Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

ТОВ "НККГ" звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. На доведеність заявлених вимог позивач зазначив, що відповідач проживає за адресою : [ADDRESS] На дану квартиру на ім'я відповідача відкрито особовий рахунок в ТОВ "НККГ" [NUMBER]. Відповідачу нараховувалася щомісяця : плата за технічне обслуговування будинку та прибудинкової території, вивіз сміття, плата за воду та асенізацію, опалення. Відповідач плату за житлово-комунальні послуги вносив несвоєчасно і не в повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 01.04.2014 року у розмірі 57202,40 грн. З урахуванням вимог ч.2 ст.625 ЦК України витрати від інфляційних процесів становлять 27228,34 грн., сума 3% річних становить 10442,18 грн. Просить стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 57202,40 грн., витрати від інфляційних процесів у розмірі 27228,34 грн., 3 % річних у розмірі 10442,18 грн. та судові витрати. Представник відповідача надав до суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлена належно, про причини неявки суд не інформував. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на ім'я [PERSON] в ТОВ "НККГ" відкрито особистий рахунок № [NUMBER] (а.с. 6), і він є споживачем житлово-комунальних послуг, які надає позивач. Згідно зі ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори, правочини, інші юридичні факти. У відповідності зі ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, передбачених ст. 11 ЦК України ( в тому числі і з юридичних фактів). Зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язаний вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії ( передати майно, сплатити гроші тощо). З обставин справи вбачається, що хоча між сторонами по справі не укладено письмового договору на надання житлово-комунальних послуг, проте позивач фактично здійснює дії пов'язані з цим, а відповідач користуються вказаними послугами. Тобто між сторонами фактично існують договірні відносини, що у відповідності з приведеними вище нормами законодавства, покладає на відповідача обов'язок по оплаті наданих йому послуг. З представленого представником позивача в судове засідання витягу з особового рахунку № [NUMBER], відкритого в ТОВ «НККГ» на ім'я [PERSON], та з довідки-розрахунку, яка додана до матеріалів справи, вбачається, що відповідач плату за технічне обслуговування будинку та прибудинкової території, вивіз сміття, плата за воду та асенізацію, опалення за період з 01.03.2008 року по 01.04.2014 року оплачував не регулярно і не в повному обсязі, тому станом на 01.04.2014 року має заборгованість з оплати цих послуг у сумі 57202,40 грн. (а.с. 6-16 ). Виходячи з положень законодавства прав споживачів, ст.ст. 67,68, 156 ч.3, 162 ЖК України та обставин справи про часткову оплату відповідачем цієї заборгованості, суд приходить до висновку про необхідність стягнення даної заборгованості з відповідача, повністю задовольнивши позовні вимоги позивача. Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини з приводу надання та споживання житлово-комунальних послуг, які регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Частиною 1 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Отже, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, в якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора ( ч.1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Тому, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань на них поширюється дія ч.2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі існування прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, передбачена ч.2 ст. 625 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд погоджується з дослідженим у судовому засіданні розрахунком позивача витрат він інфляційних процесів, які становлять 27228,34 грн. та трьох процентів річних від простроченої суми 10442,18 грн., і вважає за необхідне стягнути зазначені суми з відповідача на користь позивача. В порядку ст.88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп., що підтверджується залученою до матеріалів справи квитанцією про його оплату (а.с. 1,2,3), та на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн.13 коп.

Outcome: approved