Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

22 жовтня 2020 року позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Позов мотивує тим, що з 1995 року по 2007 рік вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Під час шлюбу у них народилась дочка - [PERSON] , [INFO] . 04 січня 2007 року шлюб між ними розірвано. На даний час їх дочка досягла повнолітнього віку. Продовжує навчатись у Східноєвропейському національному університеті імені Лесі Українки. Вона навчається на денній формі навчання та не має можливості влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток, а тому знаходиться наутриманні позивача. Кошти необхідні дочці на проживання, харчування, проїзд, придбання одягу, підручників та зошитів. Просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , яка продовжує навчання в розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи з 01 грудня 2017 року та до закінчення навчання, чи до досягнення нею 23 - річного віку, у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою. 24 листопада 2020 року позивач через канцелярію суду подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує щодо винесення заочного рішення у справі. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 23 листопада 2020 року подав до суду відзив на позовну заяву, в обгрунтування якого зазначив, що позивач у позовній заяві не надала жодного доказу витрат дитини на навчання, проживання та харчування. Вважає, що позивачем не доведено витрати на навчання дочки та у зв`язку з цим потребу у матеріальній допомозі, оскільки самого факту навчання недостатньо для задоволення даних позовних вимог. Окрім того, просить суд звернути увагу на довідку № 07/1222 від 30 липня 2020 року, в якій зазначено, що студентка [PERSON] навчається на державній формі навчання. Отже, навчання є безкоштовним та дає змогу отримати стипендію. Відповідач вказує, що він є пенсіонером та отримує пенсію у розмірі 4349,73 грн., інших доходів у нього немає. Просить у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання відмовити повністю. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення частково. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Із копії свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] від 15 грудня 1999 року вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] та [INFO] досягла повноліття. Її батьками є [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 4). 04 січня 2007 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів відділу реєстрації актів цивільного стану Локачинського районного управління юстиції Волинської області зроблено відповідний актовий запис за № 1. Вказане підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 9 лютого 2007 року, з якого одночасно вбачається, що після реєстрації розірвання шлюбу позивачу присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с. 5). Відповідно до довідки Війницької сільської ради Локачинського району Волинської області № 1032 від 08 жовтня 2020 року повнолітня [PERSON] зареєстрована та проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Із довідки Східноєвропейського національного університету імені Лесі Українки № 07/1222 від 30 липня 2020 року вбачається, що [PERSON] є студенткою 3 курсу факультету філології та журналістики денної форми навчання за державним замовленням освітнього ступеня "бакалавр", І рівня акредитації, термін навчання - з 01.09.2017 по 30.06.2021 р. 01 вересня 2017 року [PERSON] видано студентський квиток серії [NUMBER] , дійсний до 30 червня 2021 року (а.с. 6, 8). Відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Суд враховує, що позивач навчається на державній формі навчання, а тому таке навчання є безоплатним. Однак, слід враховувати також загальновідомі обставини про потреби повнолітніх осіб, які навчаються у навчальних закладах та у зв`язку із цим не мають змоги працювати. Перебування на безоплатному навчанні не виключає понесення позивачем інших витрат, які пов`язані із навчанням. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, дочка [PERSON] зареєстрована за адресою матері та фактично перебуває на утриманні останньої. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що [PERSON] є повнолітньою, не досягла 23 років, навчається за державним замовленням, форма навчання є денною, що виключає можливість працевлаштування, а тому потребує матеріальної допомоги на своє утримання. Позивачем, окрім довідки про її навчання, інших доказів щодо її витрат не надано, однак відсутність оплати за навчання не може свідчити про відсутність інших витрат, пов`язаних з навчанням дитини, зокрема, кошти необхідні на проїзд, харчування, житло, одяг, придбання літератури, канцелярських товарів, інших речей, а також на житлово-побутові потреби. Відповідачем не подано жодних належних і допустимих доказів, які б підтверджували його непрацездатність, наявність на утриманні інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також ту обставину, що він за станом здоров`я чи у зв`язку з тим, що, перебуваючи у важкому матеріальному становищі, не спроможний надавати матеріальну допомогу своїй дочці, яка продовжує навчання. Із змісту відзиву на позовну заяву вбачається, що [PERSON] є пенсіонером, отримує пенсію у розмірі 4349,73 грн., інших доходів у нього немає, однак будь-яких доказів в підтвердження викладеного останнім не подано. Посилання відповідача на те, що навчання дочки є безкоштовним та дає змогу їй отримати стипендію не звільняє його від обов`язку надавати матеріальну допомогу дитині. Доказів, які б спростовували вказані факти суду надані не були. Суд вважає доведеною обставину щодо потреби дочки в матеріальній допомозі батька. Відповідно до ч.1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Таким чином, з урахуванням встановлених обставин, враховуючи пріоритетність інтересів дитини, оскільки обов`язок утримувати дитину покладається рівною мірою на матір і батька, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання підлягає до задоволення частково, а тому з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, в твердій грошовій сумі в розмірі 1100 (одна тисяча сто) грн., щомісячно, починаючи з 22.10.2020 року до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення [PERSON] 23-річного віку. Виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності, на переконання суду, такий розмір аліментів буде об`єктивним та справедливим з врахуванням наведених вище обставин. Разом з тим, не підлягає до задоволення вимога позивача про призначення стягнення аліментів з 01 грудня 2017 року, позаяк частиною першою ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років (ч. 2 ст. 191 СК України). Наведене дає підстави для висновку про те, що аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчатись присуджуються з дати пред`явлення позову. Також суд зазначає про відсутність підстав для стягнення з відповідача аліментів за минулий період, оскільки позивач не надала доказів того, що після досягнення сином повноліття вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Згідно з п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Оскільки позивач за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору, тому на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.

Outcome: partial