Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

ПАТ «[PERSON] Аваль»в особі Волинської обласної дирекції ПАТ «[PERSON] Аваль» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обгрунтування заявленого позову посилається на те, що13 лютого 2008 року між Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством "[PERSON] Аваль" в особі Волинської обласної дирекції, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль», укладеноКредитний договір № 014/08-11/41024, відповідно до п.1.1 якого кредитор, на положеннях та умовах цього Договору, надав Позичальнику кредит у сумі 52\~000 доларів США, строком до 12 лютого 2015 року, зі сплатою 13,75 % відсотків річних. 14 лютого 2013 року між Банком та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 014/03-116/41024-6 до Кредитного договору № 014/08-11/41024 від 13 лютого 2008 року, за умовами п. 1.1.2 якої, Позичальнику було надано 358\~736,09 гривень на рефінансування заборгованості в національну валюту, а також, розроблено новий графік погашення кредитної заборгованості. Внаслідок неналежного виконання Позичальником зобовязань по погашенню кредитної заборгованості, станом на 02.07.2014 року загальна заборгованість за кредитним договором № 014/08-11/41024 від 13.02.2008 року, складає 397\~313, 01 гривень, з яких; -залишок заборгованості за основним боргом 339\~607,60 грн. (в т.ч. прострочена заборгованість за основним боргом - 2 431,38 грн.); - заборгованість за відсотками - 50 333,42 грн; -пеня в розмірі 7\~371,99 грн. (538,52 грн. - за несвоєчасне повернення суми основного боргу та 6\~833, 47 грн.- несвоєчасну сплату відсотків). В якості забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між Банком та [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір іпотеки № 562 від 14.02.2008 року, за умовами якого, в іпотеку Банку передано нерухоме майно, а саме:трикімнатну квартиру № 33 в будинку за № 31 по вулиці Гордіюк у м. Луцьку, загальною площею 65,1 кв.м., житловою площею 38,8 кв.м. Також, 15 лютого 2013 року між Банком та гр. України [PERSON], гр. України [PERSON]. [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], було укладено Додатковий договір р.№ 192 до Договору іпотеки № 562 від 14.02.2008 року, за умовами якого сторони дійшли згоди змінити умови Договору іпотеки та викласти п.п. 1.1, 1.2, 1.5 статті 1. Предмет договору» у новій редакції. Намагаючись добровільно вирішити питання про повернення простроченої заборгованості за Кредитним договором та на виконання вимог ст. 35 ЗУ «Про іпотеку», ".05.2014 р. Банком було направлено вимоги про усунення порушень виконання зобов'язань за № 014/08-11/41024 від 13.02.2008 року на адреси Іпотекодавців [PERSON], [PERSON], [PERSON] Володимировичата [PERSON], однак прострочена заборгованість за кредитом не погашена, умови Кредитного договору та Договору іпотеки не виконані. Просить суд в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ [PERSON] Аваль за Кредитним договором № 014/08-11/41024 від 13.02.2008 року в сумі 397\~313,01 грн.., звернути стягнення на Предмет іпотеки, згідно Договору іпотеки від 14.02.2008 року посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 562, укладеним між ПАТ "[PERSON] Аваль та [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] а саме на нерухоме майно: трикімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 65,1 кв.м., житловою площею 38,8 кв.м., яка належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло видане відділом по приватизації житлового фонду виконкому Луцької міської ради 28.10.1999 року згідно з розпорядженням від 28.10.1999 року за № 384-р, перереєстрація права власності на квартиру проведена державним реєстратором, приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області [PERSON] 15 лютого 2013 року, номер запису про право власності - 149650 шляхом продажу предмета іпотеки на електронних торгах в межах процедури виконавчого провадження, за початковою ціною продажу погодженою сторонами згідно п. 1.5 Додаткового договору р.№ 192 від 15.02.2013 року до Договору іпотеки № 562 від 14.02.2008 року - 328 936,00 грн. Стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «[PERSON] Аваль» по 913,5 грн. судового збору, з кожного. В ході проведення судового розгляду справи по суті представником позивача подано заяву про збільшення розміру позовних вимог. В обгрунтування заяви посилається на те, що з моменту звернення ПАТ «»[PERSON] Аваль» до Луцького міськрайонного суду Волинської області з позовною заявою, справа перебувала на розгляді судів різних інстанцій тривалий час, протягом якого зобов'язання боржником не виконувалися. ПАТ «»[PERSON] Аваль» вважає за необхідне збільшити розмір позовних вимог, виклавши позовну заяву ПАТ «[PERSON] Аваль» прозвернення стягнення на предмет іпотеки, що належить [PERSON], [PERSON]. [PERSON]., [PERSON], у наступній редакції. «13 лютого 2008 року між Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством "[PERSON] Аваль" в особі Волинської обласної дирекції, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль», укладено Кредитний договір № 014/08-11/41024, відповідно до п. 1.1 якого, Кредитор, на положеннях та умовах цього Договору, надав Позичальнику кредит у сумі 52 000,00 (П'ятдесят дві тисячі) доларів США, строком до 12 лютого 2015 року, зі сплатою 13.75 % (тринадцять цілих сімдесят пять сотих) відсотків річних. 14 лютого 2013 року між Банком та гр. України [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 014/03-116/41024-6 до Кредитного договору № 014 08-11/41024 від 13 лютого 2008 року, за умовами п. 1.1.2 якої, Позичальнику було надано 358 736,09 (Триста пятдесят вісім тисяч сімсот тридцять шість гривень 09 коп.) грн. на рефінансування заборгованості в національну валюту, а також, розроблено новий Графік погашення кредитної заборгованості. Внаслідок неналежного виконання Позичальником зобов'язань по погашенню кредитної заборгованості, станом на 18.10.2016 року загальна заборгованість за Кредитним договором № 014/08-11/41024 від 13.02.2008 року, складає 667 795 (Шістсот шістдесят сім тисяч сімсот дев'яносто п'ять) грн. 93 коп., з яких: - залишок заборгованості за основним боргом - 339 607,60 грн., - заборгованість за відсотками - 198 689,77 грн.; - заборгованість з пені за несвоєчасне повернення тіла кредиту - 21 155,82 грн.; - заборгованість з пені за несвоєчасну сплату відсотків - 108 342,74 грн. В звязку з невиконанням [PERSON] зобовязань за кредитним договором, Банком нараховано пеню у розмірі 129 498,56 грн. (21 155,82 грн. - за несвоєчасне повернення суми основного боргу та 108 342,74 грн. - за несвоєчасну сплату відсотків). Загальна сума заборгованості [PERSON] за № 014/08-11/41024 від 13.02.2008 року, яка підтверджується розрахунком заборгованості, станом на 18.10.2016 року, складає - 667 795 (Шістсот шістдесят сім тисяч сімсот дев'яносто п'ять) грн. 93 коп. В якості забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між Банком та [PERSON], [PERSON], [PERSON], та [PERSON] було укладено Договір іпотеки № 562 від 14.02.2008 року, за умовами якого, в іпотеку Банку передано нерухоме майно, а саме:трикімнатну квартиру № 33 в будинку за № 31 по вулиці Гордіюк у м. Луцьку, загальною площею 65,1 кв.м., житловою площею 38,8 кв.м. Також 15 лютого 2013 року між Банком та [PERSON], [PERSON]. Дмитрівною, [PERSON] та [PERSON], було укладено Додатковий договір р.№ 192 до Договору іпотеки № 562 від 14.02.2008 року, за умовами якого сторони дійшли згоди змінити умови Договору іпотеки та викласти п.п. 1.1, 1.2, 1.5 статті 1. «Предмет договору» у новій редакції. Зокрема, згідно п. 1.1 Додаткового договору від 15.02.2013 року, цей договір забезпечує вимоги Іпотекодержателя. що витікають з Кредитно/о договору № 014/08-11/41024 від 13.02. 2008 року, укладеного між Іпотекодержателем та Позичальником - [PERSON], майновими поручителями які виступають Іпотекодавцями до виконання Позичальником повного боргового зобов'язання перед Банком а також додаткових угод до нього, що можуть бути укладені в подальшому, за умовами якого Позичальник зобов'язується перед Іпотекодержателем повернути кредит в розмірі 358 736,09 (триста п'ятдесят вісім тисяч сімсот тридцять шість грн. 09 коп.) гривень, сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи) в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також виконати інші умови кредитного договору та відшкодувати Іпотекодержателю всі можливі збитки, понесені ним внаслідок невиконання чи неналежного виконання умов кредитного договору. У відповідності до даного Договору Іпотекодержатель має право у випадку невиконання Позичальником своїх зобов'язань за Кредитним договором отримати задоволення за рахунок заставленого майна. У відповідності до п. 1.2 Додаткового договору від 15.02.2013 року. Реєстрація права власності на квартиру проведена державним реєстратором, приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області [PERSON] 15 лютого 2013 року, номер запису про право власності - 149650.Реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: [NUMBER]. Згідно п. 1.5 Додаткового договору р.№ 192 від 15.02.2013 року до Договору іпотеки № 562 від 14.02.2008 року, заставна вартість Предмета іпотеки визначається сторонами в сумі 328 936,00 грн. Пунктом 3.1.4 Договору іпотеки сторони передбачили, що у випадку невиконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, у тому числі, якщо кінцевий термін повернення кредиту ще не настав, [PERSON] має право звернути стягнення на предмет іпотеки та реалізувати його відповідно до п. 6 цього договору, та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, пов'язаних з реалізацією предмета іпотеки. Відповідно до п.п. 6.2, 6.3 Договору іпотеки, Іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на Предмет іпотеки та задовольнити всю суму зобов'язання на момент звернення стягнення, у тому числі суму заборгованості за кредитом та відсотками, штрафними санкціями, комісійною винагородою незалежно від настання строку виконання боргового зобов'язання, який зазначено у Кредитному договору, якщо у момент настання строкувиконання зобов'язання за Кредитним договором вони не будуть виконані, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлений Кредитним договором строк суми кредиту; або при несплаті або частковій несплаті у встановлені Кредитним договором строки сум процентів, комісійної винагороди, сум неустойки (пені, штрафних санкцій). [PERSON] має право вимагати дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором, забезпеченим цією іпотекою, а якщо його вимога не буде задоволена звернути стягнення на предмет іпотеки у разі порушення позичальником умов Кредитного договору. Намагаючись добровільно вирішити питання про повернення простроченої заборгованості за Кредитним договором та на виконання вимог ст. 35 ЗУ «Про іпотеку», 07.05.2014 року Банком було направлено вимоги про усунення порушень виконання зобов'язань за № 014/08-11/41024 від 13.02.2008 року на адреси Іпотекодавців СтасюкаВолодимира Олексійовича, [PERSON], [PERSON] та [PERSON], однак прострочена заборгованість за кредитом не погашена, умови Кредитного договору та Договору іпотеки не виконані, шо є підставою для звернення до суду з даною позовною заявою. Положення ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого в забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає застосуванню до правовідносин за кредитним договором у даному спорі, оскільки відповідно до змін, внесених до кредитного договору, кредит надано в національній валюті - гривні. Просить суд в рахунок погашення заборгованості [PERSON] Євгеновичаперед ПАТ [PERSON] Аваль за Кредитним договором № 014/08-11/41024 від 13.02.2008 року в сумі 667 795 (Шістсот шістдесят сім тисяч сімсот дев'яносто п'ять) грн. 93 коп., звернути стягнення на Предмет іпотеки, згідно Договору іпотеки від 14.02.2008 року посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 562, укладеним між ПАТ "[PERSON] Аваль та [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] а саме на нерухоме майно: трикімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 65,1 кв.м., житловою площею 38,8 кв.м., яка належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло видане відділом по приватизації житлового фонду виконкому Луцької міської ради 28.10.1999 року згідно з розпорядженням від 28.10.1999 року за № 384-р, перереєстрація права власності на квартиру проведена державним реєстратором, приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області [PERSON] 15 лютого 2013 року, номер запису про право власності - 149650 шляхом продажу предмета іпотеки на електронних торгах в межах процедури виконавчого провадження, за початковою ціною продажу погодженою сторонами згідно п. 1.5 Додаткового договору р.№ 192 від 15.02.2013 року до Договору іпотеки № 562 від 14.02.2008 року - 328 936,00 грн. Стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «[PERSON] Аваль» по 913,5 грн. судового збору, з кожного. Представник позивача в судовому засіданні заявлений позов підтримав з підстав викладених як в позовній заяві так і у заяві про збільшення розміру позовних вимог. Просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні заявлений позов не визнали та пояснили, що грошові кошт в банку брав [PERSON], [PERSON] лише виступив майновим поручителем і надав в іпотеку квартиру. Звернути стягнення на квартиру не можливо, так як діє мораторій на продаж, іншого майна в нього немає. Просили відмовити в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлений позов не визнала та пояснила, що вона грошей не бачила. Просила відмовити в задоволенні позову. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки до суду не повідомляли, від них до суду не надходило заяви про розгляд справи у їх відсутності. Розгляд справи проводився у їх відсутності на підставі доказів наявних в матеріалах справи та наданих сторонами в ході судового розгляду справи по суті. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, однак до суду повернувся конверт з довідкою Укрпошти. Згідно довідки Укрпошти Ф-20 причина повернення за закінченням терміну зберігання. Розгляд справи проводився у відсутності [PERSON] на підставі доказів наявних в матеріалах справи та наданих сторонами в ході судового розгляду справи по суті. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до чаткового задоволення з наступних підстав. Щодо позовної вимоги в рахунок погашення заборгованості [PERSON] Євгеновичаперед ПАТ [PERSON] Аваль за Кредитним договором № 014/08-11/41024 від 13.02.2008 року в сумі 667 795 (Шістсот шістдесят сім тисяч сімсот дев'яносто п'ять) грн. 93 коп., звернути стягнення на Предмет іпотеки то вона підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постановою Верховного Суду України від 06 липня 2016 року ухваленій за наслідками розгляду заяви ПАТ «[PERSON] Аваль» про перегляд судових рішень з підстав передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) підстав: неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме положень Закону України від 3 червня 2014 року № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (далі Закон № 1304-VII). Верховний Суд України встановив, що 13 лютого 2008 року між ВАТ «[PERSON] Аваль», правонаступником якого є ПАТ «[PERSON] Аваль», та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 52 тис. дол. США зі сплатою 13,75 % річних та кінцевим терміном повернення коштів 12 лютого 2015 року. 14 лютого 2013 року між ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] укладено додаткову угоду до кредитного договору, за умовами якого позичальнику надано 358 тис. 736 грн 9 коп. на рефінансування заборгованості в національну валюту, а також розроблено новий графік погашення кредитної заборгованості. З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 14 лютого 2008 року між банком та [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] укладено іпотечний договір, а 15 лютого 2013 року додаткову угоду до цього іпотечного договору, за якими банку передано в іпотеку квартиру №33 на вулиці Гордіюк у м. Луцьку загальною площею 65,1 кв. м, яка належить на праві власності іпотекодавцям. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частинами першою та третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. 7 червня 2014 року набув чинності Закон № 1304-VII, згідно з пунктом 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобовязання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України), що повною мірою відповідає значенню цього слова, поданому в тлумачному словнику української мови. Таким чином, мораторій є відстроченням виконання зобовязання, а не звільненням від його виконання. Відтак установлений Законом № 1304-VII мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрати кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобовязань за договором, а лише тимчасово забороняє його примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Крім того, згідно з пунктом 4 Закону № 1304-VII протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що мораторій є відстроченням виконання зобовязання, а не звільненням від його виконання. При цьому Законом № 1304-VII не передбачено заборону судом ухвалювати рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки. Так як вказаний Закон не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобовязань, і не може бути мотивом для відмови в позові. Оскільки мораторій є правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності. При цьому рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону № 1304-VII не підлягає виконанню.А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову. За приписами положеньвимогам частини шостої статті 38, статті 39 Закону України «Про іпотеку» та положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК України в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у резолютивній частині рішення суду потрібно зазначити, зокрема, початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації. В ході проведення судового розгляду справи по суті, відповідачем [PERSON] було проведено оцінку трикімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 65,1 кв.м., житловою площею 38,8 кв.м., яка належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Володимирівніна праві приватної власності. У відповідності до звіту про оцінку квартири від 07 вересня 2016 року проведену СПД [PERSON], вартість трикімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 65,1 кв.м., житловою площею 38,8 кв.м., яка належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Володимирівніна праві приватної власності становить - 655\~614,00 гривень. Дана вартість квартири судом приймається до уваги і визначається як початкова цінатрикімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 65,1 кв.м., житловою площею 38,8 кв.м., для її подальшої реалізації на торгах. Щодо вимогистягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «[PERSON] Аваль» по 913,5 грн. судового збору, з кожного то вона підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з вказаним позовом було понесено і документально підтверджено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3654,00 гривень (а.с. 1). А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення даної позовної вимоги та стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «[PERSON] Аваль» по 913,5 грн. судового збору, з кожного.

Outcome: approved