Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

[PERSON] виклад позицій позивача та відповідача 07.11.2018 року ФГ "Слобідське" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. У обґрунтування позовних вимог ФГ "Слобідське" зазначило, що 23 квітня 2014 року укладено договір, відповідно до якого [PERSON] надає, а ФГ "Слобідське" в особі голови ФГ [PERSON] приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею 1,1288 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Клекотинської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, строком на десять років. 02 травня 2014 року проведено державну реєстрацію зазначеного договору, а 06 травня 2014 року сторонами договору укладено акт про передачу та прийом земельної ділянки, відповідно до якого [PERSON] передав, а ФГ "Слобідське" прийняло в користування земельну ділянку площею 1,1288 га на території Клекотинської сільської ради Шаргородського району Вінницької області. Позивач зобов'язання за договором виконує, разом з тим відповідач протягом 2017 року неодноразово звертався до позивача з пропозицією розірвати Договір оренди землі від 23.04.2014 року у зв'язку з тим, що він має намір самостійно обробляти належну йому земельну ділянку. Пропозиція [PERSON] була відхилена господарством, після чого [PERSON] здійснив самовільний захват орендованої ФГ земельної ділянки і почав перешкоджати орендарю користуватися нею. Так, навесні 2018 року, до початку польових робіт, позивачем було виявлено, що [PERSON] незважаючи на те, що договір оренди землі від 23.04.2014 року є чинним, оскільки угоди про розірвання договору чи припинення його дії між позивачем і відповідачем не укладалися і зобовязання за ним мають виконуватися належним чином, переорав спірну земельну ділянку та засіяв пшеницею, а в подальшому зібрав врожай, тобто своїми діями\~ позбавив позивача права користування орендованою земельною ділянкою. З приводу неправомірних дій відповідача, ФГ "Слобідське" в квітні 2018 року звернулося до Управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, яке 18.05.2018 року провело позапланову перевірку дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельної ділянки площею 1,1288 га з кадастровим номером 0525383000:02:001:0153, в результаті якої встановлено факт самовільного зайняття земельної ділянки. 14 липня 2018 року керівник ФГ "Слобідське" при об'їзді полів виявив, що невідомі особи збирають врожай на спірній земельній ділянці, про що повідомив у поліцію. За результатами даного звернення Шаргородським ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області встановлено, що урожай пшениці на орендованій ФГ "Слобідське" земельній ділянці зібрав [PERSON] ФГ "Слобідське" на підставі договору оренди є землекористувачем і має право самостійно, згідно з умовами договору, господарювати на цій земельній ділянці, і відповідно до вимог ст.95 ЗК України та ст.25 ЗУ "Про оренду землі", має право власності на посіви і насадження сільськогосподарських культур на ній, та на отриману від господарювання продукцію. Відповідно до вимог ст.152 ЗК України, позивач має право на звернення до суду з позовом про усунення будь-яких порушень його прав на користування земельною ділянкою, а також на відшкодування збитків. Частиною 2 ст.27 ЗУ "Про оренду землі" передбачено, що позивач, як орендар земельної ділянки на підставі чинного договору оренди, має право на витребування орендованої земельної ділянки з чужого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод\~ у користуванні нею. У судовому засіданні представник позивача ФГ "Слобідське" - адвокат [PERSON], який діє на підставі ордера серії ВН № 083884 від 06.11.2018 року (а.с.19), підтримав позовні вимоги ФГ, посилаючись на ті ж самі обставини, що і в позовній заяві. Просив суд зобовязати відповідача [PERSON] усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом заборони останньому здійснювати будь які дії на земельній ділянці площею 1,1288 га з кадастровим номером 0525383000:02:001:0153, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Клекотинської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, до моменту припинення дії договору оренди землі, укладеного 23 квітня 2014 року між [PERSON] та ФГ "Слобідське", зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та стягнути з відповідача на користь підприємства сплачений при зверненні до суду судовий збір. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, не заперечував того факту, що він без згоди орендаря у 2018 році самостійно обробляв належну йому земельну ділянку і має намір обробляти ії надалі, вже зорав і засіяв озиминою, оскільки спірна земельна ділянка є його власністю і він бажає господарювати на ній сам, а директор ФГ "Слобідське" [PERSON], при укладенні договору оренди землі від 23.04.2014 року обіцяв, що поверне земельну ділянку на першу його вимогу, але свого зобов'язання не виконує, не дивлячись на те, що він неодноразово у 2017 році звертався до нього по даному питанню. З вказаних підстав вважає позовні вимоги безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню. Відповідач [PERSON] також підтвердив в суді, що ухвалу про відкриття провадження у даній справи з пропозицією надати відзив на позовну заяву та подати зустрічний позов він отримав 21 грудня 2018 року, але своїм правом на подачу відзиву і предявлення зустрічного позову не скористався, оскільки вважає це на даний час недоцільним, поважних причин для невиконання ухвали судді у нього не було. ІІ. Заяви, клопотання сторін Учасники спра, клопотань, пов'язаних з розглядом справи, не заявляли. ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 14.12.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Розгляд справи призначено на 10 годину 30 хвилин 11 січня 2019 року, з повідомленням (викликом) сторін, згідно з положеннями ст.279 ЦПК України. Клопотань від сторін про інше не надходило. Вказаною ухвалою суду відповідачеві запропоновано надати в 15-денний строк з дня отримання даної ухвали відзив на позовну заяву та, у разі необхідності подати зустрічний позов (а.с.26). Ухвалу суду від 14.12.2018 року направлено на адресу відповідача, яку він отримав 21.12.2018 року (а.с.29). Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подав, зустрічного позову не предявляв. Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення судом не встановлено. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин У справі, яка розглядається судом, встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,1288 га на території Клекотинської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 008253, виданим Шаргородською райдержадміністрацією 14.09.2012 року (а.с. 10). Право власності [PERSON] на земельну ділянку позивачем не оспорюється. 23 квітня 2014 року між [PERSON] та ФГ "Слобідське" укладено договір оренди землі, відповідно до п.п.1,2 якого [PERSON] надає, а ФГ "Слобідське" в особі голови ФГ [PERSON] приймає в строкове платне користування земельну ділянку з кадастровим номером 0525383000:02:001:0153 загальною площею 1,1288 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Клекотинської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, строком на десять років (а.с.6-8). Зазначений договір оренди землі від 23 квітня 2014 року, відповідно до вимог ст.6 ЗУ "Про оренду землі", зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02.05.2014 року державним реєстратором [PERSON], номер запису про інше речове право 5566863, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (а.с.11). Згідно акту про передачу та прийом земельної ділянки від 06.05.2014 року орендодавець [PERSON] передав земельну ділянку розміром 1,1288 га в адмінмежах Клекотинської сільської ради Шаргородського району Вінницької області для ведення товарного сільськогосподарського вирорбництва орендареві ФГ "Слобідське", терміном на десять років (а.с.9). Договір оренди землі від 23 квітня 2014 року, укладений між сторонами даного цивільно правового спору є чинним, угода про його розірвання між сторонами Договору не укладалась, в судовому порядку договір не розривався і не визнавався недійсним. Вказані обставини не заперечуються сторонами в судовому засіданні. Таким чином, між ФГ "Слобідське" \~та відповідачем склалися та існують на даний час договірні відносини, що породжують взаємні права та обовязки, передбачені Земельним кодексом, Цивільним кодексом, Законом\~ України "Про оренду землі", законами України, іншими нормативно правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. За загальними правилами, встановленими у статтях 509, 526 ЦК України зобовязання, які виникли між сторонами даного цивільно правового спору, мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства…" Навесні 2018 року позивачем було виявлено, що відповідач [PERSON] встановив межові знаки на спірній земельній ділянці, переорав її та засіяв пшеницею, а в подальшому зібрав врожай. Вказаного факту в судовому засіданні не заперечував відповідач [PERSON], який підтвердив, що використовує належну йому на праві власності земельну ділянку і буде використовувати надалі, оскільки це його власність і він бажає господарювати на ній самостійно, у звязку з чим зібрав врожай 2017 року та зорав і засіяв змелельну ділянку озиминою у 2018 році. З приводу\~дій відповідача,\~ФГ "Слобідське"\~ в\~квітні 2018\~року звернулося\~до Управління\~контролю за\~використанням та\~охороною земель\~Головного управління\~Держгеокадастру у\~Вінницькій області,\~яке 18.05.2018\~року провело\~позапланову перевірку\~дотримання вимог\~земельного законодавства\~при використанні\~земельної ділянки\~площею 1,1288\~га з\~кадастровим номером\~0525383000:02:001:0153,\~в результаті\~якої встановлено\~факт самовільного\~зайняття земельної\~ділянки (а.с. 12 - 16). 14 липня 2018 року представник ФГ "Слобідське" звернувся до Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області з заявою про те, що невідомі особи самовільно збирають врожай на орендованій господарством земельній ділянці. За результатами розгляду заяви Шаргородським ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області встановлено, що урожай пшениці на орендованій ФГ "Слобідське" земельній ділянці зібрав [PERSON]В.( а.с.17). Отже, при розгляді даного цивільно правового спору судом встановлено наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: дії [PERSON] є неправомірними, між його діями та позбавленням можливості орендаря використовувати обєкт оренди є безпосередній причинний звязок і вина відповідача, що є підставою для цивільно правової відповідальності [PERSON] V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Фактичним обставинам, встановленим судом відповідають договірні правовідносини щодо речового права на чуже майно, права оренди земельної ділянки, порядок виконання зобов'язань відповідно до умов договору оренди земельної ділянки, які регулюються ст.ст.13, 41, 68 Конституції України, ст.ст.6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 року), ЗУ "Про оренду землі", ЗК України, ЦК України, Договором оренди землі від 23.04.2014 року. Відповідно до ст.13\~Конституції України, держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання… Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю… Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що\~\~ кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Конституція України зобовязує кожного неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей (ст.68 Конституції України). Частиною\~1\~статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини та\~основоположних свобод\~від 04.11.1950\~року,\~яка набрала\~чинності для\~України з\~11.09.1997\~року і\~відповідно до\~ст.9\~Конституції України\~є частиною\~національного законодавства,\~передбачено,\~що кожен\~має право\~на справедливий\~і публічний\~розгляд його\~справи упродовж\~розумного строку\~належним і\~безстороннім судом,\~встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У пункті 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України", пунктах 51, 52 рішення ЄСПЛ від 03.12.2003 року у справі "Рябих проти Росії", пункті 91 рішення ЄСПЛ від 09.11.2004 року у справі "[PERSON] проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Європейський суд з прав людини також акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух …(рішення Європейського суду з прав людини у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16 грудня 1992 року). У пункті 50 рішення у справі "Беллет проти Франції" від 4 грудня 1995 року Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". У силу ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 постанови ПВС України від 12.06.2009 року №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). При цьому суд враховує позиції ЄСПЛ щодо аргументації судових рішень, закріплені, зокрема в п.42 рішення "Бендерський проти України" від 15.11.2007 року, в якому наголошується, що відповідно до\~практики,\~яка відображає\~принцип належного\~здійснення правосуддя,\~судові рішення\~мають достатньою\~мірою висвітлювати\~мотиви,\~на яких\~вони базуються.\~Межі такого\~обовязку можуть\~різнитися залежно\~від природи\~рішення та\~мають оцінюватись,\~виходячи з\~обставин кожної\~справи (рішення\~"Руїз\~Торійа проти\~Іспанії"\~від 09.12.1994\~року).\~Конвенція не\~гарантує захист\~теоретичних та\~ілюзорних прав,\~а гарантує\~захист прав\~конкретних та\~ефективних (рішення\~"Артіко\~проти Італії"\~від 13.05.1980). Право може\~вважатися ефективним,\~тільки,\~якщо зауваження\~сторін насправді\~"заслухані",\~тобто належним\~чином вивчені\~судом \~(п.33\~рішення від\~21.03.2000\~року у\~справі "Дюлоранс\~проти Франції";\~пп.\~32\~ 35\~рішення від\~07.03.2006\~року у\~справі "Донадзе\~проти Грузії"). Згідно з положеннями ч.1 ст.\~4\~ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений \~ \~ \~ \~ законом або договором (стаття 5 ЦПК України). За приписами ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ \~ \~ \~ \~ Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст.15 ЦК України). Постановою Пленуму ВС України №2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз'яснено, що під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. \~ \~ \~ \~ \~ Частиною\~ 3\~ст.\~12,\~ст.ст.\~76\~-\~81\~ЦПК України\~передбачено,\~що кожна\~сторона повинна\~довести ті\~обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених законом.\~Доказування не\~може ґрунтуватися\~на припущеннях.\~Засобами доказування\~у цивільній\~справі є\~показання свідків,\~письмові докази,\~речові і\~електроні \~докази і\~висновки експертів.\~Суд приймає\~до розгляду\~лише ті\~докази,\~які мають\~значення для\~справи.\~Обставини,\~які за\~законом повинні\~бути підтвердженні\~певними засобами\~доказування,\~не можуть\~підтверджуватися іншими\~засобами доказування.\~Кожна сторона\~має довести\~ті обставини,\~на які\~ вона\~посилається як\~на підставу\~своїх вимог\~або заперечень,\~крім випадків,\~встановлених законом. Статтею ст. 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. \~ Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ст.317 ЦК України). \~Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст.319 ЦК України). Згідно з положеннями ст.2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.\~ Відповідно до ст.93 ЗК України та ст.1 Закону України "Про оренду землі", право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької і іншої діяльності. Згідно з ч.4 ст.124 ЗК України,\~ передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав (ст.125 ЗК України). На підставі ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформляється відповідно до ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" . У силу ч. 1 ст. 792 ЦК України, ст.17 ЗУ "Про оренду землі", в редакції яка діяла на час укладення договору, передача обєкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі. Статтею 24 ЗУ "Про оренду землі" передбачено, що орендодавець зобовязаний передати в користування земельну ділянку у стані, що відповідає вимогам договору оренди і не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. Вказаний обовязок передбачений і п.29 договору оренди землі від 23.04.2014 року (а.с.7). Договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства… Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально (ст.13, ч.1 ст.14 ЗУ "Про оренду землі"). Право оренди земельної ділянки позивачем ФГ "Слобідське" сторонами не оспорюється і доказуванню не підлягає. Орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці громадянами і юридичними особами України, іноземцями, особами без громадянства, іноземними юридичними особами, у тому числі міжнародними обєднаннями та організаціями (ч.ч.1, 2 ст.27 ЗУ "Про оренду землі"). Вказана норма ЗУ "Про оренду землі" кореспондується із нормою ст.391 ЦК України щодо права власника майна вимагати усунення перешкод\~ у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати захисту свого права від особи, яка перешкоджає йому користуватися та розпоряджатися своїм майном. Позивачем у такому позові може бути і субєкт зобовязальних прав, що повязані з орендою, в даному випадку це орендар земельної ділянки - ФГ "Слобідське". Згідно з положеннями ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач має право на звернення до суду з позовом про усунення будь-яких порушень його прав на користування земельною ділянкою, а також на відшкодування збитків. Частиною 2 ст.27 ЗУ "Про оренду землі" передбачено, що орендар земельної ділянки на підставі чинного договору оренди, має право на витребування орендованої земельної ділянки з чужого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод\~ у користуванні нею. Предметом позову є вимога позивача ФГ "Слобідське" про усунення з боку відповідача перешкод у здійсненні ним права користування майном - шляхом утримання від користування, обробітку, засіву спірної орендованої земельної ділянки. Підставою позову ФГ "Слобідське" слугують посилання позивача на належне йому право користування та розпорядження майном, а також дії відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення ним цих правомочностей. Згідно з вимогами діючого законодавства, об'єктом даної категорії позовів є усунення триваючого правопорушення, яке збереглося до моменту подання позову до суду. При розгляді даного цивільно правового спору позивачем доведено наявність обєктивно існуючих перешкод у здійсненні ним своїх правомочностей та встановлено судом наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: дії [PERSON] є неправомірними, між його діями та позбавленням можливості орендаря використовувати обєкт оренди є безпосередній причинний звязок і вина відповідача, що є підставою для цивільно правової відповідальності [PERSON] \~ \~ \~ \~ \~ VІ. Висновки суду Аналіз перевірених і оцінених у судовому засіданні доказів в підтвердження позовних вимог та їх заперечень переконує суд, що позивачем надано належні та допустимі докази, в силу вимог ст.ст. 76 - 81 ЦПК України, на підтвердження того, що [PERSON] чинить перешкоди ФГ "Слобідське" у використанні обєкту оренди за договором від 23.04.2014 року\~ згідно з його умовами та метою, дії останнього є неправомірними, отже право ФГ "Слобідське" як орендаря на користування орендованою земельною ділянкою порушено і підлягає судовому захисту шляхом усунення перешкод у користуванні нею. До вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини. Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. VІІ. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних із розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст.141 ЦПК України). Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, то з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача ФГ "Слобідське" судовий збір, сплачений ним при зверненні до суду в розмірі 1762,00 грн. \~ \~ \~ \~ \~На підставі\~викладеного та\~

Outcome: approved