Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

13.11.2019 року позивачка звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛІТ ПРОПЕРТІ СЕРВІС», [PERSON] , державного реєстратора Рубан Майї Олександрівни про визнання акта-приймання передачі недійсним, визнання протоколів загальних зборів недійсними, скасування запису про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, посилаючись на те, що відповідачами було зареєстровано неіснуючий будинок на її земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , для того щоб надалі незаконно привласнити належну їй земельну ділянку. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Маломуж А.І. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 19.11.2019 року було прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. У підготовчому засіданні 22.04.2020 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач та її представник не з`явились, представник надав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідачі в судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином, відзив на позов не надали. Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за згодою позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що [PERSON] , є членом Садівничого кооперативу "Зелена гірка", що підтверджується довідкою цього кооперативу б/н від 27.10.2019 р., та Рішенням Президіуму ради садових товариств № 67 від 26.10.2006 року.. В липні 2019 року позивачу стало відомо, що Відділом поліції ГУНП в Одеській області у Київському районі м. Одеси проводиться досудове розслідування кримінального провадження №12019160470000133 від 11.01.2019 року, зокрема, яке стосується земельної ділянки для ведення садівництва, за адресою [ADDRESS] (попередня адреса: [ADDRESS] ). Адреса підтверджується Довідкою про відповідність адреси об`єкта нерухомого майна №113/2-10 від 11.04.2010 року, виданої Комунальним підприємством "Право", далі за текстом - "земельна ділянка". Від працівників поліції ГУНП в Одеській області у Київському районі м. Одеси, та додатково, з Інформаційної довідки від 04.11.2019 №187362311, позивачу стало відомо, ще за адресою вищевказаної земельної ділянки зареєстрований об`єкт нерухомого майна, а саме житловий будинок загальною площею 13,8 кв.м., житлова площа: 7,7 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Власником будинку вказане відповідача - [PERSON] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1619366051101, запис про право власності №28535716 від 19.10.2018 року. Підставою реєстрації права власності на житловий будинок вказано акт приймання-передачі нерухомого майна б/н, виданий 19.10.2018 року, видавник ТОВ "ЕЛІТ ПРОПЕРТІ СЕРВІС" та протокол загальних зборів учасників №4 від 19.10.2018 року, видавник ТОВ "ЕЛІТ ПРОПЕРТІ СЕРВІС". Відповідну реєстраційну дію здійснив державний реєстратор Рубан Майя Олександрівна (Комунальне підприємство Новоселівської сільської ради "регіональне бюро державної реєстрації", Одеська область). Відповідно до загальнодоступної інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємцівта громадських формувань вбачається, що [PERSON] є керівником ТОВ "ЕЛІТ ПРОПЕРТІ СЕРВІС" та колишнім беніфіціаром ТОВ "ЕЛІТ ПРОПЕРТІ СЕРВІС" із внеском 49900,00 грн. А згідно протоколу від 19.10.2019 р., №4 ТОВ "ЕЛІТ ПРОПЕРТІ СЕРВІС" [PERSON] вийшов зі складу засновників, якому повернули його частку шляхом передачі житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно вимог ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з положенням статті 16 ЦК України права та інтереси особи захищаються, зокрема, шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів. Згідно з ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. Згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду, позов про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно слід розглядати за правилами цивільного судочинства (постанова від 17 квітня 2018 р. у справі № 815/6956/15). Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, мотивованим у постанові від 28 листопада 2018 р. у справі № 490/5986/17, в разі оскарження дій державного реєстратора щодо вчинення їх за заявами третьої особи, тобто стосуються правовідносин, які виникли чи виникають між державним реєстратором і іншою, відмінною від позивача, особою, вбачається спір про право між позивачем та іншою особою щодо нерухомого майна, який повинен розглядатися у порядку цивільного чи господарського судочинства, залежно від суб`єктного складу сторін, та є за своєю природою приватноправовим спором. Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 року у справі № 823/2042/16, провадження № 11-377апп18, спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін (п.57). Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано (п. 58). Участь державного реєстратора в якості співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушені прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру (п. 36). Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, їх обтяжень визначені ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до п.п.1.2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження. Пунктом 9 ч.1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що реєстраційна дія - державна реєстрація прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, а також інші дії, що здійснюються державним реєстратором у Державному реєстрі прав, крім надання інформації з цього реєстру. Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав. Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Державні реєстратори зобов`язані надавати до відома заявників інформацію про перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав. Згідно пункту 50 Постанови Кабінету Міністрів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", для державної реєстрації права власності у зв`язку з передачею майна у власність фізичним та юридичним особам, що вийшли із складу засновників (учасників) юридичної особи, подаються: 1) документ, що посвідчує право власності юридичної особи на майно, що передається у власність фізичним та юридичним особам (крім випадку, коли право власності на таке майно вже зареєстровано в Державному реєстрі прав); 1-1) акт приймання-передачі майна або інший документ, що підтверджує факт передачі такого майна. Справжність підписів на акті приймання-передачі майна або іншому документі, що підтверджує факт передачі такого майна, засвідчується відповідно до Закону України "Про нотаріат"; 2) рішення органу або особи, уповноважених установчими документами юридичної особи або законом, про передачу майна у власність фізичній або юридичній особі, що вийшла із складу засновників (учасників) юридичної особи. Згідно пункту 3 ч.1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" заявником є власник, інший набувач, сторона правочину, у яких виникло речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав. З наведених норм вбачається, що при прийнятті рішень про державну реєстрацію прав, державний реєстратор зобов`язаний внести до Державного реєстру відомості про підставу для внесення таких записів. Так, з матеріалів реєстраційної справи вбачається, що державний реєстратор Рубан М.О. прийняла рішення виключно на підставі технічного паспорта та без документа який посвідчує право власності на будинок, виданого ФОП [PERSON] , що є порушенням вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оскільки технічний паспорт не є документом, що підтверджує виникнення або припинення права власності. Щодо вимог про визнання недійсним акту приймання передачі та визнання недійсним протоколів загальних зборів № 1 та № 4 в частині, що стосується майна за адресою: [ADDRESS] , суд зазначає, що позивачем на підтвердження своїх вимог було надано документи, що підтверджують право власності на земельну ділянку за вказаною адресою, відповідачами в свою чергу не надано жодного документу, який би підтверджував права власності на будинок за адресою: [ADDRESS] , та на підставі яких документів він був внесений до статутного капіталу ТОВ «ЕЛІТ ПРОПЕРТІ СЕРВІС» та яке право має ТОВ «ЕЛІТ ПРОПЕРТІ СЕРВІС» розпоряджатися вказаним майном. А тому суд дійшов висновку про задоволення в цій частині позовних вимог. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторонам, надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані їм законом, в тому числі надати докази. Таким чином, суд, встановивши, що у державного реєстратора були відсутні законні підстави для внесення записів про державну реєстрацію прав та відповідачами не було надано доказів, що будинок належить ім. на праві власності, а також основуючись на вимогах чинного законодавства, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. .

Outcome: approved