Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

із позовною заявою про визнання за законом права власності на спадкове майно у суд звернувся [PERSON] до Козелецької селищної ради Чернігівської області з вищевказаними позовними вимогами. Позовні вимоги мотивовані тим, що після смерті дружини позивача - [PERSON], яка померла [INFO], залишилося спадкове майно, до складу якого входить земельна ділянка площею 0,1290 га у межах згідно з планом, призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, належна спадкодавцю на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08.11.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Козелецького районного нотаріального округу Чернігівської області [PERSON], згідно з яким [PERSON] продав [PERSON] вищевказану земельну ділянку, що розташована на території Козелецької селищної ради в [ADDRESS], яке оформити позивач не може, оскільки відсутній державний акт на цю земельну ділянку на ім'я померлої [PERSON]. Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 26 вересня 2014 року до участі в справі в якості співвідповідача залучено [PERSON]. В судових засіданнях [PERSON] підтримав заявлений ним позов та просив його задовольнити в повному обсязі. Додатково позивач повідомив суду, що земельна ділянка, право власності на яку він просить визнати в порядку спадкування після смерті своєї дружини, була придбана за час перебування його в шлюбі з [PERSON] за спільні кошти. В судові засідання [PERSON] та представник Козелецької селищної ради не з'являлися, причини їх неявки суду невідомі. Дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що [PERSON] померла [INFO] року (свідоцтво про смерть серії [NUMBER]). Після смерті [PERSON] Козелецькою районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа, з копії якої вбачається, що: 26 лютого 2014 року [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON]; 26 лютого 2014 року [PERSON] подала заяву про відмову від спадщини на користь чоловіка померлої [PERSON]; 27 лютого 2014 року [PERSON] подала заяву про відмову від спадщини за законом на користь [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. 08 листопада 2002 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купілі-продажу земельної ділянки,згідно якого [PERSON] продав [PERSON] земельну ділянку площею 0,1290 га в межах згідно з планом, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, без зміни цільового призначення земельної ділянки, яка розташована на території Козелецької селищної ради в [ADDRESS]. Згідно з Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-7401459282014 від 05.09.2014 року вищевказана земельна ділянка (кадастровий номер 7422055100:72:072:0017), площею 0,1290 га, належить на праві власності [PERSON]; відомості про обмеження у використанні земельної ділянки не зареєстровані. Позивач просить визнати за ним право власності на земельну ділянку, оскільки державний акт на ім'я [PERSON] за життя не було їй видано. Вирішуючи питання про визнання за позивачем в порядку спадкування після смерті дружини права власності на земельну ділянку, суд виходить з наступного. У відповідності до ст. 152 ч. 3 п. "а" ЗК України -"захист прав громадян та юридичних осіб здійснюється шляхом визнання прав". Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Відповідно до п. 1 прикінцевих та перехідних положень Сімейного кодексу України від 10.01.2002 року цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, який у свою чергу набув чинності з 01.01.2004 року. За загальним правилом дії законів і інших нормативно-правових актів в часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто, не раніше 01.01.2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на вказану дату, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов'язків, які виникли після набрання ним чинності. Зі свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що 18 березня 1986 року між [PERSON] та [PERSON] (після реєстрації шлюбу - [PERSON]) було укладено шлюб. Оскільки договір купівлі-продажу земельної ділянки був укладений в 2002 році, тому на правовідносини поширюється чинний на той час Кодекс про шлюб та сім'ю України (1969 року) - далі - КпШС. Відповідно до ст.ст. 22, 23 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Майном, нажитим за час шлюбу, подружжя розпоряджається за спільною згодою. При укладенні угод одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Згідно зі ст. 24 КпШС України майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Роздільним майном кожного з подружжя є також речі індивідуального користування (одяг, взуття тощо), хоча б вони і були придбані під час шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя, за винятком коштовностей та предметів розкоші. Кожний з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йому роздільним майном. З огляду на те, що земельна ділянка придбана [PERSON] в період перебування в шлюбі з [PERSON], враховуючи, що [PERSON] в судовому засіданні підтвердив, що земельна ділянка була придбана за спільні кошти подружжя, це нерухоме майно є об'єктом права спільної сумісної власності, тому, виходячи з принципу рівності часток подружжя в спільному сумісному майні, об'єктом спадкування може бути лише ? частина земельної ділянки. Отже, судом встановлено, що [PERSON], перебуваючи в офіційному шлюбі з [PERSON], придбала земельну ділянку в [PERSON], про що свідчить Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 08.11.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Козелецького районного нотаріального округу Чернігівської області [PERSON], а тому [PERSON] має право в порядку спадкування після смерті дружини [PERSON] на ? частину вищевказаної земельної ділянки. Таким чином, суд дійшов висновку, що за позивачем в порядку спадкування після смерті дружини [PERSON] підлягає визнанню право власності на згадану земельну ділянку в розмірі ? частки від всієї земельної ділянки. Питання про розподіл судових витрат слід вирішити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial