Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

27 січня 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до ДП "Волиньвугілля" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Свої вимоги обґрунтовує тим, що працював гірником підземним у ВП "Шахтоуправління" Нововолинське" ДП "Волиньвугілля". 30 вересня 2015 року був звільнений з підприємства за п.1 ст.40 КЗпП України, у зв'язку з скороченням штату працівників. У день звільнення роботодавець не виплатив йому заробітну плату за вересень 2014 року, а виплатив її частинами протягом двох місяців 2014 року: 31 жовтня 2014 року 3430,90 грн., 06 листопада 2014 року 11980,56 грн., 24 листопада 2014 року 2977,47 грн., 01 грудня 2014 року 699,99 грн. і 02 грудня 2014 року 1006,78 грн. Тобто заборгованість по заробітній платі була повністю виплачена відповідачем 02 грудня 2014 року, а не у день звільнення 30 вересня 2014 року, як це передбачено чинним законодавством. Отже, за період з 01 жовтня 2014 року (наступний день після звільнення) по 01 грудня 2014 року (останній день, що передує дню виплати заборгованості) минуло 44 дні, і враховуючи, що його середній заробіток становив 251,73 грн., просить суд стягнути з відповідача на його користь 11076,12 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з'явились. Представник позивача [PERSON] подала до суду письмову заяву, просить справу слухати у її відсутності та у відсутності позивача, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задоволити, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.19). Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про отримання судової повістки (а.с.39). Суд, у відповідності до ст.224, ст.225 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, проводиться в день звільнення, або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. З досліджених в судовому засіданні письмових доказів вбачається, що [PERSON] звільнений з ВП ""Шахтауправління" Нововолинське" ДП "Воиньвугілля" 30 вересня 2014 року на підставі ч.1 ст.40 КЗпП України (скорочення штату працівників) (а.с.4). Відповідно до довідки відповідача №1833/14 від 17 грудня 2014 року середньоденна заробітна плата позивача становила 251,73 грн. (а.с.5). Згідно виписки по картковому рахунку позивача, наданого ТВБВ №10002/0107 Ат "Ощадбанк" відповідач виплатив [PERSON] заборгованість по заробітній платі в повному розмірі 02 грудня 2014 року (а.с.6-7) Таким чином, суд задоволює позов і стягує з відповідача ДП "Волиньвугілля" в користь [PERSON] 11076,12 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 жовтня 2014 року по 01 грудня 2014 року включно, з розрахунку 251,73 (середньоденний заробіток [PERSON]М.) х 44 (робочі дні за вищевказаний період). Також, суд стягує з відповідача ДП "Волиньвугілля" в дохід держави 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved