Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

Позивач орган опіки та піклування Кіровоградської міської ради звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з даним позовом вказавши, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27.09.2010 року шлюб між відповідачами [PERSON] та [PERSON] було розірвано, від якого вони мають дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає в сім'ї дідуся та бабусі [PERSON]. Крім того, у 2011 році [PERSON] після реєстрації шлюбу з [PERSON] змінила прізвище на "[PERSON]" та від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з батьком та який звернувся до органу опіку та піклування щодо визначення місця проживання дитини. Позивач також зазначив, що до служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради 29.05.2014 року надійшло повідомлення від прокуратури м. Кіровограда, про те, що відповідач [PERSON] скоює кримінальні правопорушення, зловживає алкогольними напоями, часто залишає дитину [PERSON] без догляду, не забезпечує її (доньку [PERSON]) необхідним доглядом та харчуванням. З квітня 2014 року [PERSON] покинула доньку [PERSON] у своєї матері, до дитини не з'являється, не виявляє щодо неї материнського піклування, місце її перебування невідоме. Відповідач [PERSON], який є батьком дитини, також самоухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно малолітньої доньки [PERSON], проживає окремо від дитини, не бере участі у її вихованні та матеріальному утриманні. Згідно з інформацією Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ від 23.06.2014 року заборгованість відповідача по аліментам для утримання доньки [PERSON] станом на 01.06.2014 року складає 24 409,15 грн. Відповідно до інформації спеціального дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 29 «Червона шапочка» Кіровоградської міської ради Кіровоградської області від 18.06.2014 року, який відвідувала малолітня дитина [PERSON], виховання і догляд за дитиною здійснювала бабуся, мати розвитком дитини не цікавилася, в дитячому садку з'являлася рідко, після чого дитина ставала знервованою, агресивною по відношенню до інших дітей. Враховуючи викладене, та з посиланням на ст.ст. 150, 164-167 СК України, позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно дитини [PERSON], [INFO], стягнути з [PERSON], аліменти на користь тих осіб або установ, яким буде передано на виховання дитину, на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, дитину передати на опікування органу опіки та піклування Кіровоградської міської ради для подальшого влаштування та накласти заборону на відчуження житла, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Представник позивача в судовому засіданні надала суду пояснення, аналогічні тим, які викладені в позові, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України шляхом направлення судової повістки за адресою його місця проживання, зареєстрованому у встановленому Законом порядку, причини неявки суду не відомі, заяв, клопотань, заперечень, не надходило. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, неодноразово повідомлялася про час, дату та місце судового розгляду справи, в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України шляхом направлення судової повістки за адресою її місця проживання, зареєстрованому у встановленому Законом порядку, заяв, клопотань не надходило. Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відомі судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Прокурори прокуратури м.Кіровограда Сніцар Я.В. та Свириденко В.В., з урахуванням обставин, зазначених представником позивача, а також встановлених під час судового розгляду фактів, виходячи при цьому виключно з інтересів неповнолітньої дитини, вважали, що є об'єктивні підстави для позбавлення відповідачів [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їх дитини [PERSON] Заслухавши пояснення представника позивача, враховуючи думку прокурорів прокуратури м.Кіровограда, пояснення свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши докази по справі в їх сукупності, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, грунтуються на вимогах закону, що регулює сімейні правовідносини, та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] народилася [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Кіровоградської області 12 січня 2009 року, актовий запис за № 14, її батьками в свідоцтві зазначено «батько» - [PERSON], «мати» - [PERSON]. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27 вересня 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований Ленінським відділом РАЦС Кіровоградського міського управління юстиції 19 березня 2008 року розірваний. Також, в судовому засіданні встановлено, що 09 березня 2011 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Великосеверинівською сільрадою Кіровоградського району Кіровоградської області від 09.03.2011 року, серії [NUMBER]. Після реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище з "[PERSON]" на "[PERSON]". Відповідно до відповіді заступника прокурора м. Кіровограда Р. Драгоненка від 29.05.2014 року в провадженні прокуратури міста перебувало кримінальне провадження № 12014120020001160 відносно [PERSON] за вчинення останньою кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 129, ч.1 ст. 263 КК України, яке направлено на розгляд до Кіровського районного суду м. Кіровограда. Крім того, згідно з рапортом дільничного інспектора міліції Кіровоградського МВ УМВС України в області, а також пояснень сусідів, - [PERSON] за місцем проживання не з'являється близько 2-х місяців. Свою доньку [PERSON], [INFO], [PERSON] залишила своїй матері в середині квітня 2014 року на вихідні і зникла з постійного місця проживання. До теперішнього часу місце знаходження останньої не відоме. При цьому, [PERSON] раніше судима Ленінським районним судом м. Кіровограда 13.11.2013 року за ч.4 ст. 358, ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 190 КК України до одного року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік. В період іспитового строку вчинила нове кримінальне правопорушення. Також, згідно з пояснень сусідів останньої, [PERSON] зловживає алкогольними напоями, часто залишає дитину одну вдома, не забезпечує [PERSON] необхідним доглядом та харчуванням. Згідно з довідкою, виданою завідувачем будинком [ADDRESS] [PERSON] 11 червня 2014 року малолітня [PERSON], [INFO], на даний момент мешкає за адресою: [ADDRESS] в сім'ї свого дідуся [PERSON] та бабусі [PERSON]. Також, відповідно до інформації, наданої завідувачем ДНЗ [PERSON] за вих. № 01-12/20 від 18.06.2014 року (ясла-садок) № 29 «Червона шапочка» управління освіти Кіровоградської міської ради вихованням і доглядом за дитиною [PERSON], [INFO], займалась бабуся. Мама в дитячому садку з'являлась рідко, життям дитини не цікавилась. Дитина після відвідування мами була знервована, агресивна до дітей, з дорослими в контакт не ступала. Судом також встановлено, що на примусовому виконанні в Ленінському відділі державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції перебуває виконавчий лист № 2-8491 від 10.12.2010 року виданий Ленінським районним судом м. Кіровограда про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 27.10.2010 року і до [INFO]. Заборгованість за вищевказаним виконавчим документом станом на 01.06.2014 року становить 24 409,15 грн., що підтверджується відповіддю начальника Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ [PERSON] від 23.06.2014 року Відповідно до висновку виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 23.07.2014 року № 4899/49-05-24 орган опіки та піклування Кіровоградської міської ради, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 16.07.2014 року, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно дитини [PERSON], [INFO], та стягнення аліментів з [PERSON] для утримання дитини [PERSON], з тих підстав, що [PERSON] скоює кримінальні правопорушення, часто залишає дитину [PERSON] без догляду, не забезпечує доньці необхідний догляд та харчування. З квітня 2014 року [PERSON] покинула доньку у своєї матері, до дитини не з'являється, не виявляє щодо неї батьківського піклування. Батько [PERSON] тривалий час не виконує батьківські обов'язки відносно малолітньої доньки [PERSON], проживає окремо від дитини, не бере участі у її вихованні та матеріальному утриманні, має заборгованість по аліментам в розмірі 24 409,15 грн. Малолітня [PERSON] проживає в сім'ї діда та баби [PERSON]. Факт ухилення [PERSON] та [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків відносно доньки [PERSON] підтверджують у своїх письмових заявах [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до положень Сімейного кодексу України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків передбачено застосування правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальністю, і, зокрема, це позбавлення батьківських прав. Статтею 164 СК України визначено виключний перелік підстав, за наявності яких, а також винної поведінки, - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав. До таких підстав закон відносить наступні: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину проти дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Крім того, відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що була підписана Україною 21 лютого 1990 року, ратифікована постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.1 ст.9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини, при цьому відповідно до ч.2 ст.9 Конвенції під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Як на підставу для позбавлення відповідачів [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON], позивач посилався на ухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Зокрема, ухилення від виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, позивач обґрунтував тим, що відповідач [PERSON] скоює кримінальні правопорушення, зловживає алкогольними напоями, залишає дитину без догляду, не піклується про дитину, та з квітня 2014 року покинула доньку [PERSON] у своєї матері, при цьому відповідач [PERSON] також проживає окремо від дитини та тривалий час не виконує батьківські обов'язки відносно доньки, що свідчить про вольове небажання батьків виконувати свої батьківські обов'язки, визначені законом, по відношенню до дитини. Відповідно до довідок, наданих КЗ «Обласний наркологічний диспансер» 27 квітня 2015 року [PERSON] на обліку в обласному наркологічному диспансері не значиться, за допомогою не зверталася, [PERSON] знаходиться (під наглядом) з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання ефедрону з 2011 року. Крім того, характеризуючи відповідачів, як особистостей та досліджуючи спосіб їх життя, судом встановлено, що відповідачі раніше притягувалися до кримінальної відповідальності, зокрема [PERSON] була засуджена вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13.11.2013 року за ч.4 ст. 358 КК України на 1 рік обмеження волі; 02.03.2014 року Кіровоградським МВ УМВС України в Кіровоградській області повідомлена про підозру за ч.1 ст. 129, ч.1 ст. 263 КК України, розшукується Кіровоградським МВ УМВС України в Кіровоградській області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 129 КК України, ОРС № 011-258 від 09.08.2014 року. [PERSON] засуджений 25.12.2013 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.1 ст. 309 КК України на 1 рік позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 17.06.2014 року спеціалістами служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, по просп. Університетському, 21, кім. 121, умови проживання встановити не вдалося, двері квартири ніхто не відчинив, зі слів сусідів гр. [PERSON] близько двох місяців не з'являється за даною адресою, за час проживання вела аморальний спосіб життя, вчиняла бійки, зловживала алкогольними напоями при дітях, не займалася вихованням доньок. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що відповідач [PERSON] є її рідною донькою, відповідач [PERSON] є колишнім чоловіком її доньки, з яким шлюб було розірвано. Крім того, зазначила, що з донькою не спілкується, її місцезнаходження не відоме. Онука [PERSON], яку її донька ([PERSON]) залишила у квітні, минулого року проживає разом з нею та її чоловіком [PERSON], знаходиться на їх утриманні, відвідує дитячий садочок, при цьому, коли дитина проживала з матір'ю [PERSON], то відставала у розвитку, була знервованою та була свідком розпиття спиртних напоїв її матір'ю, свідком бійок матері зі співмешканцем. Після того, як дитина почала проживати у неї (свідка), психічний стан здоров'я дитини покращився. Свідок також зазначила, що батько дитини [PERSON] участі у вихованні дитини не приймав, він не працював та вживав наркотики, і на теперішній час дитиною не цікавиться. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що [PERSON] є його рідною сестрою, яка близько року тому залишила дитину [PERSON] у батьків, його сестра дитиною не займалася, пиячила, часто залишала дитину саму вдома, коли дитина приходила в гості до бабусі з дідусем дитина була брудна, немита. Після того, як [PERSON] почала проживати у батьків ([PERSON]), вона стала спокійною та слухняною, про свою матір [PERSON] ніколи не згадувала та не запитувала де вона. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України „Про охорону дитинства" виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до роз'яснень, викладених в п.п.15, 16 постанови Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року №3 позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, на згоду передати дитину на усиновлення та інших прав, які ґрунтуються на факті спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного і об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти, причому зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ч.1ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (Рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). З огляду на зазначене, під час судового розгляду справи судом встановлено, що відповідачі свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], що є першоосновою розвитку особистості дитини, не піклуючись про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя та праці, не створюючи належних умов для природних здібностей дитини, поваги до її гідності, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, хоча мають реальну можливість для цього, що є самостійною підставою, визначеною п.2 ч.1 ст.164 СК України, для позбавлення батьківських прав відносно дитини. Окрім того, судом відзначається, що батьківські обов'язки не заключаються лише в наданні матеріальної допомоги, вони включають в себе також і материнську та батьківську турботу та ласку, піклування про здоров'я дитини, її духовний, моральний та фізичний розвиток, навчання, спілкування з дитиною. З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги інтереси неповнолітньої дитини [PERSON], які є пріоритетом при розгляді даного спору, враховуючи також наявність обставин, з якими закон, що регулює сімейні відносини, пов'язує позбавлення батьківських прав, при цьому під час розгляду справи судом було встановлено наявність вини відповідачів у невиконанні батьківських обов'язків, відсутність перешкод з боку інших осіб для належного виконання відповідачами батьківських обов'язків, на підставі чого суд вважає, що позовні вимоги позивача органу опіки та піклування Кіровоградської міської ради є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з позбавленням [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, причому відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Більш того, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу, за якою розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON], не звільняє її від обов'язку щодо утримання дитини, при цьому, судом під час розгляду справи не встановлено наявності у платника аліментів непрацездатних чоловіка, батьків, виконавчих листів, за якими б проводилися стягнення, не можливості сплачувати аліменти, а також інших обставин, визначених ст.182 СК України, які мають прийматися судом до уваги при розгляді питання про стягнення аліментів, на підставі чого суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, в зв'язку з чим підлягають задоволенню. При цьому, судом встановлено, що з відповідача [PERSON] стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], на підставі виконавчого листа № 2-8491 від 10.12.2010 року виданого Ленінським районним судом м. Кіровограда. Заборгованість по аліментам станом на 01.06.2014 року становить 24 409 грн. 15 коп. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Судом також встановлено, що [PERSON], [INFO], на підставі договору дарування від 19.07.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Водяницькою А.В., зареєстровано в реєстрі за №174, належить квартира за номером [ADDRESS]. З метою збереження житла неповнолітньої дитини [PERSON], суд вважає за необхідне зберегти за [PERSON] квартиру, за адресою [ADDRESS], що належить останній на підставі договору дарування від 19 липня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Водяницькою А.В., зареєстровано в реєстрі за №174, шляхом накладення заборони на його відчуження. Згідно з п.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір з [PERSON] в розмірі 365 грн. 40 коп., з [PERSON], в розмірі 121 грн. 80 коп. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст.150, 155, 164, 165 СК України, Закону України "Про охорону дитинства", Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року,

Outcome: approved