Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

В квітні 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №СNXRRX06830018 від 27.08.2007 року в сумі 16 731 грн. 61 коп. та судового збору в сумі 229 грн. 40 коп. Свої вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" мотивувало тим, що відповідно до укладеного договору №СNXRRX06830018 від 27.08.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2136 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував, в зв'язку з чим станом на 25.11.2013 року має заборгованість в сумі 16 731 грн. 61 коп., яка складається з заборгованостей: 2055 грн. 91 коп. - за кредитом, 6417 грн. 57 коп. - по процентам за користування кредитом, 768 грн. 90 коп. - по комісії за користування кредитом, 6216 грн. 30 коп. - по пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500 грн. - штрафу (фіксована частина), 772 грн. 93 коп. - штрафу (процентна складова). Оскаржуваним заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 червня 2014 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" відмовлено. В апеляційній скарзі ПАТ КБ „ПриватБанк" просить оскаржуване рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити по справі нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Апелянт посилається на те, що суд прийшов до помилкового висновку про сплив строку позовної давності, вважаючи, що в справі відсутня заява відповідача про застосування строків позовної давності. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши та дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. Згідно ч. 3 цієї ж статті апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції послався на те, що позивачем пропущено строк звернення до суду і не подано заяви про поновлення пропущеного строку, відповідачем подано заяву про застосування позовної давності. Проте з таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд погодитися не може з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 27 серпня 2007 року між ПАТ КБ „ПриватБанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір №CNХRRХ06830018, відповідно до умов якого останній отримав строковий кредит у сумі 2136 грн. строком на 24 місяці із кінцевим терміном повернення 27.08.2009 року (а.с.9). Відповідно до Умов надання споживчого кредиту фізичним особам („Розстрочка") („Стандарт") (далі -Умов) погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Згідно заяви позичальника від 27.08.2009 року позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитом в розмірі 1 % в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячну винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 51 грн. 26 коп. та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 356 грн. (а.с.9). Пеня нараховується згідно п. 5.1. Умов у розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожний день прострочки платежу, штрафні санкції нараховуються згідно п.5.3. Умов у розмірі 500,00 грн. + 5% від суми позову (а.с.16). Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Пунктом 1 ч.2 ст.258 ЦК України передбачена спеціальна позовна давність в один рік для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі - ч.1 ст.259 ЦК України. Укладення кредитного договору відбулось шляхом звернення [PERSON] до кредитної установи із заявою про надання кредиту, в якій він своїм підписом підтвердив ознайомлення з умовами надання споживчого кредиту в письмовій формі. Сторони підтвердили, що зазначена заява разом із Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам („Розстрочка") (Стандарт) є кредитно-заставним договором. Пунктом 5.5. Умов встановлено, що терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним Договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. Згідно умов кредитного договору сторони визначили строк погашення кредиту в повному обсязі - 28.08.2009 року. Враховуючи, що сторони при укладенні кредитного договору домовились про збільшення позовної давності до 5 років, до суду з позовом ПАТ КБ „ПриватБанк" звернулось 11 квітня 2014 року, тобто в межах п'ятирічного строку з дня виникнення права у Банку на отримання кредиту в повному обсязі, відмова суду в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту за пропуском строку позовної давності не ґрунтується на матеріалах справи та не відповідає вимогам закону. Що стосується вимог про стягнення заборгованості по відсоткам, комісії та пені, то апеляційний суд виходить з наступного. Згідно правовою позицією, яка висловлена Верховним судом України в постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6-104ц11, і яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України, за договором, що визначає щомісячні платежі на погашення кредиту перебіг строку позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу. Згідно з п. 4.1 Умов відсотки за користування кредитом позичальник повинен сплачувати щомісяця. В заяві позичальника [PERSON] (а.с.9) встановлено, що погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати, за який приймається період з „25" по „30" число кожного місяця, у сумі 151 грн. 98 коп. для погашення заборгованості за кредитом. Статтями 1049, 1054 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених за договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Виходячи з положень статей 1050, 625, 549-552 ЦК України, у випадку несвоєчасного повернення кредитних коштів передбачено можливість стягнення суми боргу, процентів, неустойки, розмір яких встановлюється актом цивільного законодавства або договором. Відповідно до розрахунку заборгованість [PERSON] за кредитним договором №СNXRRX06830018 від 27.08.2007 року станом на 25.11.2013 року складає 16 731 грн. 61 коп., а саме 2055 грн. 91 коп. - заборгованість за кредитом, 6417 грн. 57 коп. - по процентам за користування кредитом, 768 грн. 90 коп. - по комісії за користування кредитом, 6216 грн. 30 коп. - по пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500 грн. - штрафу (фіксована частина), 772 грн. 93 коп. - штрафу (процентна складова). Зазначений розрахунок відповідачем не спростований. Відповідачем [PERSON] в суді першої інстанції була подана заява про застосування строків позовної давності (а.с.34). У зв'язку з наведеним вище, позов про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ „ПриватБанк" заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню частково, а саме борг по тілу кредиту підлягає стягненню в повному обсязі в сумі 2055 грн. 91 коп. Також в повному обсязі підлягають стягненню штрафні санкції, які нараховують за одноразове порушення умов договору, а саме 500 грн. - штрафу (фіксована частина), та 632 грн. 58 коп. - штрафу (процентна складова). В межах п'ятирічного строку позовної давності за період з 01 травня 2009 року по 11 квітня 2014 року ( день подання позову до суду) підлягають стягненню заборгованість по відсотках в сумі 4770 грн. 01 коп., заборгованість по комісії в сумі 205 грн. 04 коп., заборгованість по пені в сумі 5620 грн. 57 коп. Всього з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість на загальну суму 13 784 грн. 08 коп. Оскільки апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції і задовольняє позов частково, відповідно до правил п.5 ст.88 ЦПК України належить провести розподіл судових витрат, понесених позивачем, пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк" 351 грн. 20 коп. в рахунок відшкодування судових витрат (229 грн. 40 коп. за розгляд справи в суді першої інстанції та 121 грн. 80 коп. - за розгляд справи в суді апеляційної інстанції).

Outcome: partial