Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

24 грудня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Слов'янської міської ради, про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, та трьох процентів річних. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що він працював у КП "Слов'янська експлуатаційна дільниця інженерного захисту території від підтоплення" з 07 червня 2006 року по 17 травня 2007 року. При звільненні з ним не був проведений повний розрахунок. Судовим наказом Слов'янського міськрайонного суду № 2-н-27- 08 від 16.01.2008 року стягнуто з КП «Слов'янська експлуатаційна дільниця інженерного захисту території від підтоплення» на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 2308 грн. 50 коп.Виконавчий лист за судовим наказом був своєчасно наданий до відділу ДВС, однак 26 жовтня 2009 року відділ ДВС повернув позивачеві виконавчий документ без виконання на підставі п.2 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження». У відповідності до ухвали Господарського суду Донецької області від 12 грудня 2013 року по справі про банкрутство КП «Слов'янська експлуатаційна дільниця інженерного захисту території від підтоплення» ліквідоване, провадження по справі припинено. Позивач вважає, що КП«Слов'янська експлуатаційна дільниця інженерного захисту території від підтоплення» є комунальним унітарним підприємством, оскільки його єдиними засновником являється Слов'янська міська рада. У зв'язку з цим, а також у відповідності до ст. 77, 78 ГК, ст. 619 ЦК України, відповідач несе субсидіарну відповідальність по боргах підприємства, а тому вважає, що з відповідача слід стягнути заборгованість по заробітній платі у розмірі 2308 грн. 50 коп., компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів в сумі 2651 грн. 31 коп. та у відповідності до ст. 625 ЦК України три відсотки річних від простроченої суми по день винесення судом рішення по справі у розмірі 587 грн. 71 коп. В судовому засіданні позивач, [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні, на підтвердження своїх вимог навів доводи, аналогічні викладеним в позовній заяві. Представник відповідача, [PERSON], яка діє на підставі довіреності в судовому засіданні не визнала позовні вимоги позивача, подала письмові заперечення та пояснила, що ознаки унітарного державного підприємства та казеного підприємства чітко викладені у ГК України. У відповідності до Статуту КП «Слов'янська експлуатаційна дільниця інженерного захисту території від підтоплення», вказане підприємство створене на базі комунальної власності територіальної громади м. Слов'янськ, підпорядковується Слов'янській міській раді та її виконкому. Власником підприємства є Слов'янська міська рада. Відповідно до п.1.4 Статуту підприємство діє на принципах повного господарського розрахунку і самофінансування. Відповідно до п. 9.4 Статуту, держава не відповідає по боргах підприємства, а підприємство не відповідає по боргах держави. П.2.3 Статуту підприємства зазначено, що майно, закріплене за підприємством належить на праві повного господарського відання, що свідчить про відсутність ознак, передбачених ст. 76 ГК України, які є необхідною умовою для застосування приписів ст. 77 ГК України. Вважає, що, слід відмовити у задоволенні позову за безпідставністю. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] працював у КП "Слов'янська експлуатаційна дільниця інженерного захисту території від підтоплення" з 07 червня 2006 року по 17 травня 2007 року. При звільненні з ним не був проведений повний розрахунок. Судовим наказом Слов'янського міськрайонного суду № 2-н-27- 08 від 16.01.2008 року стягнуто з КП «Слов'янська експлуатаційна дільниця інженерного захисту території від підтоплення» на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 2308 грн. 50 коп. Виконавчий лист за судовим наказом був своєчасно наданий до відділу ДВС, однак 26 жовтня 2009 року відділ ДВС повернув позивачеві виконавчий документ без виконання на підставі п.2 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження». У відповідності до ухвали Господарського суду Донецької області від 12 грудня 2013 року по справі про банкрутство КП «Слов'янська експлуатаційна дільниця інженерного захисту території від підтоплення» ліквідоване, провадження по справі припинено У відповідності до відповіді № 1-П-0873-2 від 09 липня 2010 року Слов'янської міської ради, питання погашення заборгованості по заробітній платі колишніх працівників КП «СЕД» перебуває на контролі в міській комісії з питань погашення боргів по зарплаті в бюджет всіх рівнів і відповідачем по даному питанню являється міська рада.(а.с.5) У відповідності до відповіді Слов'янської міжрайонної прокуратури № 64-17/14 від 04 серпня 2014 року, ухвалою Господарського суду Донецької області від 12 грудня 2013 року про банкрутство КП «СЕД інженерного захисту території від підтоплення» затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс, згідно до якого на підприємстві відсутні активи для погашення існуючої заборгованості, в тому числі з заробітної плати. Вказаною ухвалою юридичну особу КП «СЕД» ліквідовано, провадження по справі припинено(а.с.7). У відповідності до Статуту КП "Слов'янська експлуатаційна дільниця інженерного захисту території від підтоплення", вказане підприємство створене на базі комунальної власності територіальної громади м. Слов'янськ, підпорядковується Слов'янській міській раді та її виконкому. Власником підприємства є Слов'янська міська рада. Відповідно до п.1.4 Статуту підприємство діє на принципах повного господарського розрахунку і самофінансування. У п.2.3 Статуту підприємства зазначено, що майно, закріплене за підприємством належить на праві повного господарського відання. Відповідно до п. 9.4 Статуту, держава не відповідає по боргах підприємства, а підприємство не відповідає по боргах держави. Відповідальність власника по боргах підприємства і відповідальність підприємства по боргах та зобов'язаннях власника визначаються законодавством України. Нормами ст. 619 ЦК України, регулюються правовідносини зобов'язального характеру, за якими договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова(субсидіарна) відповідальність. Частиною1 ст. 176 ЦК України передбачається розмежування відповідальності за зобов'язаннями держави, АРК, територіальних громад та створених ними юридичних осіб, згідно якого Держава, АРК, територіальні громади не відповідають за зобов'язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом. Виходячи з аналізу норм чинного законодавства, ст. 176 ЦК закріплює загальну норму про розмежування відповідальності публічно-правових утворень за своїми зобов'язаннями та створених ними юридичних осіб. ЦК передбачає загальне правило, згідно з яким держава, інші публічно-правові утворення (АРК, територіальні громади) не відповідають за зобов'язаннями створених ними юридичних осіб. Ця норма направлена на конкретизацію положень ч.3 ст. 96 ЦК України згідно з якою юридична особа самостійно відповідає за зобов'язаннями юридичної особи, учасник(засновник) юридичної особи не відповідає за зобов'язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов'язаннями його учасника(засновника). Вказівка на субсидіарну відповідальність держави, АРК, територіальних громад, як засновників створених ними юридичних осіб публічного права, яку містить норма ст. 176 ЦК, - передбачає можливість встановлення такої відповідальності спеціальними законами. Як достовірно встановлено у судовому засіданні, КП "Слов'янська експлуатаційна дільниця інженерного захисту території від підтоплення" створене на базі комунальної власності територіальної громади м. Слов'янськ, підпорядковується Слов'янській міській раді та її виконкому. Власником підприємства є Слов'янська міська рада(загальні положення Статуту). З врахуванням викладеного, можливо прийти до висновку, що правовідносини, які склалися між КП "Слов'янська експлуатаційна дільниця інженерного захисту території від підтоплення" та Слов'янською міською радою, - є правовідносини засновника та створеного ним підприємства, за якими засновник не відповідає по боргах підприємства, а підприємство не відповідає по боргах засновника. Такі відносини відповідають нормам чинного цивільного законодавства, зокрема положенням ст. 176 ЦК України, підтверджується статутом КП "Слов'янська експлуатаційна дільниця інженерного захисту території від підтоплення", згідно якого підприємство є юридичною особою, яка у сенсі ст.ст. 73, 74, 76 ГК України, за своєю юридичною природою не є казенним підприємством, а тому положення ст. 77 ГК України на правовідносини КП "Слов'янська експлуатаційна дільниця інженерного захисту території від підтоплення" та Слов'янської міської ради не розповсюджуються. З огляду на викладене, слід дійти до висновку, що Слов'янська міська рада в силу ст. 176 ЦК України не несе субсидіарну відповідальність по боргах КП "Слов'янська експлуатаційна дільниця інженерного захисту території від підтоплення", до того ж не являється правонаступником КП "Слов'янська експлуатаційна дільниця інженерного захисту території від підтоплення". У зв'язку з викладеним, підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі, стягнутих за судовим наказом, а також компенсації втрати частини заробітку у зв'язку із затримкою розрахунку у суду немає. Вирішуються питання про стягнення з відповідача трьох процентів річних, у порядку передбаченому ст. 625 ЦК України, суд приходить до висновку, що позов в цій частині також не підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Як достовірно встановлено у судовому засіданні, відповідач не є правонаступником КП "Слов'янська експлуатаційна дільниця інженерного захисту території від підтоплення", та не несе субсидіарної відповідальності, отже не відповідає по боргах підприємства, ні як правонаступник ні, в силу чинного законодавства, як засновник вказаного підприємства, а тому з підстав, на які посилається позивач, стягнення трьох процентів річних з відповідача судом не вбачається. Окрім наведеного, суд зважає на наступні обставини. Як достовірно встановлено у судовому засіданні між працівником [PERSON] та роботодавцем КП "Слов'янська експлуатаційна дільниця інженерного захисту території від підтоплення" виник трудовий спір, який вирішений судом на користь працівника (судовий наказ Слов'яського міськрайонного суду від 16 січня 2008 року). (а.с. 5) Відповідно до частини другої статті 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першою статті 509 ЦК зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відтак грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. З урахуванням викладеного положення стаття 625 ЦК регулює зобов'язальні правовідносини, тобто поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому частина третя статті 11 ЦК України, в якій йдеться про те, що цивільні права та обов'язки у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК у разі наявності між сторонами будь-яких інших, а не договірних зобов'язань. Крім того, із рішення суду зобов'язальні правовідносини не виникають, так як вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в статті 11 ЦК, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить в них ясність та визначеність. У зв'язку з викладеним, підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача трьох відсотків річних у суду немає. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed