Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом у якому просить визнати недійсним договір іпотеки від 23 вересня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Новосад О.П., зареєстрований в реєстрі за № 5052, укладений між [PERSON] та ВАТ «Фольксбанк». В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 23.09.2008 року між ВАТ «Фольксбанк» правонаступником якого є позивач та [PERSON] було укладено кредитний договір № KF 52430, відповідно до умов якого відповідач надав [PERSON] кредит в розмірі 139 000 доларів США зі сплатою 13,5 % річних. В якості забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним догвором 23.09.2008 року між відповідачем та [PERSON] було укладено іпотечним договір, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Новосад О.П., відповідно до умов якого в іпотеку банку було передано нерухоме майно квартиру [ADDRESS]. Однак на момент укладення оспорюваного договору у вказаній квартирі постійно проживали неповнолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON]., [INFO] Незважаючи на те, що такий договір порушує житлові права дітей, оскільки останні іншого житла не мають, він був укладений без згоди органу опіки та піклування, всупереч вимогам Закону України «Про охорону дитинства» та Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб та безпритульних дітей», з огляду на що вважає, що такий договір є недійсним та просить позов задоволити. Представник позивача позов підтримала, дала пояснення аналогічні змісту позовних вимог, просить позов задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що квартира [ADDRESS] перебувала у власності [PERSON], відтак, остання вправі була вчиняти щодо неї будь-які дії, в т.ч. і передати в іпотеку. На момент укладення договору нотаріусу було подано довідку з місця проживання про склад сім'ї та прописки, у якій було зазначено, що у вказаній квартирі не зареєстровані неповнолітні діти. Крім того, вказаний договір не порушує майнових прав та інтересів неповнолітнього, оскільки останні не є його власниками, а тому необхідності отримувати згоду органу опіки та піклування на укладення договору іпотеки не було. Вважає, що вказаний договір укладений з дотриманням вимог законодавства, відтак, позов є безпідставним, тому в його задоволенні просить відмовити. Представник органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації в судовому засіданні при вирішення позову покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення представників сторін, представника третьої особи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.09.2008 року між ВАТ «Фольксбанк», правонаступником якого є позивач та [PERSON] було укладено кредитний договір № KF 52430, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит в розмірі 139 000 доларів США зі сплатою 13,5 % річних. На забезпечення виконання зобов'язань, що випливають з кредитного договору № KF 52430, між ВАТ «Фольксбанк», правонаступником якого є позивач та [PERSON] 23 вересня 2008 року укладено було укладено іпотечним договір, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Новосад О.П., зареєстрований в реєстрі за № 5052. Предметом договору іпотеки є квартира [ADDRESS], належна [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на квартиру [NUMBER] від 09.09.2008 року. Статтею 204 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною 1 статті 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Як визначено ч.6 ст.203 Цивільного кодексу України правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ч.2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним. Згідно з положеннями частин 3 та 4 ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є, зокрема, місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. Відповідно ч.2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства" діти - члени сім'ї наймача або власника житлового приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Згідно з положеннями частин 3 та 4 ст.29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. Судом встановлено, що перед укладенням Іпотечного договору від 23.09.20108 року іпотекодавець [PERSON] надала довідку з місця проживання про склад сім'ї та реєстрацію, з якої вбачається, що в квартирі [ADDRESS] зареєстрована лише вона, інших зареєстрованих осіб в квартирі не було. Крім того, під час укладення договору іпотеки чоловіком [PERSON] - [PERSON] було надано згоду на іпотеку та підписання дружиною кредитного договору та договору іпотеки, де предметом іпотеки є вищезгадана квартира. За таких обставин, в отриманні дозволу органу опіки та піклування для укладення договору іпотеки від 23 вересня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Новосад О.П., зареєстрований в реєстрі за № 5052, укладений між [PERSON] та ВАТ «Фольксбанк» не було підстав. Крім цього, сам по собі факт укладення правочину без дозволу органу опіки та піклування не є безумовним підтвердженням наявності підстав для визнання правочину недійсним. Згідно ст. 9 Закону України "Про іпотеку", іпотекодавець має право володіти та користуватися предметом іпотеки до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. Цивільний кодекс України та Закон України "Про іпотеку" не містять норм, які б зменшували або обмежували право членів сім'ї власника житла на користування жилим приміщення у разі передання його в іпотеку. Неповнолітній [PERSON] не мав і не має права власності на квартиру, що передана в іпотеку ПАТ "ВіЕс Банк", а набув права користування житлом як член сім'ї власника відповідно до ст. 405 Цивільного кодексу України, ст. 18 Закону України "Про охорону дитинства" та зберігає це право протягом усього часу перебування квартири в іпотеці, відтак, укладений договір не порушує його прав. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що підстави для визнання недійсним договору іпотеки від 23 вересня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Новосад О.П., зареєстрований в реєстрі за № 5052, укладений між [PERSON] та ВАТ «Фольксбанк» відсутні, а відтак, в задоволенні позову слід відмовити. На підставі ст.ст. 1, 11, 9 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 16, 29, 203, 204, 215, ЦК України, ст.ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 109 ЖК Української РСР та

Outcome: dismissed