Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

У червні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому, враховуючи уточнення позовних вимог, просила позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їхніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , та стягувати із кожного з них аліменти на дітей у розмірі ⅓ частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову зазначала, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, остання є її дочкою. Від шлюбу відповідачі мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] , які проживають із нею, своєю бабусею. Шлюб між відповідачами розірваний, жодної участі у вихованні своїх дітей вони не беруть, від покладених на них законом батьківських обов`язків ухиляються. Педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової чи будь-якої допомоги у вихованні дітей їй не надають. Матір дітей відповідач [PERSON] веде аморальний спосіб життя, приймає наркотики, займається крадіжками в магазинах. Був випадок, що вона залучала до крадіжок малолітнього сина [PERSON] . Броварським міськрайонним судом Київської області відносно [PERSON] розглядаються три кримінальні провадження за обвинуваченням її у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 КК України. Із 16 січня 2020 року [PERSON] з дітьми не проживає, не працює, їм не допомагає, дітей не виховує. Батько дітей відповідач [PERSON] був неодноразово засуджений за тяжкі злочини, не проявляє ніякої заінтересованості у вихованні дітей. Про те, що відповідачі не беруть жодної участі у вихованні дітей свідчать надані суду характеристики на дітей, акти обстеження житлово-побутових умов проживання дітей. Усі питання щодо виховання дітей вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідачів. Її малолітні онуки [PERSON] та [PERSON] проживають разом із нею та знаходяться на повному її утриманні. Батьки цих дітей своїх батьківських обов`язків не виконують, про дітей вони не піклуються. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, надала суду пояснення, аналогічні викладеному, просила суд задовольнити заявлені нею позовні вимоги в повному обсязі. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечувала. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] повторно у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином за зареєстрованим місцем їхнього проживання, про причини неявки суд вони не повідомили, відзив на позов та заяву про розгляд справи за їхньої відсутності до суду не подавали. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Броварської міської ради Київської області Алієва К.П. у суді позов і висновок про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав підтримала, просила суд задовольнити заявлені [PERSON] позовні вимоги повністю. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач проти такого вирішення справи не заперечує. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Провівши заочний розгляд справи, з`ясувавши позицію позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що з 19 лютого 2011 року відповідачі у справі [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі. Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 жовтня 2017 року, ухваленим у цивільній справі № 361/5196/17, шлюб між ними розірвано. Від цього шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до наказів Служби у справах дітей Броварської міської ради Київської області від 08 вересня 2020 року за № 314/01-10, 315/01-10 малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] тимчасово влаштовано в сім`ю [PERSON] , бабусі цих дітей. Згідно із актом обстеження умов проживання від 30 липня 2020 року, складеного депутатом Броварської міської ради Київської області Сенько Л.І., проведених за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що [PERSON] тривалий час за місцем реєстрації не проживає, місце проживання її невідоме, участі у вихованні дітей не приймає, матеріально їх не забезпечує, життям дітей не цікавиться. Батько дітей [PERSON] вихованням дітей також не займається, матеріальної допомоги їм не допомагає, проживає в іншому місті. Шлюб між батьками вказаних дітей розірваний. Усю відповідальність за життя дітей несе їхня бабуся [PERSON] , позивач у справі. У характеристиці, виданій закладом дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу "Капітошка" від 27 липня 2020 року, зазначено, що [PERSON] перебуває на навчанні з 08 жовтня 2019 року, за короткий термін перебування в закладі поведінка дитини адекватна до ситуації, легко контактує з однолітками, має охайний вигляд. Дитиною опікується її бабуся [PERSON] . У характеристиці, виданій Броварською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 10, від 28 липня 2020 року зазначено, що [PERSON] навчається у цій школі в першому класі. Сім`я неповна, батьки розлучені, має молодшу сестру трьох років, проживає в квартирі разом із бабусею та сестрою. Ставлення до навчання не стійке, на уроках працює повільно, виявляє помірну активність, відвідує школу регулярно, має чистий і охайний зовнішній вигляд, до уроків готується. Участь у житті та навчанні учня приймають його бабуся та рідна тітка, вони ж забирають його зі школи. Успішністю [PERSON] цікавиться лише його бабуся, батьків за час навчання дитини в школі жодного разу не бачили, по телефону з ними не спілкувалися. Із довідки про заробітну плату від 28 липня 2020 року видно, що з 22 травня 2017 року позивач [PERSON] працює фахівцем в Акціонерному товаристві "Укрпошта" та отримує середній заробіток в розмірі 11731 грн. 16 коп. 14 вересня 2020 року спеціалістами Служби у справах дітей Броварської міської ради Київської області складено акт обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , у якому зазначено, що квартира мебльована, санітарно-гігієнічний стан житла задовільний, продуктами харчування двоє онуків забезпечені. Кожен онук має окрему кімнату, у якій є ліжко, шафа, письмовий стіл та іграшки. За вказаною адресою зареєстровані позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] , остання тривалий час у квартирі не проживає, своїх батьківських обов`язків вона не виконує. Малолітні діти [PERSON] та [PERSON] перебувають на утриманні бабусі. Батьки дітей [PERSON] та [PERSON] тривалий час не виконують свої батьківські обов`язки, з дітьми не проживають, дітьми не опікуються. Умови проживання дітей задовільні. 15 вересня 2020 року Службою у справах дітей Броварської міської ради Київської області надано висновок про можливість громадянки України [PERSON] виконувати обов`язки опікуна, у якому зазначено, що її поставлено на облік потенційних опікунів у Службі 15 вересня 2020 року за № 179. 08 вересня 2020 року Органом опіки та піклування Броварської міської ради Київської області надано висновок за № 675 про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів [PERSON] і [PERSON] відносно двох їхніх малолітніх дітей: сина [PERSON] та дочки [PERSON] , оскільки батьки цих дітей від виконання своїх батьківських обов`язків ухиляються, про дітей не піклуються, їх вихованням та утриманням не займаються та з дітьми не проживають, їх навчанням не цікавляться, свідомо переклали всю відповідальність за життя і здоров`я дітей на їхню бабусю [PERSON] . Також із даного висновку вбачається, що з 03 лютого 2020 року сім`я [PERSON] перебуває під соціальним супроводом Броварського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, у зв`язку з неналежним виконанням батьками обов`язків по вихованню дітей. Під час відвідування родини, [PERSON] поводила себе агресивно та відмовлялася спілкуватися з працівниками Центру. Зі слів [PERSON] , її дочка [PERSON] вживає наркотичні речовини, від лікування відмовляється, так як не визнає себе залежною. Відповідно до протоколу бесіди з дитиною від 20 травня 2020 року, малолітньої [PERSON] під час проведеного тестування продемонстрував надійний тип прив`язаності до тітки і бабусі, в його світогляді вони є головними авторитетними захищаючими фігурами, їм він беззаперечно довіряє, батьків як захищаючі фігури не сприймає. Данііл розповів, що мама майже ніколи не буває вдома, іноді приходить додому переодягнутися, майже ніколи вдома не ночує, зауважив, що мати часто говорить йому неправду. Також розповів, що не знає, де проживає його батько, останнього разу батька він бачив взимку, зі слів [PERSON] батько йому нічого не купував, не пригадує, що він вітав його зі святами. З бесіди з дитиною можна зробити висновок, що [PERSON] та його сестру Лізу всім забезпечує бабуся або тітка, бабуся кожного дня вкладає їх спати, готує дітям їжу, допомагає одягатися, водить до школи та дитячого садочка, допомагає дітям робити уроки. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки чи інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року № 2402-III встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом ч. ч. 2, 3 ст. 150, ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пленум Верховного Суду України в абз. 2 п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У ст. 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків відносно двох своїх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] ,ухиляються, із дітьми вони не проживають, участі в їхньому житті та вихованні не беруть, матеріальної допомоги їм не надають, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] в частині позбавлення відповідачів батьківських прав стосовно зазначених двох дітей ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. За змістом ч. 4 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", ч. 2 ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. У ч. 2 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснив, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За змістом ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач [PERSON] , з якою проживають двоє її малолітніх онуків: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , заявила вимоги про стягнення із кожного з відповідачів [PERSON] та [PERSON] аліментів на дітей в розмірі по ⅓ частки заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Судом встановлено, що двоє малолітніх дітей відповідачів постійно проживають разом із їхньою бабусею позивачем [PERSON] , перебувають на повному її утриманні, відповідачі будь-якої матеріальної допомоги дітям не надають та про них не піклуються, хоча як батьки відповідно до закону зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Враховуючи наведене вище, суд вважає, що позов [PERSON] в частині стягнення із [PERSON] та [PERSON] , з кожного окремо, аліментів на їхніх двох малолітніх дітей у розмірі ⅓ частки заробітку (доходу) ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" у справах про стягнення аліментів позивачі від сплати судового збору звільняються. Виходячи з наведеного, з кожного з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 840 грн. 80 коп. згідно із вимогами ч. ч. 1, 2, 6 ст. 141 СК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved