Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 33 673,34 грн., посилаючись на те, що на підставі Наказу від 09.07.2013 року№89/к -1 був прийнятим контролером на контрольно- пропускний пункт сектора сторожевої охорони ДП "Київським науково-дослідним інститутом Гідроприладів". Відповідно до Наказу від 25.05.2016р.№ 26/к позивач був звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпУкраїни. Зазначив, що звільнитись за власним бажанням він був змушений, оскільки у підприємства перед позивачем була заборгованість по виплаті заробітної плати в сумі 19 273,34 гривень. При зверненні до відповідача за розрахунком по заборгованості по заробітній платі, позивачу була надана відповідь про те, що внаслідок відсутності грошових коштів, немає можливості розрахуватися по заборгованості, внаслідок чого позивач звернувся до суду з вказаним позовом за захистом своїх порушених прав та інтересів. В судове засідання позивач не з"явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти заочного рішення не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів. Позивач не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі Наказу від 09.07.2013 року №89/к-1 був прийнятим контролером на контрольно-пропускний пункт сектора сторожевої охорони ДП "Київським науково-дослідним інститутом Гідроприладів". Відповідно до Наказу від 25.05.2016р.№ 26/к позивач був звільнений за власним бажанням 01.06.2016 року на підставі ст. 38 КЗпУкраїни. Частиною першої ст. 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України. Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата повинна виплачуватися робітнику регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективною угодою, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. З точки зору закону заходи, встановлені ст.117 КЗпП України, є відповідальністю роботодавця перед працівником в разі несвоєчасного розрахунку при звільненні. Таким чином при звільнені позивача з посади контролера сектора сторожової охорони ДП "Київського науково-дослідного інститутту Гідроприладів" не було здійснено розрахунок по заробітній платі, що є прямим порушенням Конституції України та КЗпП України, а посилання на обставини, щодо відсутності коштів на здійснення розрахунку по заробітній платі, не є підставою для її невиплати, а тому кошти повинні бути сплачені в обов'язковому порядку. Відповідно до довідки наданої ДП "Київським науково-дослідним інститутом Гідроприладів" станом на 01.01.2017 року заборгованість по заробітній платі за період з грудня 2014 року по червень 2016 року становить 19273,34 грн. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі за період з грудня 2014 року по червень 2016 року в розмірі 19273,34 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню. Суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягають задоволенню виходячи з наступного. Сама по собі відсутність грошових коштів у роботодавця не свідчить про відсутність вини підприємства у невиплаті заробітної плати та не виключає його відповідальності. Згідно п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 середній заробіток обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Час, протягом якого працівники згідно з чинним законодавством або з інших поважних причин не працювали і за ними зберігався заробіток або зберігався частково, виключаються з розрахункового періоду. Повними відпрацьованими місяцями є квітень та травень 2016 р. Заробітна плата позивача за квітень та травень 2016 р. становить 3782,1 грн. (1879,41 + 1902,69) та у квітні 21 робочих днів, у травні - 19 робочих днів. Середньоденна заробітна плата, обчислена відповідно до п. 5 розділу 4 цього Порядку складає 94,55 грн. (1879,41 + 1902,69) : 40 днів). Кількість робочих днів у розрахунковому періоді з 02.06.2016 р. по 01.02.2017 р. складає 168 днів. Таким чином розмір середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні складає 15884,4 грн. (94,55 х168 робочих днів). Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до абз. 2 ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в сумі 19273,34 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку в межах позовних вимог в сумі 14400 грн., а всього заборгованість в сумі 33 673,34 грн. Судовий збір в сумі 640 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved