Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

У березні 2015 року представник позивача звернувся до Апеляційного суду м. Києва із позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики. Ухвалою судді Апеляційного суду м. Києва від 02 квітня 2015 року, підсудність вказаного позову у порядку ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено Печерському районному суду м. Києва. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача посилається на те, що 17 жовтня 2012 року між Державним вищим навчальним закладом "Українська академія банківської справи Національного банку України" в особі директора Севастопольського інституту банківської справи Української академії банківської справи Національного банку України Огієнка В.І. та [PERSON], який на зазначену вище дату працював старшим викладачем кафедри інформаціних технолій та систем факультету банківських технологій Севастопольського інституту банківської справи Української академії банківської справи Національного банку України, укладено договір № 11/к від 17 жовтня 2012 року про надання середньострокової грошової позики зх. Додатковими договорами до нього на споживчі цілі у сумі 50 000,00 грн. строком користування на 36 місяців. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.06.2013 № 238 "Про внесення змін до структур навчальних закладів Національного банку України" Севастопольський інститут банківської справи включено до структури Університету банківської справи Національного банку України (м. Київ). Університет банківської справи Національного банку України є правонаступником за правами та обовязками, узятими Севастопольським інститутом банківської справи Української академії банківської справи Національного банку України (м. Київ). Посилаючись на те, що відповідач взяті на себе за договором зобовязання належним чином не виконує, позивач просить суд задовольнити предявлені вимоги. У судове засідання представник позивача та відповідач не зявилися, про час та місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином. Від представника позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі проти ухвалення заочного рішення не заперечує. За вказаних обставин суд визнав можливим проводити судове засідання за відсутності представника позивача та відповідача у заочному порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 17 жовтня 2012 року між Державним вищим навчальним закладом "Українська академія банківської справи Національного банку України" в особі директора Севастопольського інституту банківської справи Української академії банківської справи Національного банку України Огієнка В.І. та [PERSON], який на зазначену вище дату працював старшим викладачем кафедри інформаціних технолій та систем факультету банківських технологій Севастопольського інституту банківської справи Української академії банківської справи Національного банку України, укладено договір № 11/к від 17 жовтня 2012 року про надання середньострокової грошової позики зх. Додатковими договорами до нього на споживчі цілі у сумі 50 000,00 грн. строком користування на 36 місяців. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.06.2013 № 238 "Про внесення змін до структур навчальних закладів Національного банку України" Севастопольський інститут банківської справи включено до структури Університету банківської справи Національного банку України (м. Київ). Університет банківської справи Національного банку України є правонаступником за правами та обовязками, узятими Севастопольським інститутом банківської справи Української академії банківської справи Національного банку України (м. Київ). Факт укладення договору підтверджується доданою позивачем до позовної заяви копією договору позики від 17 жовтня 2012 року (а.с. 10-12). Отримання відповідачем грошової позики підтверджується випискою з рахунку 25 вересня 2013 року між відповідачем та Університетом укладено додатковий договір № 1 до договору грошової позики, яким внесено відповідні зміни щодо преамбули договору грошової позики та реквізитів сторін. Пунктом 2.1. договору грошової позики передбачено, що Університет надає грошову позику на умовах повернення, платності, забезпечення її повернення, строковості та цільового використання. Згідно п. 3.1. договору грошової позики, повернення грошової позики здійснюється позичальником шляхом уповноваження Університету цим договором щомісячно відраховувати кошти з отриманого доходу позичальника для здійснення повернення грошової позики в сумі 1390, 00 грн., починаючи з жовтня 2012 року, а в останній місяць користування грошовою позикою - у сумі 1350,00 грн. та суму для оплати за користування грошовою позикою. Пунктом 3.2. договору позики передбачено, що за користування отриманою грошовою позикою позичальник щомісячно під час роботи в Університеті здійснює оплату в розмірі 10% річних. У звязку з зупиненням діяльності Севастопольського інституту банківської справи Університету банківської справи Національного банку України та неможливістю продовжувати трудові відносини з працівниками інституту, згідно з наказом Університету від 28 травня 2014 року № 92-к 30 травня 2014 року відповідача звільнено з роботи у звязку зі скороченням штату працівників згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України. Умовами договору позики передбачено, що позичальник зобовязується у разі звільнення з Університету у випадках, передбачених пунктами 1,3,5 статті 36, пунктами 1,2,5,6 статті 40 Кодексу законів про працю України, за власним бажанням з поважних причин до 20 числа щомісяця вносити готівкою в касу Університету або шляхом безготівкових перерахувань на рахунок Університету щомісячну суму повернення позики та оплату за користування нею, що визначені в цьому договорі, пеню, штраф (у разі їх нарахування). Як вбачається з матеріалів справи, станом на березень 2015 року відповідач не сплачує заборгованість за договором позики, чим порушує прийняті на себе зобовязання. Згідно з п.5.1. договору позики у разі несвоєчасного виконання позичальником зобовязань з повернення грошової позики, оплати за користування нею (за відсутності письмової домовленості про відстрочення повернення грошової позики) нараховується пеня у розмірі 0,05 відсотка від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення, яку позичальник повинен сплатити Університету. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на адресу відповідача направлялась письмова вимога про усунення порушень. У звязку з порушенням відповідачем умов договору станом на 25 березня 2015 року загальна заборгованість Позичальника за договором грошової позики № 11/к від 17.10.2012 року, становить 20098,23 грн. (двадцять тисяч девяносто вісім гривень двадцять три коп.). з яких: 11120,00 грн.- заборгованість по погашенню грошової позики; 912, 13 грн. - заборгованість по погашенню відсотків за користування грошовою позикою; 646, 10 грн. - пеня; 7420, 00 грн. - залишок грошової позики. Факт заборгованості у відповідача перед позивачем підтверджується доданим до матеріалів справи розрахунком заборгованості. Оскільки в ході розгляду знайшов своє підтвердження факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо повернення в обумовлені правочином строки спірних коштів та сплати відсотків за користування кредитом, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обовязок відшкодувати позивачу понесені судові витрати у вигляді сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved