Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулось ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Свій позов мотивувало тим, що 28 березня 2008 року відповідач уклав з ПАТ «Сведбанк» кредитний договір № 0101/0308/71-047, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 65670,21 доларів США, а позичальник зобов'язався повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та передбачені платежі в сумі, строки та на умовах передбачених графіком погашення кредиту. Банк свої зобов'язання виконав. В забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором між сторонами укладено іпотечний договір від 28 березня 2008 року № б/н, відповідно до умов якого в іпотеку передано двокімнатну квартиру [ADDRESS]. 28 листопада 2012 року ПАТ «Сведбанк» відступив ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» відповідно до договору факторингу № 15 та договору про відступлення прав за іпотечними договорами свої права вимоги до [PERSON] за зобов'язаннями по кредитному та іпотечному договорам. В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 27 серпня 2013 року утворилась заборгованість, яка становить 81326,69 доларів США, що еквівалентно 650 044,23 грн., з яких: заборгованість по кредиту - 65670,21 доларів США (524901,99 грн.), заборгованість за процентами - 13228,01 доларів США (105731,48 грн.), пеня - 2428,47 доларів США (19410,76 грн.). Просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною на підставі оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області від 24 жовтня 2013 року та від 05 листопада 2013 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів залучена Служба у справах дітей Вінницької міської ради, а [PERSON] - як співвідповідач (а.с. 80, 92). [PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», [PERSON], за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про визнання договору іпотеки недійсним. Свій позов вона мотивувала тим, що з 05 травня 2007 року перебуває в шлюбі з [PERSON] Від вказаного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Весь цей час сім'я проживає разом. 28 березня 2008 року подружжям придбана квартира [ADDRESS]. Вказана квартира була передана попереднім власником в день укладення договору купівлі - продажу, та з дня її придбання сім'я проживає в ній. Позивач вважає, що одночасно з набуттям [PERSON] права власності на квартиру, малолітній [PERSON] набув право користування цією квартирою нарівні з [PERSON] 28 березня 2008 року між [PERSON] та ВАТ «Сведбанк» укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого [PERSON] на забезпечення виконання умов кредитного договору № 0101/0308/71-047 від 28 березня 2008 року передав в іпотеку ВАТ «Сведбанк» вищезазначену квартиру. Вважає, що договір іпотеки є недійсним, оскільки при його укладанні порушено права та не враховані інтереси малолітнього [PERSON]. Позивач вважає, з посиланням на положення Законів України «Про охорону дитинства», «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», що [PERSON] до укладання договору іпотеки зобов'язаний був отримати на це згоду органів опіки та піклування, оскільки на той час, крім нього, право користування квартирою мав малолітній син [PERSON]. Просить визнати договір іпотеки укладений між [PERSON] та ВАТ «Сведбанк» недійсним. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29 листопада 2013 року об'єднано цивільні справи № 127/21418/13-ц та № 127/25941/13-ц за позовом [PERSON] до ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», [PERSON] про визнання договору іпотеки недійсним (а. с. 104). Ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області від 12 грудня 2013 року та 30 грудня 2013 року до участі в справі в якості співвідповідача залучено ПАТ «ОМЕГА БАНК», як правонаступника ПАТ «Сведбанк» (а. с. 143,151). У судовому засіданні представник позивача - відповідача ТОВ «Факторингова компанія Вектор Плюс» - Селезньов М.В. позов товариства підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. В позові про визнання договору іпотеки недійсним просив відмовити, вказуючи, що малолітній за вказаною адресою зареєстрований з 25.07.2008 року і не користувався спірною квартирою в момент укладення договору іпотеки. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» не визнав та заперечував щодо його задоволення, посилаючись на недійсність договору іпотеки. При цьому, розмір суми заборгованості відповідно до умов кредитного договору від 28 березня 2008 року не заперечував та погодився з її розміром. Позов [PERSON] про визнання договору іпотеки недійсним визнав. Представник відповідача - позивача [PERSON] - [PERSON] позов товариства не визнав, також посилаючись на недійсність договору іпотеки. Позов про визнання договору іпотеки недійсним підтримав в повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві та просив його задовольнити. Представник відповідача ПАТ «ОМЕГА БАНК» в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Вінницької міської ради подав до суду заяву, відповідно до якої просив при прийнятті рішення врахувати інтереси дитини. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснень осіб, які беруть участь у справі, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «Факторингова компанія Вектор Плюс» підлягає задоволенню, а в позові [PERSON] про визнання договору іпотеки недійсним слід відмовити. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 05 травня 2007 року зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб сер. [NUMBER] від 05 травня 2007 року (а.с.75). Від шлюбу вказане подружжя має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження сер. [NUMBER] від 18 жовтня 2007 року (а. с. 76). 28 березня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №0101/0308/71-047, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту в розмірі 64000,00 доларів США на строк з 28 березня 2008 року по 20 березня 2038 року включно на умовах передбачених договором, а позичальник зобов'язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати зобов'язання у повному обсязі в термін, передбачений договором. Відповідно до п. 1.4 кредитного договору кредитні кошти призначені для здійснення позичальником розрахунків по договору купівлі - продажу між позичальником та [PERSON] з метою придбання квартири [ADDRESS] (а.с. 12-19). Відповідно до заяви на видачу готівки № 1 від 28 березня 2008 року, [PERSON] отримав 64000,00 доларів США, що еквівалентно 323200,00 грн., зміст операції - «видача кредиту згідно договору №0101/0308/71-047 від 28 березня 2008 року» (а.с. 5). Відповідно до договору купівлі - продажу квартири від 28 березня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №1783, [PERSON] передала у власність (продала), а покупець [PERSON] набув у власність квартиру [ADDRESS]. Продаж вчинено за 360570,00 грн. (а.с.112,158). Право власності на вказану квартиру за [PERSON] зареєстроване 28 березня 2008 року комунальним підприємством «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» в реєстровій книзі №173 за реєстровим № 11/9767 (а.с.114,160). У зазначеній квартирі [PERSON] не зареєстрований, а з 25 липня 2008 року за цією адресою зареєстровані дружина власника [PERSON] та син [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою ПП «Бокуд» від 08 жовтня 2013 року № 1999 (а. с. 115). В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між ВАТ «Сведбанк» (іпотекодержатель) та [PERSON] (іпотекодавець) 28 березня 2008 року укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 787. Відповідно до умов цього договору, іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю належне йому на праві власності майно: двокімнатну квартиру [ADDRESS], яка належить йому на підставі договору купівлі - продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] 28 березня 2008 року, за реєстром № 1783, зареєстрованого КП «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» 28 березня 2008 року в реєстровій книзі № 173 за реєстровим № 11/9767. Предмет іпотеки має загальну площу 51,1 м. кв. та за згодою сторін оцінюється в 360570,00 грн. (71400,00 доларів США). Відповідно до п. 10.3 вказаного договору іпотекодержатель має право у разі невиконання позичальником умов основного зобов'язання звернути стягнення на предмет іпотеки і задовольнити за рахунок його вартості свої вимоги у повному обсязі (а.с. 37-38, 157). На укладення цього договору дала згоду [PERSON], дружина [PERSON], що підтверджується її заявою від 28 березня 2008 року, посвідченою приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованою в реєстрі за № 1782, яка також ознайомлена з умовами кредитного договору і немала заперечень та зауважень до його умов (а. с. 161). 14 грудня 2010 року між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] укладено договір про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору від 28 березня 2008 року №0101/0308/71-047, відповідно до якого сторони домовились, що станом на 14 грудня 2010 року розмір строкової заборгованості за кредитом складає 58 304,00 доларів США, розмір простроченої заборгованості за кредитним договором складає 7 366,21 доларів США (в т. ч. прострочена заборгованість за кредитом - 2 136,00 доларів США, прострочена заборгованість за відсотками 5 230,21 доларів США), а кредитний договір від 28 березня 2008 року № 0101/0308/71-047 викладено в новій редакції (а. с. 24-34). Відповідно до договору від 14 грудня 2010 року про внесення змін та доповнень № 2 до кредитного договору від 28 березня 2008 року № 0101/0308/71-047, укладено між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON], сторони домовились, що розмір строкової заборгованості складає 65 670,21 доларів США, та п.3.1.1. кредитного договору виклали в наступній редакції: «починаючи з 10 лютого 2011 року позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів шляхом здійснення фіксованих платежів у сумі 678,14 доларів США у термін 10 числа кожного місяця». Зазначені зміни укладені за згодою дружини позичальника - [PERSON] (а. с. 35-36). 14 грудня 2010 року між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] укладено договір про внесення змін та доповнень № 1 до договору іпотеки від 28 березня 2008 року, відповідно до умов якого п. 1.1 договору викладено в новій редакції: «згідно кредитним договором іпотекодержатель надав іпотекодавцю кредит у сумі 65670,21 доларів США». Крім того, змінено оцінка предмета іпотеки та встановлена в розмірі 291878,77 грн. (36700,00 доларів США), та внесено зміни до пунктів щодо способів звернення стягнення на предмет іпотеки ( а. с. 39-40, 165). Дані зміни укладені також за згодою дружини [PERSON] (а. с. 166). Відповідно до договору факторингу від 28 листопада 2012 року № 15, укладеного між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», банк відступає Фактору свої права вимоги заборгованості по кредитним договорам укладених з боржниками, зазначених у реєстрі заборгованості боржників право на вимогу якої належить банку (а. с. 42-45). Відповідно до витягу з реєстру заборгованостей боржників № 1-Б від 28 листопада 2012 року право вимоги по кредитному договору від 28 березня 2008 року № 0101/0308/71-047, укладеному між банком та [PERSON] в розмірі 81 326,69 доларів США, з яких: 65 670,21 доларів США - заборгованість по основній сумі кредиту, 13 228,01 доларів США заборгованість по процентам, 2428,47 доларів США - пеня, ПАТ «Сведбанк» відступило ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (а.с. 47). Відповідно до договору про відступлення права за іпотечними договорами від 28 листопада 2012 року, укладеного між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», сторони домовились, що разом із відступленням прав вимоги заборгованостей по кредитних договорах від боржників, що здійснюється на підставі договору факторингу від 28 листопада 2012 року № 15, одночасно відступаються права вимоги за іпотечними договорами. Первісний іпотекодержатель відступає новому іпотекодержателю права за іпотечними договорами перелік яких наведено в Додатку № 1 (а. с. 46). Відповідно до витягу з Додатку №1 до договору про відступлення прав вимоги за іпотечними договорами від 28 листопада 2012 року, ПАТ «Сведбанк» відступило ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» право за іпотечним договором від 28 березня 2008 року, укладеним між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] (а. с. 48). Про передачу прав також свідчить витяг про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек (реєстрація змін), відповідно до якого змінений іпотекодержатель на ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (а.с.191). Право вимоги позивача - ТОВ «Факторингова компанія «Вектор не заперечується сторонами. Про вказане відступлення права вимоги ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» [PERSON] був повідомлений (а. с. 41). 27 серпня 2013 року на адресу [PERSON] була направлена досудову вимогу щодо виконання договірних зобов'язань за кредитним договором від 28 березня 2008 року № 0101/0308/71-047, що підтверджується списом згрупованих поштових листів ТОВ «ФК «Вектор Плюс» від 30 серпня 2013 року та фіскальним чеком від 30 серпня 2013 року (а. с. 53-55), вимоги якої позичальником не виконані. За період з 28 листопада 2008 року по 27 серпня 2013 року позичальник жодних платежів не здійснив, що визнається ним. Станом на 27 серпня 2013 року загальна заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ФК «Вектор Плюс» за кредитним договором від 28 березня 2008 року № 0101/0308/71-047 становить 81326,69 доларів США, що еквівалентно 650044,23 грн. з яких: 65670,21 доларів США, що еквівалентно 524901,99 грн. - заборгованість по основній сумі кредиту, 13228,01 доларів США, що еквівалентно 105731,48 грн. - заборгованість по процентах, 2428,47 доларів США, що еквівалентно 19410,76 грн. - пеня (а. с. 11). ПАТ «Сведбанк» змінив своє найменування на ПАТ «ОМЕГА БАНК», яке виступає правонаступником по всіх правах та зобов'язаннях ПАТ «Сведбанк» (а. с. 49-51). Між сторонами виникли правовідносини, які ґрунтуються на положеннях Глави 48 ЦК України щодо виконання зобов'язань, Глави 49 ЦК України щодо забезпечення виконання зобов'язань, Глави 71 ЦК України щодо кредитних правовідносин, Глави 73 ЦК України щодо договору факторингу та його виконання та ЗУ «Про іпотеку». Відповідно до ст.ст.1054,1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст.ст. 546, 549 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Судом встановлено, що [PERSON] отримав кредит в розмірі встановленому кредитним договором, однак свої зобов'язання не виконав. Розмір заборгованості встановлений в судовому засіданні, не заперечується сторонами та станом на 27 серпня 2013 року становить 81 326,69 доларів США (650044,23 грн.) з яких: 65 670,21 доларів США (524901,99 грн.) - заборгованість по основній сумі кредиту, 13 228,01 доларів США (105731,48 грн.) - заборгованість по процентах, 2 428,47 доларів США (19410,76 грн.) - пеня. Враховуючи, що розмір заборгованості по кредитному договору встановлений в судовому засіданні, визнаний відповідачами в судовому засіданні та ніким оспорюється, суд приходить до висновку, що право позивача є порушеним, а відповідач [PERSON] має невиконані зобов'язання в розмірі 81 326,69 доларів США, що еквівалентно 650 044,23 грн. Згідно ч. 1 ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ч. 1 ст. 578 ЦК України, майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу лише за згодою усіх співвласників. Згідно ч. 1 ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ч. 1 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статей 7, 33 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, зважаючи, що судом встановлено порушення виконання зобов'язань за кредитним договором, існує не погашена заборгованість, позивачем було пред'явлено вимогу про звернення стягнення на заставлене майно, суд вважає що вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок заборгованості за кредитним договором в розмірі 81326,69 доларів США, що еквівалентно 650044,23 грн., підлягають задоволенню. Суд звертає увагу, що відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. До того ж, суд відмічає, що право позивача на звернення стягнення на предмет іпотеки було обумовлено п. 2.3 кредитного договору, укладеного з [PERSON], умовами іпотечного договору, а також передбачено ст.ст. 589-590 ЦК України. При цьому судом взято до уваги, що відповідач [PERSON], яка є дружиною [PERSON], надала згоду на укладення договору іпотеки квартири, яка є їх спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку», ч. 1 ст. 591 ЦК України, суд вважає за можливе визначити спосіб реалізації та початкову ціну продажу предмета іпотеки в тих вимогах, яких просить позивач, шляхом реалізації предмета іпотеки з прилюдних торгів, визначивши його початкову ціну шляхом проведення суб'єктом оціночної діяльності незалежної експертної оцінки на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Відповідно до ст. ст. 1077, 1078, 1082 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про іпотеку», відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ФК «Вектор Плюс» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором від 28 березня 2008 року відповідно до договору факторингу № 15 від 28 листопада 2012 року. При цьому, [PERSON] письмово повідомлено про відступлення цього права факторові і визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Також, відповідно до договору відступлення прав за іпотечним договором від 28 листопада 2012 року позивач одночасно з договором факторингу № 15 від 28 листопада 2012 року набув право вимоги за іпотечним договором від 28 березня 2008 року, укладеним між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] Отже, позивач має право вимоги до відповідача за кредитним договором та іпотечним договором від 28 березня 2008 року, його позов є доведеним, а тому підлягає задоволенню. Щодо позову [PERSON] про визнання договору іпотеки недійсним, то позивач, звертаючись з даним позовом та заперечуючи щодо задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідно до вимог ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною вимог, які встановлені ч. 6 ст. 203 ЦК України, а саме, що правочин, який вчиняється батьками не може суперечити правам та інтересам їх дітей. При цьому, порушенням прав та інтересів сина [PERSON] вважає неотримання відповідачем по справі [PERSON] згоди органу опіки та піклування на укладення договору іпотеки. Стаття 215 ЦК України передбачає умови недійсності правочину. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Відповідно до ч. 6 ст. 203 КЦ України, правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно зі статтею 32 ЦК України, статтею 177 СК України та статтею 17 Закону України "Про охорону дитинства" батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. На дані положення звернуто увагу також і в п. 44 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». При цьому зазначено, що суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування. Суд приходить до висновку, що посилання позивача на положення Законів України "Про охорону дитинства" та "Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей" в обґрунтування позовних вимог є безпідставним, адже малолітній [PERSON] не мав майнових прав на предмет іпотеки на момент укладання договору іпотеки [PERSON] При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідно до положень ст. 156 Житлового кодексу України, члени сім'ї власника, проживаючого спільно з ним в належному йому будинку, користуються жилими приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при вселенні не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Натомість, відповідно до умов договору купівлі - продажу квартири від 28 березня 2008 року, а саме п.3.4, вказана квартира лише передана покупцеві, а відповідно до п. 3.5 продавець звільняє квартиру для вільного доступу і безперешкодного користування в строк до 15 квітня 2008 року. Крім того, відповідно до ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місцем проживання її батьків (усиновлювачі) або одного з них, з ким вона проживає. Судом не встановлено проживання батьків на момент укладання договору іпотеки в цій квартирі. Позивачем не доведено, що малолітній [PERSON] був вселений у вказану квартиру саме 28 березня 2008 року. Отже, станом на 28 березня 2008 року малолітній [PERSON] не користувався предметом іпотеки. При цьому суд враховує, що кошти за кредитним договором на придбання квартири отримані [PERSON] 28 березня 2008 року, договір про купівлю квартири, державна реєстрація прав на квартиру та укладання договору іпотеки також здійснено 28 березня 2008 року, тобто за одну добу. Іподекодавець, укладаючи іпотечний договір засвідчував, що предмет іпотеки нікому не передано в користування і треті особи не мають на нього будь-яких прав (п.4). Крім того, реєстрація місця проживання позивача та її сина [PERSON] у квартирі, що є предметом іпотеки, здійснена лише 25 липня 2008 року. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що станом на 28 березня 2008 року - момент укладення іпотечного договору, згода органу опіки та піклування на його укладення не була потрібна, та укладений договір іпотеки не суперечить правам та інтересам малолітнього [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні позивачем не доведено недотримання стороною (сторонами) в момент вчинення правочину вимог ч. 6 ст. 203 ЦК України, а тому суд приходить до висновку про відсутність законних і достатніх підстав для задоволення позову про визнання іпотечного договору недійсним. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів за позовом ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на його користь понесені ним судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 3441,00 грн. відповідно до платіжного доручення від 28 серпня 2013 року № 188 (а. с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved