Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про захист честі, гідності і ділової репутації, відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, пояснивши, що [INFO] на засіданні Комітету Верховної Ради України з питань правоохоронної діяльності за адресою: м. Київ, вул. Садова, 3-А під час свого виступу народний депутат України, член Комітету Верховної Ради України з питань правоохоронної діяльності [PERSON] поширив недостовірну інформацію, заявивши наступне: „Ваш заступник [PERSON] , который, я считаю, действует в интересах группировки Палатного. Палатный - это экс-народный депутат, который на сегодняшний день контролирует все публичные дома и притоны в Украине. [PERSON] является членом его партии. Является его доверенным лицом. И в интересах даной группировки на сегодняшний день пытаються нивелировать мою позицию как народного депутата". „Вы знаете о публичных домах, вы не знаете о распространении этой бандой наркотиков, вы не знаете о дискредитации? Вы не знаете о том, что ваш заступник [PERSON] является прямым, мало того, заинтересованным лицом в этом деле?" Озвучена [PERSON] недостовірна інформація конкретно вказує на особу позивача, заступника Генерального прокурора України [PERSON] , безпідставно звинувачуючи його у вчиненні кримінальних правопорушень. Відповідач не може підтвердити таких обставин, оскільки не існує жодного обвинувального вироку відносно [PERSON] , який би набрав законної сили. Крім того, [PERSON] ніколи не був довіреною особою [PERSON] , не перебував з ним у одній партії. За таких обставин просять визнати вказану інформацію недостовірною та такою, що порочить честь, гідність і ділову репутацію [PERSON] , зобов`язати [PERSON] спростувати на першому за черговістю засіданні Комітету Верховної Ради України з питань правоохоронної діяльності після вступу рішення в законну силу розповсюджену ним недостовірну інформацію [INFO] на засіданні Комітету Верховної Ради України з питань правоохоронної діяльності щодо зайняття незаконною діяльністю заступником Генерального прокурора України [PERSON] шляхом здійснення повідомлення, що сказане ним є недостовірною інформацією, а також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 100 000 грн. моральної шкоди, оскільки вказана неправдива інформація ганьбить честь, гідність і ділову репутацію на той час заступника Генерального прокурора України [PERSON] , який є публічною особою, політиком, державним діячем, який перебував на високій державній посаді. Представник відповідача [PERSON] адвокат Козій Д.О. в судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що [PERSON] дійсно висловив свою думку щодо [PERSON] так як викладено у позову, однак він як народний депутат України має право критикувати, робити зауваження, попереджати державних діячів та чиновників. Вказана думка ним висловлена у формі оцінного судження, а не у стверджувальній формі, тому не може бути визнаною як неправдива інформація. Вказане підтверджується висновком експерта №056/175 від 23.09.2020 року Українського бюро лігвістичних експертиз Національної академії наук України. За таких обставин відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача і моральної шкоди, оскільки критичні зауваження на адресу позивача не є підставою для нанесення відповідачем йому моральної шкоди. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, оглянувши відеозапис засідання Комітету Верховної Ради України з питань правоохоронної діяльності від [INFO], суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1-2, ст.10 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом №475/97-ВР від 17.07.97 року кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Ця стаття не перешкоджає державам вимагати ліцензування діяльності радіомовних, телевізійних або кінематографічних підприємств. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду. За змістом ч.1, ст.3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Положеннями ст.28 Конституції України передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності, яка кореспондується. Як наголошує ст.32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації. Вказані положення також закріплені в статті 297 ЦК України. Згідно ч.1, ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та Законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Тобто право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Як рекомендує п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року №1 „Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи" при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Як встановлено у судовому засіданні, [INFO] на засіданні Комітету Верховної Ради України з питань правоохоронної діяльності за адресою: м. Київ, вул. Садова, 3-А під час свого виступу народний депутат України, член Комітету Верховної Ради України з питань правоохоронної діяльності [PERSON] висловив наступне: „Ваш заступник [PERSON] , который, я считаю, действует в интересах группировки Палатного. Палатный - это экс-народный депутат, который на сегодняшний день контролирует все публичные дома и притоны в Украине. [PERSON] является членом его партии. Является его доверенным лицом. И в интересах даной группировки на сегодняшний день пытаються нивелировать мою позицию как народного депутата". „Вы знаете о публичных домах, вы не знаете о распространении этой бандой наркотиков, вы не знаете о дискредитации? Вы не знаете о том, что ваш заступник [PERSON] является прямым, мало того, заинтересованным лицом в этом деле?" Вказані обставини підтверджуються протоколом засідання №20 Комітету Верховної Ради України з питань правоохоронної діяльності від [INFO] (т.1, а.с.11-17), стенограмою цього ж засідання (т.1, а.с.18-105) та відеозаписом засідання Комітету Верховної Ради України з питань правоохоронної діяльності від [INFO], оглянутим у судовому засіданні. Вказані обставини не заперечувались учасниками справи, тому вони не підлягають доказуванню в розумінні ч.1, ст.82 ЦПК України. Таким чином, позивач в особі своїх представників довів суду публічне поширення інформації відповідачем [PERSON] . Відповідно до ст.94 ЦК України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу (ст.ст.15-23 ЦК). Згідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року №1 „Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи" відповідно до статей 94, 277 ЦК України фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Оглянувши в судовому засіданні відеоматеріал засідання Комітету Верховної Ради України з питань правоохоронної діяльності від [INFO] суд вбачає, що вказані висловлювання відповідача зазначені у формі запитання, які носять зрозумілий і стверджувальний для нього зміст щодо [PERSON] . За змістом висновку експерта №35 від 3.04.2020 року ТОВ „Українська експертна компанія" за результатами проведення лінгвістичної експертизи (семантико-текстуального дослідження усного мовлення) інформація, що міститься у висловлюваннях [PERSON] стосовно [PERSON] потенційно формує негативне уявлення щодо громадянина [PERSON] , інформація, що міститься у висловлюваннях [PERSON] стосовно [PERSON] потенційно завдає шкоду іміджу, честі, гідності та діловій репутації громадянина [PERSON] , висловлювання [PERSON] стосовно [PERSON] є фактичним твердженням та не є оціночним судженням (т.1, а.с.137-151). За даним висновком оціночне судження - за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, що не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема, вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не повинні містити фактичних даних. Оціночні судження не можуть бути образи. Оціночні судження не повинні бути наклепницькими, такими, що здійснюють поширення неправдивих вигадок. Надаючи оцінку даному висловлюванню відповідача, суд вважає, що [PERSON] , висловився відносно [PERSON] , називаючи його заступником Генерального прокурора України, тобто як посадовою особою, яка є зацікавленою у контролі всіх публічних будинків і притонів в Україні, розповсюдженні наркотиків бандитським угрупуванням, тобто він у стверджувальній формі висловлює фактичні дані про вчинення [PERSON] кримінального (кримінальних) правопорушення (правопорушень). Згідно ст.1 Закону України „Про інформацію" під інформацією слід розуміти документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі. Як зазначено в п.п.5, п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" від 27.02.2009 року №1 недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). За правилами ч.3, ст.12 та ч.1, ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України. Як вбачається з відповіді Центральної виборчої комісії України №21-30-466 від 20.02.2020 року на виборах народних депутатів України 2012 року [PERSON] включений до виборчого списку Політичної партії „УДАР (Український Демократичний Альянс за Реформи) Віталія Кличка " і був зареєстрований кандидатом у народні депутати України в загальнодержавному багатомандатному виборчому окрузі (Постанова Комісії від 8.08.2012 року №204); на позачергових виборах народних депутатів України 2014 року [PERSON] включений до виборчого списку ПАРТІЇ „Блок Петра Порошенка" і був зареєстрований кандидатом у народні депутати України в загальнодержавному багатомандатному виборчому окрузі (Постанова Комісії від 26.09.2014 року №1177), діюче на той момент законодавство не надавало право мати на відповідних виборах довірених осіб кандидату в депутати місцевої ради, зареєстрованому в багатомандатному виборчому окрузі, а також, кандидату в народні депутати України, зареєстрованому в загальнодержавному багатомандатному виборчому окрузі (т.1, а.с.106-108). З відповіді Управління кадрів Апарату Верховної Ради України №20-15/387 від 19.02.2020 року вбачається, що [PERSON] серед помічників-консультантів народного депутата України [PERSON] не значиться (т.1, а.с.109). [PERSON] не був членом Політичної партії „УДАР (Український Демократичний Альянс за Реформи) Віталія Кличка", що підтверджується відповіддю заступника голови партії В. Бондаренка (т.1, а.с.110). Офіс Генерального прокурора України повідомив, що детективами НАБУ не здійснюється досудове розслідування кримінальних проваджень, у яких [PERSON] повідомлялось про підозру (т.1, а.с.114). Також Офіс Генерального прокурора України вказав, що за даними інформаційної системи ЄРДР кримінальні провадження, в яких містяться відомості про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності як підозрюваного, обвинуваченого не встановлені (т.1, а.с.115). Як регламентує ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Таким чином, згідно наданих доказів сторонами та їх представниками по справі відсутні дані про вчинення [PERSON] станом на [INFO] будь-яких кримінальних правопорушень, тому висловлену інформацію [PERSON] відносно [PERSON] [INFO] на засіданні Комітету Верховної Ради України з питань правоохоронної діяльності описану вище необхідно визнати недостовірною. Суд не може покласти в основу рішення зміст висновку експерта №056/175 від 23.09.2020 року Українського бюро лігвістичних експертиз Національної академії наук України про те, що [PERSON] висловив негативну інформацію відносно [PERSON] у формі оціночного судження, оскільки даним висновком не надана оцінка наявності у висловленні фактичних даних (т.1, а.с.205-224). Крім того, вказаний висновок підписаний [PERSON] , який не входить до реєстру атестованих судових експертів і є порушенням діючого законодавства, що підтверджено листом Міністерства юстиції України (т.2, а.с.8-11). Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд вважає, що оскільки представники позивача довели суду факт поширення відповідачем неправдивої інформації, а відповідач та його представник не довели суду правдивість та істинність поширеної інформації, тому відповідача необхідно зобов`язати спростувати на першому за черговістю засіданні Комітету Верховної Ради України з питань правоохоронної діяльності після вступу рішення в законну силу розповсюджену ним недостовірну інформацію [INFO] на засіданні Комітету Верховної Ради України з питань правоохоронної діяльності щодо зайняття незаконною діяльністю заступником Генерального прокурора України [PERSON] шляхом здійснення повідомлення наступного змісту: „Ваш заступник [PERSON] , который, я считаю, действует в интересах группировки Палатного. Палатный - это экс-народный депутат, который на сегодняшний день контролирует все публичные дома и притоны в Украине. [PERSON] является членом его партии. Является его доверенным лицом. И в интересах даной группировки на сегодняшний день пытаються нивелировать мою позицию как народного депутата". „Вы знаете о публичных домах, вы не знаете о распространении этой бандой наркотиков, вы не знаете о дискредитации? Вы не знаете о том, что ваш заступник [PERSON] является прямым, мало того, заинтересованным лицом в этом деле?" є недостовірною. У відповідності до п.1, ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті. Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданим споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Оскільки відповідач [PERSON] у своєму виступі [INFO] на засіданні Комітету Верховної Ради України з питань правоохоронної діяльності поширив недостовірну інформацію відносно [PERSON] , яка стала загальнодоступною, що принижує честь, гідність і ділову репутацію останнього як державного діяча, заступника Генерального прокурора України, публічної особи, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 20 000 грн. моральної шкоди, виходячи із принципів розумності та справедливості. В задоволенні решти суми необхідно відмовити, як такої, що не знайшла своє підтвердження у судовому засіданні. Як зазначає ч.1; 3, ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За змістом ч.1, ст.140 ЦПК України особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат. Згідно ст.141 ЦПК України оскільки суд частково задовольняє позовні вимоги, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 3 783 грн. 60 коп. судового збору (т.1, а.с.7-9), 2000 грн. вартості проведення лінгвістичної експертизи позивачем (т.1, а.с.117-118), 67 грн. 60 коп. поштових витрат ((23 грн. (т.1, а.с.154) + 44,60 грн. (т.2, а.с.12)), 457 грн. 84 коп. вартості витребування доказів (т.1, а.с.111-113), а всього 6 309 грн. 04 коп., що документально підтверджено позивачем, в задоволенні стягнення решти суми судових витрат необхідно відмовити, оскільки вони не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

Outcome: partial