Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

Позивач просить суд постановити рішення, згідно якому в рахунок погашення заборгованості відповідача за Кредитним договором №6/4/34/2007/840-К/232 від 25.12.2007 року в загальному розмірі 907521,75 гривень, звернути стягнення на предмет іпотеки, який належить [PERSON]: земельну ділянку загальною площею 0,15га, кадастровий №6322057603:00:000:0106, що розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та судові витрати в сумі 3650,00 грн. посилаючись на те, що 25 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра», (правонаступником якого з 04.02.2011 року є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Надра"), в особі філії ВАТ КБ "Надра" Харківське РУ та [PERSON] був укладений кредитний договір № 6/4/34/2007/840-К/232, згідно з яким позивач надав, а відповідач отримав кредит в сумі 52223,40 доларів США строком до 10 грудня 2036 року. Відсотки за користування Кредитом розраховуються Банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 13.39% річних. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором щодо надання кредиту виконав в повному обсязі, що підтверджується заявою на видачу готівки №1 від 25.01.2008 року. Відповідач згідно п. 3.3.1. цього Договору зобов'язався вносити щомісячний мінімально необхідний платіж у розмірі 601,00 доларів США. Таким чином, станом на 13.03.2014 року, заборгованість Відповідача за Кредитним договором, складає 97769,06 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 13.03.2014 року складає 907521, 75грн., яка складається з: заборгованість за кредитом у розмірі 51574,86 доларів США, що становить 478733,32грн.; заборгованості за відсотками у розмірі 36390,20 доларів США, що становить 337784,75грн.; заборгованості за пенею у розмірі 4581,66 доларів CШA, що становить 42528,34грн.; заборгованість за штрафом у розмірі 5222, 34 доларів США, що становить 48475, 33грн. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між позивачем та відповідачем був укладений Договір іпотеки № 6/4/34/2007/980-1/217 від 25.12.2007 року. Згідно до Договору іпотеки предметом іпотеки є нерухоме майно - земельна ділянка, загальною площею 0,1500 га, (кадастровий № 6322057603:00:000:0106), що розташована за адресою: [ADDRESS]. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчить поштовий конверт, який направлявся за місцем реєстрації відповідача: [ADDRESS] та повернутий за закінченням терміну зберігання. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши заяву, в якій повідомляється, що позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 25 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра», (правонаступником якого з 04.02.2011 року є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Надра"), в особі філії ВАТ КБ "Надра" Харківське РУ та [PERSON] був укладений кредитний договір № 6/4/34/2007/840-К/232, згідно з яким позивач надав, а відповідач отримав кредит в сумі 52223,40 доларів США, строком до 10 грудня 2036 року. Відсотки за користування Кредитом розраховуються Банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 13.39% річних. Згідно п.5.2. у випадку прострочення виконання зобов'язань відповідача щодо повернення Кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п. 3.3.3. цього Договору, відповідач сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Відповідно до п. 4 Кредитного договору, Банк має право вимагати від відповідача дострокового виконання зобов'язань щодо повернення Кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим Договором, можливих штрафних санкцій, якщо Позичальник не вніс чергові мінімально необхідні платежі у термін, визначений п. 3. цього Договору, а також у випадку, не виконання умов передбачених цим же пунктом цього Договору. Загальна заборгованість [PERSON] станом на 13.03.2014 року, заборгованість Відповідача за Кредитним договором, складає 97769,06 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 13.03.2014 року становить 907521,75 грн., яка складається з: - заборгованість за кредитом у розмірі 51574,86 доларів США, що становить 478733,32грн.; - заборгованості за відсотками у розмірі 36390,20 доларів США, що становить 337784,75грн.; - заборгованості за пенею у розмірі 4581,66 доларів CШA, що становить 42528,34грн.; - заборгованість за штрафом у розмірі 5222, 34 доларів США, що становить 48475,33грн. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між позивачем та відповідачем був укладений Договір іпотеки № 6/4/34/2007/980-1/217 від 25.12.2007 року. Згідно до Договору іпотеки предметом іпотеки є нерухоме майно - земельна ділянка, загальною площею 0,1500 га, (кадастровий № 6322057603:00:000:0106), що розташована за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Банком 23.04.2014 року направлялася відповідачу досудова вимога про погашення заборгованості за кредитним договором №6/4/34/2007/840-К/232 від 25.12.2007 вих.№ 416 від 23.04.2014 року. На підставі п.4.3.5. кредитного договору банк пропонував достроково виконати боргові зобов'язання позичальника за кредитним договором в повному обсязі протягом 7 календарних днів з дня отримання цієї вимоги. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ст. 623 ЦК України, боржник який порушив зобов'язання , має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Відповідно до ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Стаття 625 ЦК України регламентує, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно до п. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої речі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України. Відповідно до ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника достроково повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу, а саме позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики , якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів вищезазначений. Згідно з ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Отже, звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду відповідає вимогам ч. 2 ст. 16 ЦК України щодо способу захисту цивільних прав та інтересів. Віповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотекy» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу з основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ст. 38 цього Закону, яка передбачає право Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Названі та інші повноваження надані іпотекодержателю іпотекодавцем на здійснення дій з продажу предмету іпотеки від імені іпотекодавця будь-якій особі-покупцеві у разі порушення основного зобов'язання містяться у договорі іпотеки, укладеному між відповідачем та позивачем. Згідно ч. 5 ст. 38 Закону України «Про іпотеку», ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Аналогічні цим вимогам роз'яснення містяться і в п. 42 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», резолютивна частина рішення суду, у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, має відповідати як статті 39 Закону України «Про іпотеку» так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК України, а саме в ній повинна бути зазначена початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна). Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета іпотеки шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Порядок звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду передбачено нормами ст. ст. 39, 41, 42 Закону України «Про іпотеку» та ст. ст. 590, 591 ЦК України. Правові наслідки невиконання вимоги обтяжувала визначені у статті 28 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", зокрема, якщо боржник, у володінні якого знаходиться предмет забезпечувального обтяження, не виконує обов'язок щодо передачі предмета забезпечувального обтяження у володіння обтяжувача, звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду. Судові витрати суд покладає на відповідача у відповідності до 88 ЦПК України.

Outcome: approved