Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-31 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме належності йому заповіту від 28.10.2014 року, посвідченого Іванівською сільською радою Житомирського району Житомирської області, в 1/2 частині на все спадкове майно, складеного [PERSON] , який помер [INFO] . Встановлення факту належності правовстановлюючого документу необхідно заявнику для реалізації свої спадкових прав. В судове засідання заявник не з`явився, однак від останнього надійшла заява про слухання справи без його участі, заяву підтримує та просить задовольнити. Від заінтересованої особи, [PERSON] , надійшла заява, якою остання просила розгляд справи проводити без її участі, не заперечувала проти задоволення заяви. Проаналізувавши матеріали справи, судом вирішено проводити її розгляд у відсутність учасників на підставі положень ст. 223 ЦПК України. Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає правилам, встановленим реченням другим ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. 28.10.2014 року батько заявника - [PERSON] , склав заповіт, яким все належне йому майно заповів в рівних частинах дружині - [PERSON] та сину - [PERSON] (а.с. 13-14). У вказаному заповіті рік народження заявника помилково зазначено як "1997" взамін вірного "1987". Факт рідства [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження заявника серії [NUMBER] . В той же час, відповідно до паспортних даних, свідоцтва про народження, картки платників податків, заявник народився [INFO] (а.с. 11-12). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 9.10.2019 року (а.с. 15). Відповідно до довідки приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Андруса А.В. від 6.11.2019 року №521/02-31 до майна померлого [PERSON] заведено спадкову справу №59/2019, заяви про прийняття спадщини подали син [PERSON] , [INFO] та дружина, [PERSON] , [INFO] (а.с. 17). Постановою цього ж нотаріуса №520/02-31 від 6.11.2019 року заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в ? частці у зв`язку із неможливістю встановлення особи спадкоємця, визначеного в заповіті, оскільки в заповіті рік народження заявника не відповідає паспортним даним (а.с. 18-19). Відповідно до довідки виконавчого комітету Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області №846 від 7.11.2019 року виправити описку у заповіті, складеному [PERSON] 28.10.2014 року неможливо, оскільки оригінал такого документа знаходиться у [PERSON] (а.с. 22). Процесуальним законом з даного приводу визначено наступне. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31.03.1995 року за №5 при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або у паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч. 6 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно листа ВСУ від 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved