Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

У листопаді 2016 рокузаступник військового прокурора Одеського гарнізону в інтересах держави в особі: Міністерства оборони України, квартирно-експлуатаційного відділу м.Одеси звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що на підставі державного акту на право постійного користування квартирно-експлуатаційній частині Одеського району правонаступником якої на даний час є КЕВ м. Одеси) у 1986 році виконавчим комітетом Овідіопольської районної ради народних депутатів Одеської області була надана у постійне та безоплатне користування земельна ділянка, загальною площею 586,5 га, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 296,8 га, розташована на території Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області (далі - Молодіжненська сільська рада). На частині вказаної земельної ділянки, за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Молодіжне, вул. Набережна, 6, розміщуються будівлі та споруди бази відпочинку, закріпленої за державним підприємством Міністерства оборони України "Оздоровчий комплекс "Ювілейний" (далі - ДП МОУ «ОК «Ювілейний»), яке у подальшому відповідно до наказу Міністра оборони України від 25.07.2006 №454 було реорганізовано шляхом його приєднання до державного підприємства Міністерства оборони України "Управління торгівлі Південного оперативного командування", правонаступником якого на теперішній час є Концерн "Військторгсервіс" в особі філії "Одеське управління військової торгівлі". Згідно з розпорядженням Овідіопольської районної державної адміністрації від 11.07.2003 року №459 за державним підприємством Міністерства оборони України визнано право власності на будівлі та споруди «Оздоровчого комплексу «Ювілейний», що знаходяться за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Молодіжне, вул. Набережна, 6. На підставі вказаного розпорядження 14.07.2003 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно «Оздоровчого комплексу «Ювілейний» (37 будівель та споруд). 20.03.2008 Молодіжненською сільською радою прийнято рішення №1121-У «Про надання дозволу на підготовку технічної документації по складанню державних актів на право власності безкоштовно гр. України (згідно додатку) на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) в с. Молодіжне, Овідіопольський район, Одеської області» (далі - рішення № 1121 -V). У подальшому, рішенням Молодіжненської сільської ради №1266-У від 09.09.2008: -затверджено технічну документацію по складанню державних актів на право приватної власності на земельні ділянки,що передаються гр. України для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд у с. Молодіжне (зокрема за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Молодіжне, вул. Набережна, 6/4); -передано земельні ділянки (загальною площею 1,53 га) безкоштовно у власність гр. України для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель та споруд (присадибні ділянки) у с. Молодіжне (згідно додатку, зокрема гр. [PERSON]Г.); -видано державні акти на право власності на землю. Так, на підставі вищевказаного рішення Молодіжненської сільської ради гр. [PERSON], видано державний акт серії ЯЖ № 319444 на право власності на земельну ділянку площею 0,085 га, розташовану по вул. Набережна, 6/2, с. Молодіжне, Одеська область. Таким чином, рішенням Молодіжненської сільської ради №1266-У від 09.09.2008 р. зазначена земельна ділянка площею 0,085 га. виведена з державної власності та передана до приватної власності, змінено її цільове призначення із земель оборони на землі житлової та громадської забудови. Посилаючись на те, що вилучення Молодіжненською сільською радою спірної земельної ділянки із земель оборони відбулось з порушенням норм законодавства України і вказана земельна ділянка незаконно передана у власність громадянці [PERSON], позивач просив скасувати державний акт на право власності на вказану земельну ділянку та зобовязати [PERSON] повернути зазначену земельну ділянку Міністерству оборони. Прокурор, представник Міністерства оборони України, представник квартирно-експлуатаційного відділу м.Одеси, в судовому засіданні позов підтримали. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представник третьої особи концерн "Військторгсервіс" в судове засідання не зявився. Справу просив розглянути за відсутності їхнього представника. Представник третьої особи Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області в судове засідання не зявився. Справу просили розглянути за відсутності їхнього представника. Але подали до суду письмові заперечення проти позову, в яких в задоволені позову просили відмовити посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Заслухавши пояснення представників сторін, які зявилися в судове засідання, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно до положень ч. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної дівності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється у три роки. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. Так судом встановлено, що рішення про передачу у власність гр. [PERSON]Г, спірної земельної ділянки, було прийнято Молодіжненської сільською радою у 2008 році. В своїх запереченнях, представник Молодіжненської сільської ради, зокрема просив відмовити в задоволені позову заступника військового прокурора у звязку із пропуском останнім позовної давності, для звернення до суду з таким позовом. Представник Міністерства оборони в своїх письмових поясненням щодо строку позовної давності зазначив, що Міністерству оборони стало відомо про порушення їхніх прав у жовтні 2014 року, а тому, на їх думку, строки позовної давності, для звернення до суду з таким позовом, ними пропущено не було. Згідно зі \~ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Посилання представника Міністерства оборони, на те що про порушення їхніх прав, їм стало відомо лише у жовтні 2016 року, жодними доказами не підтверджується, і спростовується наявними в матеріалах справи доказами, у звязку із чим суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed