Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебував на розгляді позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Позивач просив суд в порядку поділу майна подружжя визнати за ним право власності на: -квартиру [ADDRESS], -1\\4 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою вул. А.Малишка, 29 у м. Тернополі, -місце для зберігання транспортного засобу за адресою вул. С.Наливайка, 1Б/приміщення 8 у м. Тернополі, -1\\2 частку квартири за адресою вул. С.Наливайка, 1Б/72 у м. Тернополі визнати за відповідачем право власності на: -1\\2 частку квартири за адресою вул. С.Наливайка, 1Б/72 у м. Тернополі, -земельну ділянку площею 0, 0621 га за адресою вул. Д.Нечая, 25, кадастровий номер 6119100000:02:011:0037, -квартиру за адресою вул. С.Наливайка, 1А/2 у м. Тернополі, -автомобіль марки Опель модель Вектра, 2006 р.в., -корпоративні права (акції) [PERSON]. На обґрунтування позову зазначає, що сторони справи перебували у зареєстрованому шлюбі з 1994 року, котрий розірвано 03.07.2003 року. Проте сторони справи продовжували проживати однією сімєю без реєстрації шлюбу у період 2003-2013 роки, а 20.03.2013 року зареєстрували шлюб повторно. У період перебування у зареєстрованому шлюбі і під час проживання сімєю без реєстрації шлюбу, сторонами була набуте спірне майно, котре є спільною сумісною власністю подружжя, і котре підлягає до поділу у спосіб, запропонований позивачем. У подальшому [PERSON] подав заяву про уточнення позовних вимог, змістом котрої виклав прохальну частину в наступній редакції просить суд: -встановити факт проживання сторін справи сімєю без реєстрації шлюбу в період з 04.07.2003 року по 19.07.2013 року -визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS], місце для зберігання транспортного засобу в м. Тернополі по вул. С.Наливайка, 1Б/приміщення 8, 1\\2 частку квартири по вул. С.Наливайка, 1Б/72 в м. Тернополі, з залишенням у власності [PERSON] 1\\2 частки квартири по вул. С.Наливайка, 1Б/72 в м. Тернополі, земельної ділянки площею 0, 0621 за адресою вул. [PERSON], кадастровий номер 6110100000:02:011:0037, корпоративних прав (акцій) ПАТ Темза, -стягненути з [PERSON] на користь [PERSON] 1\\2 вартості автомобіля марки Шевроле Такума, 2005 р.в. в сумі 84\~286, 50 гривень, та 1\\2 вартості від 1\\4 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами за адресою вул. А. Малишка, 29 в м. Тернополі в сумі 89\~655, 00 гривень За заявою [PERSON], ухвалою суду від 27.06.207 року, вимогу в частині поділу квартири загальною площею 130, 2 кв.м. за адресою вул. С.Наливайка, 1А/2 у м. Тернополі, та автомобіля марки «Опель» модель Вектра, 2006 р.в. залишено без розгляду. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали а просять задовольнити з зазначених у позові підстав. Відповідач в судове засідання не зявився, проте його присутній представник позов [PERSON] заперечив у повному обсязі за безпідставністю та заявив зустрічний позов змістом якого просив суд -витребувати із чужого незаконного володіння квартиру №72 в буд. №1 «Б » по вул. Наливайка в м. Тернополі та місце для зберігання автотранспортного засобу №8 в буд. №1 «Б» вул. С. Наливайка в м. Тернополі скасувавши право власності [PERSON] на квартиру №72 в буд. №1 «Б» по вул. Наливайка в м. Тернополі та місця для зберігання автотранспортного засобу №8 в буд. №1 «Б» вул. С. Наливайка в м. Тернополі. -визнати недійсними право власності [PERSON] і свідоцтво про право власності на квартиру №72 в буд. №1 «Б» по вул. Наливайка в м. Тернополі (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 222546561101) №13418661 видане 26.11.2013 р. державним реєстратором [PERSON] скасувавши рішення державного реєстратора [PERSON] про державну реєстрацію прав індексний №8322642 від 26.11.2013 р. вилучивши реєстраційний запис №3539568 та свідоцтво про право власності на місце для зберігання автотранспортного засобу №8 в буд. №1 «Б» по вул. Наливайка в м. Тернополі (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 222515161101) №13416711 видане 26.11.2013 р. державним реєстратором [PERSON] скасувавши рішення державного реєстратора [PERSON] про державну реєстрацію прав індексний №8321450 від 26.11.2013 р. вилучивши реєстраційний запис №3539162 -визнати право особистої приватної власності на квартиру №72 в буд. №1 «Б» по вул. Наливайка в м. Тернополі та місця для зберігання транспортних засобів в буд. №1 «Б» вул. С. Наливайка в м. Тернополі за [PERSON]. -у позові [PERSON] про визнання поділ майна подружжя відмовити повністю. Усно проголошеною ухвалою в засіднані 28.04.2017 року, зустрічний позов прийнято до розгляду спільно з первісним. Представники залучених до участі у справі в процесуальному статусі третх осіб ПАТ «Темза», Кооператив «Союз» первісний позов заперечили в повному обсязі, проти задоволення зустрічного заперечень не висловили. Ухвалою суду від 26.04.2019 року, відділ з питань державної реєстрації Тернопільської міської ради виключено зі складу третіх осіб. Також судом, за клопотанням сторони відповідача за первісним і позивача за зустрічним позовом, постановлено ухвалу про дослідження доказів із матеріалів справи №607/10472/16-ц, котра перебувала на розгляді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за позовом [PERSON]\~\~ до\~ [PERSON], [PERSON], приватного нотаріуса Тернопільського МНО [PERSON] про визнання правочинів недійсними та скасування рішення державного реєстратора. Заслухавши пояснення, дослідивши письмові і речові докази, заслухавши покази свідків, судом встановлено наступні обставини. 04 березня 1994 року ВДРАЦС Чортківського міськрайонного управління юстиції у Тернопільській області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та Кусень (після одруження [PERSON]) О.С. Шлюб було розірвано рішенням Тернопільського міського суду 28 серпня 2002 року, з внесенням актового запису 23 липня 2003 року, що стверджується копією рішення суду та свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ИД №048971. Також судом встановлено, що 20 липня 2013 року [PERSON] та [PERSON] уклали повторний шлюб, зареєстрований ВДРАЦС Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис 1048, котрий було розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 14 квітня 2017 року у справі №607\\1961\\16-ц. В проміжок часу між розірванням шлюбу, укладеного вперше, та повторним укладанням шлюбу, 23.12.2004 року [PERSON] уклав шлюб з гр.. [PERSON], що доводиться витягом з Державного реєстру актів цивільного стану від 22.03.2016 року. Як вбачається з свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ИД №000589, шлюб [PERSON] та [PERSON] було розірвано 27 квітня 2005 року. Поряд з тим, рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області, постановленим заочно, визнано недійсним шлюб [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 23.12.2004 року. Означене рішення набрало законної сили. Окрім цього, на розгляді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №607/10472/16-ц перебував позов [PERSON]\~\~ до\~ [PERSON], [PERSON], приватного нотаріуса Тернопільського МНО [PERSON] про визнання недійсними: - договору дарування 1/4 частки житлового будинку з надвірними спорудами по вул. Малишка, 29 у м. Тернопіль укладеного 31 березня 2016 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченого нотаріально в реєстрі за №381 - договору дарування 3/12 частин земельної ділянки по вул. Малишка, 29 у м. Тернопіль укладеного 31 березня 2016 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченого нотаріально в реєстрі за №384 -\~скасування рішення\~приватного нотаріуса\~[PERSON]\~про державну\~реєстрацію права\~власності на\~1/4 частку житлового будинку з надвірними спорудами по вул. Малишка, 29 у м. Тернопіль за [PERSON] від 01.04.2016року №29063371. - скасування рішення приватного нотаріуса [PERSON] про державну реєстрацію права власності на 3/12 частин земельної ділянки по вул. Малишка, 29 у м. Тернопіль за [PERSON] від 05.04.2016 року №29104552. Рішенням суду від 18.05.2017 року у задоволенні позову було відмовлено, й у наступному, ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 22.06.2017 року, за заявою [PERSON] про відмову від позову, рішення суду першої інстанції скасоване, а провадження у справі закрите. Дослідженням змісту інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.03.2016 року №довідки 54872313, вбачається, що [PERSON] є титульним власником квартири в м. Тернополі по вул. С.Наливайка, 1Б/71, та місця для зберігання автотранспортного засобу за адресою м. Тернополі по вул. С.Наливайка, 1Б/приміщення 8, про що останньому видане свідоцтво про право власності від 26.11.2013 року. Також встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 03.06.2014 року, належить земельна ділянка №25 з цільовим призначенням для будівнтцва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0, 0621 га кадастровий номер 6110100000:02:011:0037 в м. Тернополі по вул. Д.Нечая, що стверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.03.2016 року №54870611. [PERSON] також належала 1\\4 частина житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами за адресою вул. А. Малишка, 29 в м. Тернополі, набута згідно затвердженої ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, мирової угоди у справі №2-5284/09, що доводиться інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.03.2016 року №54873822. Первісно 24.05.2000 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі продажу квартири [ADDRESS]. Проте в наступному мав місце цивільний спір, котрий розглядався Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, й провадження у справі №2-5284/09 було закрите ухвалою суду від 05.10.2009 року, у звязку з укладаннням сторонами справи мирової угоди . Постановленню ухвали Тернопільським міськрайонним судом від 05.10.2009 року про визнання мирової угоди, передувало укладання, з однієї сторони позивачами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], та відповідачем [PERSON] будівельно монтажних робіт і цивільних споруд №2 ДТГО «Львівська залізниця», зі іншої мирової угоди, згідно з умовами якої було припинене право власності Львівської залізниці в особі [PERSON] будівельно монтажних робіт і цивільних споруд №2 ДТГО «Львівська залізниця» на будинок житловий будинок з надвірними спорудами в м. Тернополі по вул. Малишка, 29, та визнання за позивачами права часткової власності в ідеальних частках на житловий будинк з надвірними будівлями та спорудами , загальною площею 243, 7 кв.м., житловою площею 133, 4 кв.м., в м. Тернополі по вул. Малишка, 29. Також з визнанням недійсним цією ж ухвалою суду реєстраційного посвідчення про право власності на цей житловий будинок, виданого 10.03.1992 року диспетчерському відділу станції Тернопіль Львівської залізниці (на час постановлення ухвали [PERSON] будівельно монтажних робіт і цивільних споруд №2 ДТГО «Львівська залізниця».) Також судом встановлено, що позивачу за первісним позовом належать корпоративні права (акції) [PERSON] код ЄДРПОУ 01267917, загальною номінальною вартісю 114\~693 гривень. На підтвердження первісних позовних вимог [PERSON] просив суд допитати і оцінити покази натупних свідків [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], та фотографічні матеріали: - без вказівки на дату із зображенням весільного танцю одруженої пари - від вересня 2009 року із зображенням купання немовляти - від вересня 2009 року із зображенням батьків позивача за первісним позовом з немовлям на руках та церковного обряду хрещення дитини - від серпня 2007 року із зображенням сина [PERSON], поряд з [PERSON] на одному фото, і поряд з [PERSON] на іншому фото - від вересня 2007 року із зображенням позивача за первісним позовом та його батьками з дитиною. - від липня 2009 року у приміщенні квартири із зображенням батьків позивача з [PERSON] - від вересня 2009 року із зображенням підлітка - без вказівки на дату із зображенням батьків позивача і підлітка, та іншого фото із зображеням батків позивача за первісним позовом у колі святкування якоїсь події - від січня 2010 року із зображенням [PERSON] з немовлям на руках. На ухвалу\~суду від\~01.07.2016\~року про\~витребування доказів,\~від регіонального\~сервісного центру\~МВС України\~в Тернопільській\~області,\~на адресу\~суду з\~супровідним листом\~надійшла копія\~договору від\~18.05.2016\~року купівлі\~ продажу\~транспортного засобу\~марки Шевроле Такума, 2006 р.в. ДНЗ ВО 7051АС, за змістом якого [PERSON] продала, а покупець [PERSON] придбав цей ТЗ за ціною 43000 гривень. Ще раніше, 12.07.2012 року, відбулася операція перереєстрації при заміні свідоцтва про реєстрацію цього транспортного засобу на власника [PERSON] На виконання ухвали суду від 17.08.2016 року, у справі проводилися оціночно земельна, оціночно будівельна та судова атотоварознача експертизи з метою зясування ринкової вартості спірного майна. На підтвердження правомірності набуття у власність спірного майна, позивач за первісним позовом також прросив суд оцінити: меморіальний ордер від 28.12.2011 року про внесення на рахуноки кооперативу «СОЮЗ» 45\~000 гривень безпроцентної поворотної фінансової допомоги за договором №18 від 23.11.2011 року, меморіальний ордер від 26.12.2011 року про внесення на рахуноки кооперативу «СОЮЗ» 60\~000 гривень безпроцентної поворотної фінансової допомоги за договором №12 від 23.11.2011 року, власну довідку про доходи пенсіонера за період серпня 2009 до грудня 2017 року; копію державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯВ №300998, виданого на СПД [PERSON] 26.08.2008 року, про те, що останньою на підставі договору купівлі- продажу від 08.07.2008 року набуто у власність земельну ділянку площею 0, 0681 га за адресою вул. Д.Нечаяч, 25 в м. Тернополі з цільовим призначенням земельна ділянка підприємств, іншої промисловості, для обслуговування адміністративно виробничих приміщень; довідку КБ ПРИВАТБАНК про рух коштів по рахунку. Натомість відповідач за первісним позовом і позивач за зустчним просить суд врахувати, що між [PERSON] та Кооперативом «Союз» 01.04.2008 р. укладено договір №12 про дольову участь у будівництві квартири №72 проектною загальною площею 144,65 м.кв. в будинку по вул. Нечая 25 в м. Тернополі (адреса будинку була змінена в подальшому на вул. С. Наливайка буд. №1 "Б" м. Тернопіль згідно Розпорядження №19 від 08.02.2013 р. начальника управління містобудування архітектури та кадастру Тернопільської міської ради) . Сума сплати за договором становила 433\~950,00 грн. Відповідно довідки №72 від 24.05.2016 р. [PERSON] провела усі розрахунки в сумі 433\~950,00 грн. за квартиру №72 в будинку №1 «Б» по вул. Наливайка в м. Тернополі. Повна сплата коштів за договором підтверджується актом приймання передачі виконаних робіт укладеним 24.05.2016 р. між [PERSON] та Кооперативом «Союз», а також: квитанцією до прибуткового касового ордера №1 від 21.04.2016 р. на суму 200\~000,00 грн. та квитанцією до прибуткового касового ордера №2 від 05.05.2016 р. на суму 233\~950,00 грн. За клопотанням Кооперативу «Союз» №72/кв від 24.05.2016 р. виготовлення технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] «Б» в м. Тернополі відбувалось за кошт [PERSON] У клопотанні вказано, що [PERSON] боргу перед забудівником немає. Згідно переліку №17/015 від 23.03.2017 р. наданому Кооперативом «Союз» та ПАТ «Темза» саме [PERSON] є інвестором і брала участь в інвестуванні та фінансуванні будівництва 72-х квартирного будинку з приміщеннями та місцями зберігання транспортних засобів за адресою вул. Нечая буд. №25 в м. Тернополі якому в подальшому присвоєно адресу: вул. Наливайка буд. №1 «Б» м. Тернопіль . Між [PERSON] та Кооперативом «Союз» 01.10.2008 р. укладено договір №102/1 про дольову участь у будівництві місця для постійного та тимчасового зберігання транспортних засобів №8 проектною загальною площею 45,6 м.кв. в будинку по вул. Нечая 25 в м. Тернополі (адреса будинку була змінена в подальшому на вул. С. Наливайка буд. №1 "Б" м. Тернопіль згідно Розпорядження №19 від 08.02.2013 р. начальника управління містобудування архітектури та кадастру Тернопільської міської ради), сума сплати за договором становила 91 000,00 грн. Відповідно довідки №8 від 24.05.2016 р. [PERSON] провела усі розрахунки в сумі 91 000,00 грн. за місце для постійного та тимчасового зберігання автотранспортних засобів №8 в будинку №1 «Б» по вул. Наливайка в м. Тернополі (копія додається). Повна сплата коштів за договором підтверджується актом приймання передачі виконаних робіт укладеним 24.05.2016 р. між [PERSON] та Кооперативом «Союз», а також: квитанцією до прибуткового касового ордера №3 від 23.05.2016 р. на суму 91000,00 грн. За клопотанням Кооперативу «Союз» №8/1 г від 24.05.2016 р. виготовлення технічного паспорта на місце для постійного та тимчасового зберігання автотранспортних засобів №8 в будинку №1 «Б» по вул. Наливайка в м. Тернополі відбувалось за кошт [PERSON] У клопотанні вказано, що [PERSON] боргу перед забудовником немає . Згідно переліку №17/015 від 23.03.2017 р. наданому Кооперативом «Союз» та ПАТ «Темза» [PERSON] є інвестором і брала участь в інвестуванні та фінансуванні будівництва 72-х квартирного будинку з приміщеннями та місцями зберігання транспортних засобів за адресою вул. Нечая буд. №25 в м. Тернополі якому в подальшому присвоєно адресу: вул. Наливайка буд. №1 «Б» м. Тернопіль (копія додається). Будівництво будинку, тобто, квартири і місця зберігання транспортного засобу відбувалось на підставі договору комісії укладеному 29.12.2006 р. між Кооперативом «Союз» та ВАТ «Темза». Інспекцією Держархбудконтролю у Тернопільській області 05.11.2012р. №ТП 14312208814 зареєстровано Декларацію про готовність обєкта до експлуатації (копія додається). Позивач за зустрічним позовом просить суд звернути особливу увагу на інформацію ПАТ «ТЕМЗА» №17/020 від 24.04.2017 р. і Кооперативу «Союз» №006 від 27.04.2017 р. про те, що не було укладення договорів з [PERSON] на інвестування у будівництві чи дольову участь у будівництві місця для постійного та тимчасового зберігання транспортних засобів чи квартири в будинку по вул. Нечая 25 (чи Наливайка, 1 "Б") в м. Тернополі, а також те, що ним не проведилася оплата дольової участі. На підтвердженя викладеного, окрім як наполягання на дослідженні в судовому засіданні оригіналів: квитанції до прибуткового касового ордера №1 від 21.04.2016 р. на суму 200\~000,00 грн., квитанції до прибуткового касового ордера №2 від 05.05.2016 р. на суму 233\~950,00 грн. і квитанції до прибуткового касового ордера №3 від 23.05.2016 р. на суму 91000,00 грн., [PERSON] просила суд, вказуючи на наявність у опонента ([PERSON] доступу до печатки [PERSON], провести експертне дослідження належності підписів особам, зазначених у вихідних документах [PERSON], що слугували підставою реєстрації за [PERSON] права власності на місце для зберігання транспортного засобу в м. Тернополі по вул. С.Наливайка, 1Б/приміщення 8, й квартиру по вул. С.Наливайка, 1Б/72 в м. Тернополі, оригінали яких надані суду [PERSON] державної реєстрації Тернопільської міської ради. З урахуванням наведеного [PERSON] просила суд оцінити її доводи з урахуванням змісту висновку експерта Тернопільського НДЕКЦ МВС україни від 04.07.2018 року №1.1-80/18. Також позивач за зустрічним позовом заперечує режим спільної сумісної власності з [PERSON] на 1\\4 частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами за адресою вул. А. Малишка, 29 в м. Тернополі, автомобіль Шевролле Такума, 2006 р.в та земельну ділянку площею 0, 0621 за адресою вул. [PERSON], кадастровий номер 6110100000:02:011:0037, оскільки означене майно було набуте [PERSON] поза шлюбом чи фактичними шлюбними відносинами з [PERSON] Отже, згідно з положеннями частин 1, 2 ст. 21 СК шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сімєю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обовязків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обовязків подружжя. Разом із тим згідно зі ст. 74 СК якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є обєктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу. Тобто при застосуванні ст. 74 СК слід виходити з того, що ця норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю. Для визнання осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК, суд повинен встановити факт проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу в період, упродовж якого було придбане спірне майно. За приписами ч. 2 ст. 3 СК сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Подружжя вважається сімєю і тоді, коли дружина та чоловік у звязку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Допитаний в судовому засіданні (у справі 607/10472/16-ц за позовом [PERSON]\~\~ до\~ [PERSON], [PERSON], приватного нотаріуса Тернопільського МНО [PERSON] про визнання правочинів недійсними та скасування рішення державного реєстратора), свідок [PERSON] надавав суду наступні покази - свідчив, що він є колишнім сусідом за адресою м. Тернопіль вул.. Малишка, 29 (з 1999 року по 2013 рік) . З приводу стосунків сторін спору повідомив, що [PERSON]Ф та О.С. жили спільно добре, називали один одного «Лєночка» та «Валєрочка», вели спільне господарство, і обробляли прибудинкову земельну ділянку, свідку невідомо чи в зазначений період [PERSON] перебував в іншому шлюбі, невідомі йому також заробітки [PERSON] та О.С.. [PERSON] суду повідомив, що його достеменно відомо, що [PERSON] її батьки подарували автомобіль Шевроле Такума, чи дарував якісь цінні подарунки [PERSON] [PERSON] свідку невідомо. Свідок обізнаний, що квартиру в будинку по вул.. Малишка, 29 в м. Тернополі сторони спору в 2002 році купили за 4000 доларів США, а джерело походження грошей на придбання квартири йому невідоме. Для особистого допиту у справі №607/3755/16-ц, не зявився, хоча суд двічі направляв повістки про виклик, котрі поверталися на адресу суду з відміткою про закінчення встановленого терміну на зберігання. Свідок [PERSON] суду показав, що також є колишнім сусідом за адресою вул. Малишка, 29 в м. Тернополі, йому (свідку) невідомі стосунки та обставини проживання [PERSON] та [PERSON], хоча свідку видається , що [PERSON] жив в даному будинку, оскільки [PERSON] його часто бачив на подвірї та земельній ділянці поблизу будинку. Якихось сварок чи непорозумінь між [PERSON] та В.Ф. свідок не спостерігав, як і не може засвідчити про якісь перепони для [PERSON] потрапити в житло. [PERSON] суду показав, що був свідком, як періодично [PERSON] автомобілем возив дитину зранку до школи, обробляв прибудинкову земельну ділянку. Про обставини розірвання шлюбу сторін спору, як і про їх фінансові справи свідку невідомо, оскільки вони дуже рідко відвідували один одного як показав сам свідок один чи два рази. Практично аналогічні за змістом покази цей свідок надавав будучи допитаним у справі 607/10472/16-ц за позовом [PERSON]\~\~ до\~ [PERSON], [PERSON], приватного нотаріуса Тернопільського МНО [PERSON] про визнання правочинів недійсними та скасування рішення державного реєстратора. Свідок [PERSON] суду показала, що вона є сусідкою батька позивача [PERSON] Вона особисто бачила, як сторони спору ([PERSON] та В.Ф.) до 2015 року приїжджали до батьків позивача на свята, за усіма ознаками поводили себе як сімя, також приїжджав Юра з дитиною (син [PERSON]С.), привозили та разом дарували подарунки хлібопічку та караоке. Свідку невідомо, чи сторони перебували в іншому шлюбі, і чи вони розлучалися взагалі. Практично аналогічні за змістом покзази цей свідок надавала будучи допитаною у справі 607/10472/16-ц за позовом [PERSON]\~\~ до\~ [PERSON], [PERSON], приватного нотаріуса Тернопільського МНО [PERSON] про визнання правочинів недійсними та скасування рішення державного реєстратора. Подібного змісту покази суду надала суду свідок [PERSON] котра також є сусідкою батька сторін спору [PERSON], й свідчила у справі 607/10472/16-ц за позовом [PERSON]\~\~ до\~ [PERSON], [PERSON], приватного нотаріуса Тернопільського МНО [PERSON] про визнання правочинів недійсними та скасування рішення державного реєстратора. Для особистого допиту у справі №607/3755/16-ц, не зявився, хоча суд двічі направляв повістки про виклик, котрі поверталися на адресу суду з відміткою про закінчення встановленого терміну на зберігання. Свідок [PERSON] (мама позивача за первісним позовом і відповідача за зустірчним) будучи допитанодю у справі №607/10472/16-ц за позовом [PERSON]\~\~ до\~ [PERSON], [PERSON], приватного нотаріуса Тернопільського МНО [PERSON] про визнання правочинів недійсними та скасування рішення державного реєстратора, суду показала, що коли вони з чоловіком переїхали до Тернополя в 2001 році , [PERSON] та О.С. вже тут жили. Свідок допомагала доглядати онука, може засвідчити, що 2001 2015 року останні жили однією сімєю, мали спільний бюджет, вели спільний побут, двічі в 2003 та 2009 році їздили спільно в гості до родини на Рівненщину, стверджує що син в іншому шлюбі не перебував, мав до квартири по Малишка, 29 ключ від вхідних дверей, поки там не поміняли замки, чи був син в іншому шлюбі і хто така особа [PERSON] свідку невідомо. Свідок повідомила, що [PERSON] користувалася належним їй особисто автомобілем Шевроле, їй невідомо чи син платив за квартиру по вул. Малишка, 29, 4000 доларів США, часто бувала в [PERSON] вдома, проте на ніч не залишалася. Окремо свідок зазначила, що з [PERSON] дослівно - «син жив, як у рабстві (?)». Поряд з тим, будучи допитаною у справі №607/3755/16-ц, надала дещо інші покази свідчила, що сторони справи жиди сімєю з 1994 по 2015 роки, спільні поїздки до родини на Рівненщину відбувалися тричі- 2004, 2009 та 2013 роках, свідок стверджує, що автомобіль Шевроле, є спільною сумісною власністю сторін справи, котрі вели спільний бюджет, спільно виконували домашню роботу, приїжджали у гості до свідка щонеділі на сімейний обід упродовж 2000 2015 років, квартиру в будинку по вул. Наливайка, 1Б купили за спільні кошти і зареєстрували на «Валєру». Тепер уже свідок свідчила, що часто залишалася на ніч у стоірн справи і допомагала доглядати онука. Свідку відомо, що квартиру по вул. А.Малишка, 29 в м. Тернополя, було куплено за спілні кошти за 15\~000 доларів США. З метою доказування факту проживання сторін справи сімєю без реєстрації шлюбу у період 2003 2013 роки, у справі №607/10472/16-ц за позовом [PERSON]\~\~ до\~ [PERSON], [PERSON], приватного нотаріуса Тернопільського МНО [PERSON] про визнання правочинів недійсними та скасування рішення державного реєстратора, також були допитані наступні свідки. Свідок [PERSON] (син [PERSON]С) показав, що жив з батьками по вул. Малишка, 29 в м. Тернополі до 2008 року, тато з мамою ([PERSON] та В.Ф.) розлучилися в 2000 их. роках, коли саме точно не пригадує, і після розлучення тато ([PERSON]Ф.) з ними не жив періодично, час від часу відвідував, коли ще батьки жили в шлюбі відбувалися й сварки та колотнечі. До переїзду в Тернопіль, вони з батьками жили в м. Чорткові Тернопільської області на службовій квартирі в той час (кінець 90их минулого століття) жили на безгрошівї, бо зарплати були маленькими і не платилися. Фактично їх сімю утримував дід мамин тато [PERSON], котрий був в бізнесі з 1986 року, мав виробництво, постійно допомагав грошима, часто приїжджав до них, наймав майстрів на ремонт квартири, маму та тата влаштував на роботу. В 2006 році дід подарував мамі машину Шевроле Такума, дід оплатив їм поїздку на море по путівках, спільно з іншими працівниками підприємства. Квартиру по Малишка, 29 в м. Тернополі купили за гроші діда [PERSON]. [PERSON] розлучення тато ([PERSON]Ф.) ключів від дверей квартири не мав, коли приходив чи провідати чи обробляти прибудинковий город, йому відкривали і пускали до квартири, оскільки незважаючи на розлучення він залишався батьком свідка, приязні стосунки з ним та [PERSON] збереглися. Допитана як свідок, [PERSON] суду показала, що вони з відповідачем [PERSON] одружилися в 1994 році, розлучилися в 2002 році. Оскільки у них з [PERSON] було двоє дітей, після розлучення збереглися виключно товариські стосунки він мав змогу прийти відвідати свідка та дітей, зайти до квартири, пероідично допомагав по господарству обробляти прибудкову земельну ділянку. Свідку відомо, що позивач після їх розлучення одружився та жив з іншою жінкою. В 2013 році [PERSON] та [PERSON] зійшлися та уклали повторний шлюб, як виявилося невдало, оскільки розлучилися знову в 2016 році. Свідок [PERSON] суду показав, що він є батьком відповідачки [PERSON] та дідом відповідача [PERSON] Повідомив суд, що йому відомо, що його колишній зять [PERSON] після розлучення з донькою жив та укладав шлюб з іншою жінкою ([PERSON]В.) . Свідок з 80 их років минулого століття займається бізнесом, має виробництво, квартиру по вул. Малишка, 29 він купив за 4000 доларів США у колишнього власника квартири на прізвище [PERSON], поряд з будинком свідок побудував гараж, купив доньці в 2006 році автомобіль Шевроле Такума, в квартиру купив меблі, сантехніку, заплатив майстрам за ремонт в квартирі, заплатив за путівки на відпочинок на морі приблизно в 2008 році разом з іншими працівниками підприємства свідка. Про стосунки сторін спору свідку особливо невідомо, лише зазначив, що у звязку з безгрошівям та скрутним матеіральним становищем [PERSON] та В.Ф., щоб підтримати грошима на початку довтисячних років влашував позивача на роботу до себе на підприємство (працював на компютері) до 2015 року. Як наголошує ВСУ у п. 20 постанови пленуму №11 від 21.12.2007 року «Про судову практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при застосуванні ст. 72 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Оскільки відносини між подружжям мають, насамперед, глибоко особистий характер, то й правовому регулюванню особистих немайнових відносин у сімейному праві надається особливе значення. Суспільні зв'язки, що складаються в сім'ї, є глибоко особистими, багато в чому інтимними і ґрунтуються на почуттях любові та взаємної прихильності. В новому Сімейному кодексі, порівняно з КЗпШС, збільшена кількість норм, які регулюють особисті немайнові відносини подружжя. Проте велика кількість особистих відносин між подружжям знаходиться поза сферою правового регулювання. В силу своєї делікатності та інтимності вони не піддаються зовнішньому впливу, що вказує на їх особливий характер. До особистих немайнових прав подружжя СК відносить ті, які є найбільш важливими та на які можна впливати нормами сімейного права. Це право на материнство та батьківство; право на повагу до своєї індивідуальності; право на духовний розвиток; право на зміну прізвища; право на розподіл обов 'язків та спільне вирішення питань життя сім'ї; право на особисту свободу. Загальними засадами регулювання особистих немайнових відносин між подружжям згідно зі ст. 7 СК є здійснення їх з урахуванням права на таємницю особистого життя подружжя, права кожного з них на особисту свободу та неприпустимість свавільного втручання в сімейне життя; відсутність привілеїв чи обмежень кожного із подружжя за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, етнічного та соціального походження, матеріального стану, місця проживання, за мовними та іншими ознаками; здійснення прав та обов'язків кожним із подружжя на рівних засадах. Цей принцип базується на загальних положеннях ст. 24 Конституції України й означає право кожного з подружжя на особисту свободу; спільне вирішення питань материнства, батьківства, виховання й освіти дітей, інших питань життя сім'ї; право кожного з подружжя на повагу до своєї індивідуальності; обов'язок подружжя щодо побудови сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, спільної турботи про матеріальне забезпечення сім'ї та розвиток дітей. Відтак суд зазначає, що первісним чинником з метою визначення чи перебуваюсь особи у відносинах, тотожних загальновизнаному поняттю «сімї», є встановлення наявності у осіб спільних особистих немайнових прав та обовязків - врегульованих нормами сімейного права відносин стосовно особистих немайнових благ та інтересів осіб, які перебувають у шлюбі. Системний аналіз наданих стороною позивача доказів не дозволяє суду оцінити ствердно «поза розумним сумнівом» (res\~judicata)наявності у сторін спору [PERSON] та В.Ф. відносин, що за своєю суттю відповідають відносинам сімї, в період між розірванням первісного та укладанням повторно шлюбу. Покази свідка [PERSON] та [PERSON] носять загальний характер щодо обізнаності про відносини сторін спору [PERSON] та [PERSON] періодичне «час від часу» спостереження позивача за адресою вул.. Малишка, 29 в м. Тернополі та обробляння останнім прибудинкової ділянки не можуть свідчити про наявність між [PERSON] відносини притаманних подружжю. Як зазначив свідок [PERSON] він лише одного разу відвідував квартиру [PERSON] по вул.. Малишка, 29, а про розірвання сторін спору та перебування [PERSON] в іншому шлюбі свідкам взагалі невідомою, що може свідчити про швидше про віддалені стосунки свідків з колишніми сусідами і необізнаність свідків про дійсні взаємини [PERSON]Ф і О.С. З цієї ж причини судом критично оцінюються покази свідків [PERSON] та [PERSON], свідчення котрих стосуються також лише періодичних спостережень сторін спору, котрі приїжджали час від часу відвідувати батьків [PERSON], і не можуть стверджувати про перебування [PERSON] та О.С. у відносинах тотожних сімейним. Даним свідкам також нічого невідомо про розірвання шлюбу сторін спору та перебування [PERSON] в іншому щлюбі в період між 2003 та 2013 роками. Більш того покази матері [PERSON], свідка [PERSON] про перебування сторін спору [PERSON] та [PERSON] у шлюбних відносинах з 2001 по 2015 роки, ставляться судом під сумнів, оскільки свідку також нічного не було невідомо про розірвання шлюбу [PERSON] та В.Ф. в 2002 році та укладання ними повторного шлюбу в 2013 році, та шлюб її сина з іншою жінкою ([PERSON]) в 2004 році. Зазначене свідчить, що свідок була мало обізнана з приватним життям сина, котрий очевидно мало розповідав матері про особисте життя. Окремо покази свідка, дослівно «син жив, як у рабстві», взагалі не можуть бути свідчити про стосунки [PERSON] та О.С, як подружжя. Окрім цього суд узагалі критично сприймає показти означного свідка, оскільки його покази у справі №607/3755/16-ц, достаньо суперечать попереднім показам у справі №607/10472/16-ц Разом з тим показами свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] спростовуються доводи позивача про його проживання в період з 2002 по 2013 роки сімєю з [PERSON] як подружжя, без реєстрації шлюбу. Що ж до інших доказів (фотоматеріалів) наданих позивачем, то суд зауважує, що в контексті позовних вимог зміст даних доказів також оцінюється судом критично, оскільки фотографічні матеріали у період 2007 2010 роки, у переважній більшості містять зобрадження батьків [PERSON] із сином сторін справи [PERSON] та його доньки, молоджшим сином [PERSON] і В.Ф. що, на переконання суду, свідчать про збереження сімейних стосунків саме батьків позивача за первісним позовом з внуком та правнуками, чого не заперечується наразі і учасниками справи. Поряд з тим фотографічні матеріали не місять спільних зображень сторін спору з метою доказуваня за європейським стандартом доказування «поза розумним сумнівом» відносин [PERSON]. та О.С. у період 203 2013 роки, притаманних сімейній парі. Таким чином в суду є підстави вважати доведеними обставини періодичного спільного проведення часу сторонами справи в окремі періоди, проте відсутні достані докази, котрими стверджується, що [PERSON] та В.Ф. перманентно перебували у відносинах як подружжя, без реєстрації шлюбу з 2003 по 2013 роки. Що ж до правового режиму майна, набутого сторонамиу період 2003 2013 роки, і щодо котрого заявлено первісний позов, суд наголошує на такому. Позивач за первісним позовом просить суд стягнути з відповідача за первісним позовом 1\\2 вартості від 1\\4 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами за адресою вул. А. Малишка, 29 в м. Тернополі в сумі 89\~655, 00 гривень, вважаючи що означене нерухоме майно до відчуження, було спільною сумісною власністю сторін спору. Правовий режим спірної частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами за адресою вул. А. Малишка, 29 в м. Тернополі, уже досліджувався Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області у справі №607/10472/16-ц за позовом позов [PERSON]\~\~ до\~ [PERSON], [PERSON], приватного нотаріуса Тернопільського МНО [PERSON] про визнання недійсними: - договору дарування 1/4 частки житлового будинку з надвірними спорудами по вул. Малишка, 29 у м. Тернопіль укладеного 31 березня 2016 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченого нотаріально в реєстрі за №381 - договору дарування 3/12 частин земельної ділянки по вул. Малишка, 29 у м. Тернопіль укладеного 31 березня 2016 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченого нотаріально в реєстрі за №384 -\~скасування рішення\~приватного нотаріуса\~[PERSON]\~про державну\~реєстрацію права\~власності на\~1/4 частку житлового будинку з надвірними спорудами по вул. Малишка, 29 у м. Тернопіль за [PERSON] від 01.04.2016року №29063371. - скасування рішення приватного нотаріуса [PERSON] про державну реєстрацію права власності на 3/12 частин земельної ділянки по вул. Малишка, 29 у м. Тернопіль за [PERSON] від 05.04.2016 року №29104552. Суд наголошує, що слід розмежовувати право власності на квартиру №1, набуту за договором купівлі продажу в 2000 році в багатоквартирному житловому будинку, титульним власником котрої згідно реєстраційного посвідчення зазначена [PERSON], та право на частину будинку по вул.. Малишка, 29 в цілому, котрий перебував у власності та на балансі Львівської залізниці в особі [PERSON] будівельно монтажних робіт і цивільних споруд №2 ДТГО «Львівська залізниця». [PERSON] попередньо належала на праві власності квартира № 1 в багатоквартирному житловому будинку по вул. А Малишка. 29 в м. Тернополі - 24.05.2000 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі продажу квартири [ADDRESS]. Проте в наступному мав місце цивільний спір, котрий розглядався Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, й провадження у справі №2-5284/09 було закрите ухвалою суду від 05.10.2009 року, у звязку з укладаннням сторонами справи мирової угоди . Постановленню ухвали Тернопільським міськрайонним судом від 05.10.2009 року про визнання мирової угоди, передувало укладання, з однієї сторони позивачами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], та відповідачем [PERSON] будівельно монтажних робіт і цивільних споруд №2 ДТГО «Львівська залізниця», зі іншої мирової угоди, згідно з умовами якої було припинене право власності Львівської залізниці в особі [PERSON] будівельно монтажних робіт і цивільних споруд №2 ДТГО «Львівська залізниця» на будинок житловий будинок з надвірними спорудами в м. Тернополі по вул. Малишка, 29, та визнання за позивачами права часткової власності в ідеальних частках на житловий будинк з надвірними будівлями та спорудами , загальною площею 243, 7 кв.м., житловою площею 133, 4 кв.м., в м. Тернополі по вул. Малишка, 29. З визнанням недійсним цією ж ухвалою суду реєстраційного посвідчення про право власності на цей житловий будинок, виданого 10.03.1992 року диспетчерському відділу станції Тернопіль Львівської залізниці (на час постановлення ухвали [PERSON] будівельно монтажних робіт і цивільних споруд №2 ДТГО «Львівська залізниця».) Визнання 09.10.2009\~року судом\~мирової угоди,\~є юридичним\~фактом припинення,\~внаслідок відмови\~Львівської залізниці\~від \~права власності,\~на виконання\~Постанови КМУ\~№891\~від 06.11.1995\~року,\~відповідно до\~рішення управління\~Львівської залізниці\~№НГ-11\\412\~від 15.12.1998\~року «Про\~передачу малоквартирних\~будинків»,\~вказівки начальника\~залізниці №406\~від 01.02.2003\~року,\~01.02.2003\~року,\~на \~житловий будинок\~з надвірними\~спорудами \~в м.\~Тернополі по\~вул.\~Малишка,\~29,\~та \~виникнення,\~внаслідок безоплатного\~набуття права\~ власності\~ \~[PERSON]\~на 1\\4\~частку цього\~ житлового\~будинку з\~надвірними будівлями\~та спорудами\~,\~загальною площею\~243,\~7\~кв.м.,\~житловою площею\~133,\~4\~кв.м.,\~в м.\~Тернополі по\~вул.\~Малишка,\~29,\~в подальшому\~подарованої (частки)\~за \~договором дарування дарування 1/4 частки житлового будинку з надвірними спорудами по вул. Малишка, 29 у м. Тернопіль укладеного 31 березня 2016 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченого нотаріально в реєстрі за №381, [PERSON] Тобто в жовтні 2009 року відповідачкою [PERSON] було набуто право власності на частку житлового будинку з надвірними господарськими спорудами безоплатно (як наслідок відмови власника майна Львівської залізниці в особі [PERSON] будівельно монтажних робіт і цивільних споруд №2 ДТГО «Львівська залізниця»), тобто відносини, котрі склалися між [PERSON] та Львівською залізницею в особі [PERSON] будівельно монтажних робіт і цивільних споруд №2 ДТГО «Львівська залізниця» є тотожними відносинам дарування майна, де [PERSON] залізниці виступило дарувальником, а [PERSON] обдарованою. А тому навіть припустивши, що особа перебуває в шлюбі, в тому числі цивільному, режим права спільної сумісної власності на подароване майно, не поширюється. Що ж до правового режиму спірної земельної ділянки № 25 площею 0, 0621 га за адресою вул. [PERSON], кадастровий номер 6119100000:02:011:0037, суд зауважує наступне. Вищезазначено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 03.06.2014 року належить земельна ділянка №25 з цільовим призначенням для будівнтцва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0, 0621 га кадастровий номер 6110100000:02:011:0037 в м. Тернополі по вул. Д.Нечая, що стверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.03.2016 року №54870611. Разом з тим означену земельну ділянку [PERSON] було набуто як СПД в 2008 році, що доводиться уже також згадуваним державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯВ №300998, виданого на СПД [PERSON] 26.08.2008 року, про те, що останньою на підставі договору купівлі- продажу від 08.07.2008 року набуто у власність земельну ділянку площею 0, 0681 га за адресою вул. Д.Нечаяч, 25 в м. Тернополі з цільовим призначенням земельна ділянка підприємств, іншої промисловості, для обслуговування адміністративно виробничих приміщень. Отже факт набуття [PERSON] спірної земельної ділянки у власність відбувся в 2008 році, поза шлюбом з [PERSON], а в 2014 році відбулася відкриття розділу в реєстрі речових прав державним реєстратом, і як вбачається з даних реєстру, відбулася лише зміна цільового призначення земельної діляники. А тому означена земельна ділянка є особистою приватною власністю [PERSON] За змістом описової частини рішення судом зазначено про належність позивачеві за первісним позовом корпоративних прав (акцій) [PERSON] код ЄДРПОУ 01267917, загальною номінальною вартісю 114\~693 гривень. З огляду на наведене, оскільки право особистої власності [PERSON] на означену річ ніким не оспорюється і не заперечується, суд не вбачає підстав до судового захисту цього права позивача за первісним позовом з причини відсутності спору, як такого, щодо правого режиму згадуваних корпоративних прав. За змістом описової частини рішення судом відзначено, що 18.05.2016\~року на\~підставі догоовур\~купівлі \~продажу транспортного\~засобу марки Шевроле Такума, 2006 р.в. ДНЗ ВО 7051АС, [PERSON] продала, а покупець [PERSON] придбав цей ТЗ за ціною 43000 гривень. Ще раніше, 12.07.2012 року відбулася операція перереєстрації при заміні свідоцтва про реєстрацію цього транспортного засобі на власника [PERSON] Правий режим цього автомобіля досдіжувався судом у справі №607/10472/16-ц , зокрема свідки [PERSON] (син [PERSON]С), [PERSON] та [PERSON] показали, що цей автомобіль було куплено в 2006 році новим з автосалону, та урочисто подаровано [PERSON] її батьком [PERSON] на день народження [PERSON], котрій автомобіль доставлено обгорнутим подарунковим банотом у двір подвіря будинку по вул. А.Малишка, 29 в м. Тернополі. Аналогічні за змістом покази надав допитаний повторно свідок [PERSON] У 2006 році [PERSON] не перебувала у зареєстрованому шлюбу чи у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON]Ф, й тому означений транспортний засіб є особистою власністю [PERSON] З приводу правового режиму місця для зберігання транспортного засобу в м. Тернополі по вул. С.Наливайка, 1Б/приміщення 8, та квартири по вул. С.Наливайка, 1Б/72 в м. Тернополі, судом встановлено такі обставини. Вищезгадано, що [PERSON] є титульним власнком означного майна, що стверджується дослідженням змісту інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.03.2016 року № довідки 54872313. Спірне майно було ним набуте 26.11.2013 року, тобто під час перебування у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно ч.2 ст. 60 СК України, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, окрім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частини чоловіка та дружини є рівними. Спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості (статті\~77,78 ЦПК України), і це є її процесуальним обов'язком (статті\~12,\~81 ЦПК України). Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2011 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час його придбання. З метою спростування презумпції спіоної сумісної власності подружжя позивач за зустрічним позовом зазначив, що між [PERSON] та Кооперативом «Союз» 01.04.2008 р. укладено договір №12 про дольову участь у будівництві квартири №72 проектною загальною площею 144,65 м.кв. в будинку по вул. Нечая 25 в м. Тернополі (адреса будинку була змінена в подальшому на вул. С. Наливайка буд. №1 "Б" м. Тернопіль згідно Розпорядження №19 від 08.02.2013 р. начальника управління містобудування архітектури та кадастру Тернопільської міської ради) . Сума сплати за договором становила 433\~950,00 грн. Відповідно довідки №72 від 24.05.2016 р. [PERSON] провела усі розрахунки в сумі 433\~950,00 грн. за квартиру №72 в будинку №1 «Б» по вул. Наливайка в м. Тернополі. Повна сплата коштів за договором підтверджується актом приймання передачі виконаних робіт укладеним 24.05.2016 р. між [PERSON] та Кооперативом «Союз», а також: квитанцією до прибуткового касового ордера №1 від 21.04.2016 р. на суму 200\~000,00 грн. та квитанцією до прибуткового касового ордера №2 від 05.05.2016 р. на суму 233\~950,00 грн. За клопотанням Кооперативу «Союз» №72/кв від 24.05.2016 р. виготовлення технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] «Б» в м. Тернополі відбувалось за кошт [PERSON] У клопотанні вказано, що [PERSON] боргу перед забудівником немає. Згідно переліку №17/015 від 23.03.2017 р. наданому Кооперативом «Союз» та ПАТ «Темза» саме [PERSON] є інвестором і брала участь в інвестуванні та фінансуванні будівництва 72-х квартирного будинку з приміщеннями та місцями зберігання транспортних засобів за адресою вул. Нечая буд. №25 в м. Тернополі якому в подальшому присвоєно адресу: вул. Наливайка буд. №1 «Б» м. Тернопіль . Між [PERSON] та Кооперативом «Союз» 01.10.2008 р. укладено договір №102/1 про дольову участь у будівництві місця для постійного та тимчасового зберігання транспортних засобів №8 проектною загальною площею 45,6 м.кв. в будинку по вул. Нечая 25 в м. Тернополі (адреса будинку була змінена в подальшому на вул. С. Наливайка буд. №1 "Б" м. Тернопіль згідно Розпорядження №19 від 08.02.2013 р. начальника управління містобудування архітектури та кадастру Тернопільської міської ради), сума сплати за договором становила 91 000,00 грн. Відповідно довідки №8 від 24.05.2016 р. [PERSON] провела усі розрахунки в сумі 91 000,00 грн. за місце для постійного та тимчасового зберігання автотранспортних засобів №8 в будинку №1 «Б» по вул. Наливайка в м. Тернополі (копія додається). Повна сплата коштів за договором підтверджується актом приймання передачі виконаних робіт укладеним 24.05.2016 р. між [PERSON] та Кооперативом «Союз», а також: квитанцією до прибуткового касового ордера №3 від 23.05.2016 р. на суму 91000,00 грн. За клопотанням Кооперативу «Союз» №8/1 г від 24.05.2016 р. виготовлення технічного паспорта на місце для постійного та тимчасового зберігання автотранспортних засобів №8 в будинку №1 «Б» по вул. Наливайка в м. Тернополі відбувалось за кошт [PERSON] У клопотанні вказано, що [PERSON] боргу перед забудовником немає . Згідно переліку №17/015 від 23.03.2017 р. наданому Кооперативом «Союз» та ПАТ «Темза» саме [PERSON] є інвестором і брала участь в інвестуванні та фінансуванні будівництва 72-х квартирного будинку з приміщеннями та місцями зберігання транспортних засобів за адресою вул. Нечая буд. №25 в м. Тернополі якому в подальшому присвоєно адресу: вул. Наливайка буд. №1 «Б» м. Тернопіль (копія додається). Будівництво будинку, тобто, квартири і місця зберігання транспортного засобу відбувалось на підставі договору комісії укладеному 29.12.2006 р. між Кооперативом «Союз» та ВАТ «Темза». Інспекцією Держархбудконтролю у Тернопільській області 05.11.2012р. №ТП 14312208814 зареєстровано Декларацію про готовність обєкта до експлуатації (копія додається). Позивач за зустрічним позовом просить суд звернути особливу увагу на інформацію ПАТ «ТЕМЗА» №17/020 від 24.04.2017 р. і Кооперативу «Союз» №006 від 27.04.2017 р. про те, що не було укладення договорів з [PERSON] на інвестування у будівництві чи дольову участь у будівництві місця для постійного та тимчасового зберігання транспортних засобів чи квартири в будинку по вул. Нечая 25 (чи Наливайка, 1 "Б") в м. Тернополі, а також те, що ним не проведилася оплата дольової участі. На підтвердженя викладеного, окрім як наполягання на дослідженні в судовому засіданні оригіналів: квитанції до прибуткового касового ордера №1 від 21.04.2016 р. на суму 200\~000,00 грн., квитанції до прибуткового касового ордера №2 від 05.05.2016 р. на суму 233\~950,00 грн. і квитанції до прибуткового касового ордера №3 від 23.05.2016 р. на суму 91000,00 грн., [PERSON] просила суд, вказуючи на наявність у опонента ([PERSON]Ф.) доступу до печатки [PERSON], провести експертне дослідження належності підписів особам, зазначених у вихідних документах [PERSON], що слугували підставою реєстрації за [PERSON] права власності на місце для зберігання транспортного засобу в м. Тернополі по вул. С.Наливайка, 1Б/приміщення 8, й квартиру по вул. С.Наливайка, 1Б/72 в м. Тернополі, оригінали яких надані суду [PERSON] державної реєстрації Тернопільської міської ради. [PERSON] просила суд оцінити її доводи з урахуванням змісту висновку експерта Тернопільського НДЕКЦ МВС україни від 04.07.2018 року №1.1-80/18. З резолютивної частини висновку експерта вбчається, що 1. Підпис від імені ПАТ «Темза» [PERSON] у документі: «Довідка 8 від 21.12.2012 видана [PERSON] про повний розрахунок за місце постійного та тимчасового зберігання автотранспортних засобів № 8 по вул. Д.Нечая, 25 в м. Тернополі площею 45,6 кв.м.», виконаний не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням справжньому підпису [PERSON] 2. Підпис від імені головного бухгалтера ПАТ «Темза» [PERSON] у документі: «Довідка № 8 від 21.12.2012 видана [PERSON] про повний розрахунок за місце постійного та тимчасового зберігання автотранспортних засобів № 8 по вул. Д.Нечая, 25 в м. Тернополі площею 45,6 кв.м.», виконаний не [PERSON], а іншою особою. 3. Підписи від імені ПАТ «Темза» [PERSON] у документі: «Договір № 102/1 укладений 01.10.2008 між ВАТ «ТЕМЗА» та [PERSON] про дольову участь у будівництві місця постійного та тимчасового зберігання автотранспортних засобів № 8 по вул. Наливайка в м. Тернополі площею 45.6 кв.м.», виконані не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням справжньому підпису [PERSON] 4. Підпис від імені ПАТ «Темза» [PERSON] у документі: «Акт передачі-приймання виконаних робіт від 21.12.2012 щодо будівництва місця для постійного та тимчасового зберігання транспортних засобів № 8 по вул. Д.Нечая, 25 в м. Тернополі площею 45.6 кв.м.», виконаний не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням справжньому підпису [PERSON] 5. Підпис від імені головного бухгалтера ПАТ «Темза» [PERSON] у документі: «Акт передачі-приймання виконаних робіт від 21.12.2012 щодо будівництва місця для постійного та тимчасового зберігання транспортних засобів № 8 по вул. Д.Нечая, 25 в м. Тернополі площею 45.6 кв.м.», виконаний не [PERSON], а іншою особою. 6. Підпис від імені ПАТ «Темза» [PERSON] у документі: «Довідка №72 від 21.12.2012 видана [PERSON] про повний розрахунок за квартиру № 72 по вул. Д. Нечая, бул. 25 в м. Тернополі загальною площею 213.00 кв.м.», виконаний не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням справжньому підпису [PERSON] 7. Підпис від імені головного бухгалтера ПАТ «Темза» [PERSON]О, у документі: «Довідка № 72 від 21.12.2012 видана [PERSON] про повний розрахунок за квартиру № 72 по вул. Д. Нечая. буд. 25 в м. Тернополі загальною площею 213,00 кв.м.», виконаний не [PERSON], а іншою особою. 8. Підписи від імені ВАТ «Темза» [PERSON] у документі: «Договір № 12 укладений 01.04.2008 між ВАТ «ТЕМЗА» та [PERSON] про дольову участь у будівництві квартири № 72 по вул. Наливайка в м. Тернополі загальною площею 144,65 кв.м.», виконаний не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням справжньому підпису [PERSON] 9. Підпис від імені ПАТ «Темза» [PERSON] у документі: «Акт передачі - приймання виконаних робіт від 21.12.2012 щодо будівництва квартири [ADDRESS] загальною площею 213.0 кв.м., виконаний не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням справжньому підпису [PERSON] 10. Підпис від імені головного бухгалтера ПАТ «Темза» [PERSON] у документі: «Акт передачі приймання виконаних робіт від 21.12.2012 щодо будівництва квартири [ADDRESS] загальною площею 213.0 кв.м., виконаний не [PERSON] Олексійовичем, а іншою особою. Окрім цього суд ставить під сумнів доводи позивача за первісним позовом, що ним частково оплачено спірну квариру та стоянку, оскільки наданими ним письмовими доказами: меморіальним ордером від 28.12.2011 року про внесення на рахуноки кооперативу «СОЮЗ» 45\~000 гривень безпроцентної поворотної фінансової допомоги за договором №18 від 23.11.2011 року, меморіальним ордером від 26.12.2011 року про внесення на рахуноки кооперативу «СОЮЗ» 60\~000 гривень безпроцентної поворотної фінансової допомоги за договором №12 від 23.11.2011 року, стверджується наявність правовчину отримання [PERSON] від Кооперативу СОЮЗ суми поворотної фінснововї допомоги, однак не виконання зобовязань за правочином - договором дольової участі у будівництві житла. А отже системний аналіз наданих сторонами спору доказів дозволяє суду стверджувати, що відсутні належні, допустимі та достатні докази про уклдання [PERSON] будь яких договорів дольової участі в 2008 році з [PERSON] про будівництво спірної квартири та стоянки для авторанвпорту в будинку по вул. Наливайка 1Б в м. Тернополі, а також внесення останнім коштів в касу чи на рахунки підприємства інвестовані у будівництво нерухомого майна. Натомість суд вважає доведеним факт укладання таких договорів дольової участі у будівництві спірної квартири та стоянки в 2008 році саме між [PERSON] та Кооперативом «Союз», і сплати першою коштів в касу підприємства готовікою, що стверджується оригіналами - квитанції до прибуткового касового ордера №1 від 21.04.2016 р. на суму 200\~000,00 грн., квитанції до прибуткового касового ордера №2 від 05.05.2016 р. на суму 233\~950,00 грн. і квитанції до прибуткового касового ордера №3 від 23.05.2016 р. на суму 91000,00 грн. Й при цьому внесення [PERSON] коштів в касу кооперативу СОЮЗ відбулося в 2016 році уже після розірвання шлюбу сторін справи, а тому майно, набуте за сплачені особисті кошти одним з колишнього подружжя, за визначенням поділу не підлягає. Щодо обраного позивачем за зустрічним позовом способу захисту цивільного права. Позивач [PERSON] просила суд захистити цивільне право у спосіб -витребування із чужого незаконного володіння квартиру №72 в буд. №1 «Б» по вул. Наливайка в м. Тернополі та місце для зберігання автотранспортного засобу №8 в буд. №1 «Б» вул. С. Наливайка в м. Тернополі скасувавши право власності [PERSON] на квартиру №72 в буд. №1 «Б» по вул. Наливайка в м. Тернополі та місця для зберігання автотранспортного засобу №8 в буд. №1 «Б» вул. С. Наливайка в м. Тернополі. -визнання недійсними право власності [PERSON] і свідоцтво про право власності на квартиру №72 в буд. №1 «Б» по вул. Наливайка в м. Тернополі (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 222546561101) №13418661 видане 26.11.2013 р. державним реєстратором [PERSON] скасувавши рішення державного реєстратора [PERSON] про державну реєстрацію прав індексний №8322642 від 26.11.2013 р. вилучивши реєстраційний запис №3539568 та свідоцтво про право власності на місце для зберігання автотранспортного засобу №8 в буд. №1 «Б» по вул. Наливайка в м. Тернополі (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 222515161101) №13416711 видане 26.11.2013 р. державним реєстратором [PERSON] скасувавши рішення державного реєстратора [PERSON] про державну реєстрацію прав індексний №8321450 від 26.11.2013 р. вилучивши реєстраційний запис №3539162 -визнання права особистої приватної власності на квартиру №72 в буд. №1 «Б» по вул. Наливайка в м. Тернополі та місця для зберігання транспортних засобів в буд. №1 «Б» вул. С. Наливайка в м. Тернополі за [PERSON]. Згідно ч.2 ст. 331 ЦК України, право власності\~на новостворене\~нерухоме майно\~(житлові\~будинки,\~будівлі,\~споруди тощо)\~виникає з\~моменту завершення\~будівництва (створення\~майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Таким чином статусу повноправного власника нерухомого майна особа нубуає з моменту державної рестрації права у Державному реєстрі прав. Процедура державної реєстрації права власності на нерухоме майно визначена Постановою КМУ від 25.11.2015 року №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зокрема \~за заявою заявника шляхом звернення до субєкта державної реєстрації прав або нотаріуса. Перш за усе суд вважає, що віндикаційна вимога [PERSON]до відповідача про витребування із чужого незаконного володіння спірної квартири та стоянки, є передчасною до реалізації самою [PERSON] права на звернення з заявою, як інвестора будівництва, котрий виконав усі вимоги договору дольової участі, до субєкта державної реєстрації прав або нотаріуса про реєстрацію за нею права власності на квартиру №72 в буд. №1 «Б» по вул. Наливайка в м. Тернополі та місце для зберігання автотранспортного засобу №8 в буд. №1 «Б» вул. С. Наливайка в м. Тернополі, тобто до набуття останньою офіційного статусу власника спірного нерухомого майна. Не підлягає до задоволення вимога позивача за зустрічним позовом про визнання недійсним права власності [PERSON] на на квартиру №72 в буд. №1 «Б» по вул. Наливайка в м. Тернополі та місце для зберігання автотранспортного засобу №8 в буд. №1 «Б» вул. С. Наливайка в м. Тернополі. Означений спосіб захисту цивільного права є вочевидь неналежним, оскільки право власності особи є правомочністю щодо володіння, користування та розпорядження майном, і може існувати чи не існувати, однак за визначенням не може бути судом визнане дійсним чи недійсним. Як зазначає [PERSON] Верховного Суду у постанові від 04.09.2018 року у справі №823/2042/16, рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є актами індивідуальної дії, котрі були звернені до окремого субєкта та вичерпали свою дію певним моментом. А тому неіснуючий акт, котрий вичерпав свою дію та припинився, не потребує окремого судового реагування та не підлягає до скасування, оскільки за визначенням є неіснуючим. З огляду на наведене, цілком достатнім та ефективним способом захисту цивільного права [PERSON], як позивача за зустрічним позовом, і особи інвестора, котра за договором дольової участі не перебуваючи у шлюбі і у фактичних шлюбних відносинах, профінансувала у повному обсязі будівництво спірного нерухомого майна, шляхом скасування права власності [PERSON] на квартиру по вул. С.Наливайка, 1Б/72 в м. Тернополі та місце для зберігання транспортного засобу в м. Тернополі по вул. С.Наливайка, 1Б/приміщення 8, та визнання (підтвердження) права особистої приватної власності [PERSON] на зазначене майно. При цьому суд наголошує, що визнання права особистої приватної власності [PERSON] щодо спірного майна за рішенням суду, є виключно способом захисту цивільного права особи - інвестора, котра за договором дольової участі, не перебуваючи у шлюбі і у фактичних шлюбних відносинах, профінансувала у повному обсязі будівництво спірного нерухомого майна, віднесення котрого до особистого речового права [PERSON] заперечується опонентом ([PERSON]Ф.). Однак підтвердження особистого права особи на річ рішенням суду, не є визнанням права власності особи на новостворену річ в розумінні ст. 331 ЦК України, не може бути окремою підставою реєстрації права власності [PERSON] на спріне майно в державному реєстрі, та не звільняє останню від обовязку звернення до субєкта державної реєстрації прав або нотаріуса з заявою в порядку, визначеному Постановою КМУ від 25.11.2015 року №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з метою внесення запису до Державного реєстру прав.

Outcome: partial