Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

В квітні 2013 року [PERSON], [PERSON] (далі також - позивачі) звернулися до суду з вказаним позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с.69-73) просили стягнути в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON], [PERSON] (далі також - відповідачі) на їх користь майнову шкоду в сумі 9 536 грн., моральну шкоду в розмірі 6 000 грн., а також судовий збір, витрати пов'язані з проведенням судової будівельно-технічної експертизи у сумі 2000 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 2000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 01.01.2013 року в квартирі [ADDRESS], що належить на праві власності позивачам, з вини відповідачів, які проживають поверхом вище у квартирі [ADDRESS], сталося залиття квартири, внаслідок чого були пошкоджені кімната, кухня, коридор, ванна кімната. Зокрема, пошкоджені стіни, стеля, електрична проводка. Крім того, позивачі зазначили, що внаслідок неправомірних дій відповідачів порушено їх звичний порядок організації життя, спричинено моральні та душевні страждання, які викликані вимушеним переїздом на тимчасове проживання та захворюванням малолітньої доньки [PERSON] Незручності та дискомфорт переживають і на даний час. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі та надали пояснення аналогічні, викладеним у позовній заяві, просили позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в останнє судове засідання не з'явились, під час розгляду справи позов не визнали, надали письмове заперечення (а.с. 86-87), в якому вказали, що залиття квартири [ADDRESS] сталося внаслідок пошкодження в квартирі відповідачів шланга кухонного змішувача, при цьому свою вину в затопленні квартири не визнали. Також посилаючись на необґрунтованість вартості заподіяної шкоди, недоведеність завдання моральної шкоди та завищення розміру вартості замовленої судової експертизи просили у задоволенні позову відмовити та вирішити питання про відшкодування шкоди шляхом проведення відповідачами відновлювального ремонту. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з'явилялась, будь-яких заяв чи клопотань до суду не направляла, причин своєї неявки суду не повідомляла. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, показання свідків та пояснення експерта, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що 01.01.2013 року мав місце факт залиття квартири [ADDRESS], що належить на праві приватної власності [PERSON], [PERSON] в рівних долях, що стверджується свідоцтвом про право власності на житло від 24.01.2003 року № 43379 (а.с. 6). Також встановлено, що квартира [ADDRESS], що знаходиться над квартирою [ADDRESS] за цією адресою, належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в розмірі по 1/3 частини в кожного, що підтверджується інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 27.07.2013 р. (а.с.41, 42). Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в повному обсязі. У частині 2 цієї статті зазначається, що збитками є втрати, яких особа зазнала, у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частиною другою статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Сторонами в судовому засіданні не заперечувався факт того, що причиною залиття квартири [ADDRESS] став прорив шланга кухонного змішувача в квартирі [ADDRESS] вищезазначеного будинку. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] засвідчили факт інтенсивного залиття 01.01.2013 року квартири [ADDRESS] через зрив шланга кухонного змішувача в квартирі [ADDRESS] цього будинку та пошкодження внаслідок цього частково стелі та стіни в житловій кімнаті, кухні, коридорі та ванній кімнаті в квартирі позивачів. Вказали на відключення електропостачання квартири позивачів та факт тимчасового переїзду позивачів до родичів у зв'язку із неможливістю подальшого проживання у вказаній квартирі. З наявного в матеріалах справи акту від 02.01.2013 р. вбачається, що причиною залиття квартири [ADDRESS] став порив шланга кухонного змішувача в квартирі [ADDRESS] вищезазначеного будинку. В результаті затоплення квартири [ADDRESS] пошкоджено частково стелю та стіни в житловій кімнаті, кухні, коридорі та ванній кімнаті. Крім того, виникла необхідність у вимушеному відключенні електропостачання квартири позивачів для просихання та профілактики внутрішньоквартирних мереж та обладнання строком на дві доби (а.с. 12). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], що складали акт від 02.01.2013 факту залиття квартири [ADDRESS] не заперечували. Згідно ч. 2 ст. 383 ЦК України передбачає, що власник квартири на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, за умови, що ці зімни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно - технічних вимог і правил експлуатації будинку. Відповідно до п. 4 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою КМУ від 08 жовтня 1992 року № 572, власники приміщень житлових будинків мають право на переобладнання та перепланування житлових і підсобних приміщень балконів і лоджій за відповідними проектами без обмежень інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку та органу місцевого самоврядування, виданого в установленому порядку, п. 7 правил вказує, що власники (наймачі) квартир зобов'язані забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання, не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, порушують умови проживання в будинку. Судом враховується, що в судовому засіданні 20.02.2014 відповідач [PERSON] пояснила, що події залиття передувало проведення у листопаді-грудні 2012 року ремонтних робіт у квартири [ADDRESS], зокрема, здійснення заміни сантехнічного обладнання, при цьому вказала, що така заміна здійснювалася за власні кошти приватною фірмою без отримання будь-яких погоджень з боку балансоутримувача КП "ВЖРЕП № 3" Житомирської міської ради. Частиною 1 ст. 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З огляду на наведене та з урахуванням презумпції заподіювача шкоди, суд дійшов висновку, що відповідачами жодним чином не спростована їх вина, як власників квартири [ADDRESS], в якій стався порив шланга кухонного змішувача, у залитті квартири [ADDRESS] в зазначеному будинку, що завдало шкоди позивачам. Частиною 2 статті 1192 ЦК України передбачає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Частиною 3 статті 386 ЦК України встановлено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. З метою визначення розміру шкоди, завданої позивачам, судом було призначено судову будівельно-технічну експертизу, відповідно до висновку № 15/10 від 11.10.2013 року якої, вартість відновлювальних ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідно для усунення пошкоджень конструктивних елементів та їх оздоблювальних покриттів, що виникли внаслідок залиття рідиною складає 10 841,00 грн., а вартість матеріального збитку, завданого внаслідок залиття квартири становить 9 536,00 грн. В судовому засіданні експерт Свістунов І.С. підтвердив висновки проведеної судової будівельно-технічної експертизи, вказав на встановлення ним всіх обставин для належного проведення дорученої судом експертизи та встановлення вартості завданого матеріального збитку. Разом з тим, суд вважає безпідставними доводи позивачів щодо наявності солідарної відповідальності відповідачів за відшкодування завданої шкоди, оскільки з матеріалів справи не вбачається, що шкода заподіяна внаслідок залиття квартири позивачів спричинена взаємопов'язаними, сукупними діями відповідачів, або діями вчиненими ними з єдністю наміру, а тому суд дійшов висновку, що з урахуванням роз'яснень, що містяться у пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" N 6 від 27.03.1992 шкода, заподіяна кількома особами, відшкодовується кожною з них в частині, заподіяної нею (в порядку часткової відповідальності). З огляду на викладене, а також враховуючи те, що позивачами доведено завдану їм шкоду внаслідок залиття квартири, протиправність дій відповідачів, причинний зв?язок між ними, а відповідачі відповідно до вимог ст. ст.ст. 10, 60 ЦПК України не спростували відсутність своєї вини, що є юридичною підставою для висновку про наявність їх вини як заподіювачів шкоди, суд дійшов висновку, про необхідність стягнення на користь кожного з позивачів в рівних долях заподіяну їм шкоду внаслідок залиття квартири з [PERSON], [PERSON], [PERSON] в порядку часткової відповідальності по 1/3 частини, що відповідає їх частці у праві власності на квартиру, що становить по 1589 грн. 33 коп. (9 536 грн. / 2 / 3) з кожного. Щодо позовних вимог про відшкодування завданої позивачам моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)" від 31.03.95 р. під моральною шкодою потрібно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Судом враховуються, що внаслідок залиття відповідачами квартири позивачу [PERSON], що проживала в цій квартирі разом з малолітньою дитиною, були спричинені душевні та моральні страждання, що пов'язані з переїздом до родичів та неможливості деякий час належним чином використовувати квартиру для проживання, перенесенням тривалий період часу незручностей проживання у пошкодженій квартирі, що викликало додаткові зусилля та втрати часу, необхідний для відновлення попереднього стану квартири та організації життя. З урахуванням характеру, обсягу та глибини заподіяних позивачу [PERSON] моральних страждань, їх наслідків, враховуючи вимоги розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за можливе задовольнити позов в цій частині частково та визначити розмір моральної шкоди в розмірі 600 грн. 00 коп., що підлягає стягненню з відповідачів в порядку часткової відповідальності по 1/3 частини, що відповідає їх частці у праві власності на квартиру, що становить по 200 грн. 00 коп. з кожного. При цьому, суд вважає, що в ході розгляду справи не знайшли свого підтвердження заподіяння іншому позивачу [PERSON] моральної шкоди, а тому позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди на її користь задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ст.ст. 84, 86, 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача [PERSON] також підлягають відшкодуванню, понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а саме, витрати на проведення судової експертизи у сумі 2000 грн. (а.с. 47, 74) у рівних частинах по 666 грн. 67 коп. (2000 грн. / 3) з кожного, витрати на правову допомогу у сумі 2000 грн. (а.с. 61) у рівних частинах по 666 грн. 67 коп. (2000 грн. / 3) з кожного та судовий збір в сумі 344 грн. 10 коп. (а.с. 1) у рівних частинах по 114 грн.70 коп. (344,10 грн. / 3) з кожного.

Outcome: partial