Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

І. Суть спору 15.03.2021 року заявниця [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із зазначеною заявою, посилаючись на те, що 26 листопада 1999 року між заявником та [PERSON] було укладено шлюб. 25 листопада 2004 року було розірвано шлюб з [PERSON] в країні Ізраїль в місті Ришон - ле Цирон та після розірвання шлюбу залишилась на прівищі свого колишнього чоловіка. 24 вересня 2006 року між заявником та [PERSON] в місті Баку, Азербайджан був укладений шлюб. Зазначає, що встановлення факту розірвання шлюбу для заявника має юридичне значення, оскільки дозволяє реалізувати свої цивільні права. З огляду на наведене, просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт розірвання шлюбу між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що розірвано країною Ізраїль в місті Ришон ле Цион по рішенню суду з сімейних справ. ІІ. Позиція учасників справи В судовому засіданні представник заявника заяву підтримала та просила ії задовольнити, послалась на обставини, що у заяві. Представник заінтересованої особи Покровського районного у місті Кривому Розі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у судове засідання не з`явилася, однак подала заяву (заперечення), в якій заперечує проти задоволення заяви та просить суд розглянути справу без її участі. ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 25 березня 2021 року, заяву [PERSON] про встановлення факту розірвання шлюбу, залишено без руху, надано заявнику строк протягом 10 днів з дня отримання цієї ухвали для виправлення недоліків, вказаних в ухвалі суду. Ухвалою судді від 24.05.2021 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку окремого провадження та залучено до участі у справі Покровський районний у місті Кривому Розі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (50029 місто Кривий Ріг , вул. Ватутіна 35 ) у якості заінтересованої особи. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у справі можливо ухвалити рішення про відмову в задоволенні заяви. ІV. Обставини справи, встановлені судом Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, зареєстрованого шлюб 26 листопада 1999 року, актовий запис №868 між [PERSON] та [PERSON] . Судом встановлено, що представник заявника [PERSON] суду пояснила, що шлюб розірвано в Держава Ізраїль, є відповідне судове рішення. До компетентного судового органу Держави Ізраїль для отримання копії судового рішення про розірвання суду не звертались, у зв`язку відсутністю грошових коштів, на даний час донька знаходиться на заробітках в Москві. V. Застосоване судом законодавство В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч. 5 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту розірвання шлюбу. Відповідно до ч. ч. 2, 3, 4 ст. 49 ЦК України актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Як визначено у ч. 1 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про реєстрацію, розірвання шлюбу підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", внесення відомостей про народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть здійснюється відділами державної реєстрації актів цивільного стану шляхом складання актового запису цивільного стану в електронному вигляді у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та на паперових носіях. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Згідно до роз`яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах РАГС не зберігся відповідний запис чи відмовлене в його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акта громадського стану. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за № 5 Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.1998 року №15, суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. ЦПК України встановлено, що: відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. (статті 12 і 81); суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13); обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82); доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76); належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77); згідно ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. у відповідності до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. VI. Висновки суду Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на відсутність підстав для встановлення факту розірвання шлюбу, оскільки заявник в разі наявності відповідного судового рішення Держави Ізраїль, має право його отримати та звернутися до компетентних органів України з вимогою про реєстрацію відомостей розірвання шлюбу та відсутність грошових коштів для отримання судового рішення про розірвання шлюбу в Держави Ізраїль, не є правовою підставою про встановлення факту розірвання шлюбу компетентним судом України. В зв`язку з чим, заявлені вимоги не підлягають задоволенню, оскільки не засновані на законі, та не знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду. VII. Судові витрати Враховуючи думку сторін та виходячи з вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає, що понесені заявницею судові витрати зі сплати судового збору слід залишити за нею.

Outcome: dismissed