Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

25.08.2021 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту припинення трудових відносин. В заяві вказала, що з 20.11.1992 року вона перебувала у трудових відносинах з Петровським районним судом м. Донецька. Згідно наказу №41 від 17.10.2012 року її призначено на посаду помічника судді Чернової О.В. на час виконання нею повноважень судді Петровського районного суду м. Донецька. Факт укладення трудового договору підтверджується трудовою книжкою та довідкою форми ОК -05 з ПФУ. У 2014 році на території міста Донецька Донецької області розпочато проведення антитерористичної операції, у зв`язку з чим заявниця переїхала з зазначеного міста до міста Одеси, де набула статусу внутрішньо переміщеної особи., З довідки про доходи ТУ ДСА в Донецькій області №03-740/21 від 28.02.2021 вбачається, що останні нарахування по заробітній платі були у серпні 2014 року, з вересня 2014 року заробітна плата не нараховувалась. Указом Президента України №320/2016 від 01.08.2016 року суддю Петровського районного суду міста Донецька [PERSON] переведено на роботу на посаді судді Золочівського районного суду Харківської області. З 1 травня 2016 року набрав чинності закон «Про державну службу». Відповідно до ст.92 ЗУ «Про державну службу» до посад патронатної служби належать посади помічників суддів. Працівник патронатної служби призначається на посаду на строк повноважень особи, працівником патронатної служби якої він призначений. Трудові відносини з працівником патронатної служби припиняються в день припинення повноважень особи, працівником патронатної служби якої він призначений. Акт про звільнення приймається керівником державної служби. Петровський районний суд м. Донецька хоча й не знаходився в стані ліквідації (припинення), проте свої функції фактично не виконував, оскільки розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» визначено, що на території м. Донецька, де тривало працевлаштування позивача, діяльність державних органів влади України припинена та фактично не здійснюється в зв`язку з загостренням ситуації в зоні проведення АТО. Означені обставини унеможливили як повернення заявника на роботу, так і припинення трудового договору у відповідності до вимог законодавства про працю України. Неможливість оформлення припинення трудового договору у встановленому законодавством України порядку зумовила звернення заявниці до суду. У зв`язку з викладеним заявниця просить суд встановити факт припинення трудових відносин між нею та Петровським районним суд м. Донецька з 31.07.2016 року на підставі п. 2 ст 36 КЗпП, тобто розірвання трудового договору у зв`язку із закінченням його строку. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 13.09.2021 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку окремого провадження. В судове засідання [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час та місце вирішення справи, не з`явилася, надавши заяву про задоволення заяви і вирішення справи у її відсутність. Представники заінтересованих осіб, належним чином повідомлених про дату, час та місце вирішення справи, до суду не з`явилися, представник Одеського міського центру зайнятості надав клопотання про розгляд справи у їх відсутність. За згаданих обставин суд у відповідності до ст. ст. 211, 223 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу у відсутність учасників справи, на підставі наявних у суду матеріалів. Вивчивши доводи заяви, встановивши обставини справи, дослідивши надані заявницею фактичні дані, суд знаходить заяву такою, що підлягає задоволенню, з наступних міркувань. Згідно зі ст. 315 ЦПК України у судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [PERSON] з 20.11.1992 року перебувала у трудових відносинах з Петровським районним судом м. Донецька. Згідно наказу №41 від 17.10.2012 року її було призначено на посаду помічника судді Чернової О.В. на час виконання нею повноважень судді Петровського районного суду м. Донецька. Факт укладення трудового договору підтверджується трудовою книжкою та довідкою форми ОК -05 з ПФУ. Так, згідно ст. 1 Закону України "Про боротьбу із тероризмом", передбачено, що район проведення антитерористичної операції - визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. Такий наказ стосовно визначення районів проведення АТО був виданий - останній і чинний на поточний день є наказ керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 N 33/6/а "Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення", відповідно до якого районами проведення АТО визначені Донецька та Луганська області (без виключень). Це означає, що всі населенні пункти Донецької та Луганської областей є районами проведення АТО. При цьому в ст. 1 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції"вказано, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України"від 14 квітня 2014року N405/2014. У свою чергу рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України знаходиться під грифом "таємно". Водночас, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 N1085-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження" визначено лише перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. Так, відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17 березня 2015 року N 254-VIII "Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями", територія м. Донецька, є тимчасово окупованою територією. Згідно з ч. 1ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Аналогічні положення містяться в Європейській соціальній хартії (переглянута) від 03.05.1996р. (ратифікована Україною 14.09.2006р.). Так, ст. 1 Хартії визначає що з метою забезпечення ефективного здійснення права на працю сторони зобов`язуються: визнати однією зі своїх найголовніших цілей і одним зі своїх найголовніших обов`язків досягнення та підтримання якомога високого і стабільного рівня зайнятості, маючи на меті досягнення повної зайнятості; ефективно захищати право працівника заробляти собі на життя професією, яку він вільно обирає; створювати безкоштовні служби працевлаштування для всіх працівників або забезпечувати їхнє функціонування; забезпечувати належну професійну орієнтацію, підготовку та перекваліфікацію або сприяти їм. Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Згідно з ч. 2ст. 8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод громадян на підставі Конституції України гарантується. Відповідно до ст.5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема вільний вибір виду діяльності, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Відповідно до ч. 1 ст.38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною інвалідом; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або інвалідом 1 групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Згідно з ст.39 КЗпП України строковий трудовий договір (пункти 2 і 3 статті 23) підлягає розірванню достроково на вимогу працівника в разі його хвороби або інвалідності, які перешкоджають виконанню роботи за договором, порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного або трудового договору та у випадках, передбачених частиною першою статті 38 цього Кодексу. Крім цього, відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" N 1706-VII від 20.10.2014 року, який встановив гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб, зареєстрована (взята на облік) внутрішньо переміщена особа, яка не звільнилася з роботи (не припинила інший вид зайнятості), у разі неможливості продовження роботи (іншого виду зайнятості) за попереднім місцем проживання, для набуття статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю та соціальних послуг за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття може припинити трудові відносини, надавши нотаріально посвідчену письмову заяву про припинення працівником трудових відносин з підтвердженням того, що ця заява таким громадянином надіслана роботодавцю рекомендованим листом (з описом вкладеної до нього такої заяви). Указом Президента України №320/2016 від 01.08.2016 року суддю Петровського районного суду міста Донецька [PERSON] переведено на роботу на посаді судді Золочівського районного суду Харківської області. З 1 травня 2016 року набрав чинності закон «Про державну службу». Відповідно до ст.92 ЗУ «Про державну службу» до посад патронатної служби належать посади помічників суддів. Працівник патронатної служби призначається на посаду на строк повноважень особи, працівником патронатної служби якої він призначений. Трудові відносини з працівником патронатної служби припиняються в день припинення повноважень особи, працівником патронатної служби якої він призначений. Акт про звільнення приймається керівником державної служби. На працівників патронатної служби поширюється дія законодавства про працю, крім статей 39-1, 41-43-1, 49-2 Кодексу законів про працю України. Особливості патронатної служби в судах, органах та установах системи правосуддя визначаються законодавством про судоустрій і статус суддів. Таким чином, станом на час ініціювання позовних вимог посада помічника судді відноситься до патронатної служби, не належить до державної служби, а тому на спірні правовідносини не поширюється дія Закону України «Про державну службу», але у той же час поширюється дія гарантій, передбачених КЗпП України. Відповідно до 23 КЗпП України трудовий договір може бути на визначений строк, встановлений за погодженням сторін. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Відповідно до п.2. ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з закінченням строку. Виходячи з того, що наказом суду №41 від 17.10.2012 року за поданням судді заявницю призначено на посаду помічника судді Петровського районного суду м. Донецька з 08.10.2012 року на строк виконання своїх повноважень судді Петровського районного суду м. Донецька, укладений трудовий договір є строковим, оскільки укладений на певний строк. Тому настання обумовленого факту, а саме закінчення повноважень судді Петровського районного суду м. Донецька, є підставою для припинення трудового договору у зв`язку з закінченням строку. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від31.03.1995№5«Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Враховуючи те, що заявниця переселилася з території проведення антитерористичної операції до м. Одеси, не має можливості офіційно підтвердити припинення трудових відносин з незалежних від неї підстав та в порядку передбаченому чинним законодавством, що позбавляє можливості зарахування попереднього стажу до загального стажу роботи, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У зв`язку з викладеним в інтересах дотримання гарантованих законом прав особи суд вважає за необхідне застосувати обраний позивачем спосіб захисту права і ухвалити про припинення трудових відносин між заявницею і Петровським районним судом м. Донецька. Від встановлення даних фактів залежить реалізація заявницею права на працевлаштування, а встановити цей факт у позасудовому порядку не сталося можливим, тому, як зазначено, суд вбачає всі підстави для ухвалення рішення на користь вимог заяви.

Outcome: approved