року "Про застосування судами законодавства при розгляді справ про встановлення батьківства та про стягнення аліментів на дітей та інших членів сім'ї" відносно дітей, які народилися до введення в дію Основ законодавства про шлюб та сім'ю від осіб, які не перебували між собою у шлюбі, батьківство може бути встановлено шляхом подачі спільної заяви матір'ю дитини та особою, яка визнає себе батьком дитини, до органів записи актів гражданського стану. Встановлення у судовому порядку факту визнання батьківства щодо цих дітей, в силу ст.3 Закону про Утвердження Основ законодавства про шлюб та сім'ю, допускається в разі смерті особи, на утриманні якого перебувала дитина і яке визнавало себе батьком. З матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], вбачається, що 21 січня 1976 року [PERSON] було складено заповіт, за яким на випадок своєї смерті жилий будинок та надвірні побудови, що знаходяться м.Новомосковську вул.Друга Набережна він заповідає дочці [PERSON], який 11 грудня 1983 року було анульовано. В сукупності з показаннями свідків, допитаних в судовому засіданні та послідовності подій, що передували народженню позивача та подальшому спільному проживанню однією сімєю [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні встановлено факт визнання померлим 08 квітня 2012 року [PERSON] батьком позивача. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожнасторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, що неодноразово розяснювалося сторонам у справі. Позивачем не надано жодного доказу перебуванні її на утриманні [PERSON] Враховуючи, що для встановлення факту визнання померлим 08 квітня 2012 року [PERSON] батьківства по відношенню до [PERSON], [INFO], необхідною обовязковою умовою є перебування дитини на його утриманні; яка в судовому засіданні не знайшла свого підтвердження, то підстав для задоволення вимог позивача про встановлення факту визнання померлим 08 квітня 2012 року [PERSON] батьківства по відношенню до [PERSON], [INFO] не має. Вимоги позивача щодо зобовязання внесення запису про батька є похідними від первісним вимог, а тому в їх задоволенні також належить відмовити. Вимоги позивача щодо визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] обґрунтовані, родинними звязками з померлим, відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України. Враховуючи, що в судовому засіданні вимоги позивача щодо встановлення факту визнання померлим 08 квітня 2012 року [PERSON] батьківства по відношенню до [PERSON], [INFO] не знайшли свого підтвердження, відповідні зміни до актового запису про її народження не внесено, а тому в задоволенні вимог щодо визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] належить відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed