Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до Комунального закладу "Путильська центральна районна лікарня" про поновлення на роботі та відшкодування заробітної плати за час вимушеного прогулу, посилаючись на те, що вона 25 серпня 1993 року була прийнята на роботу на посаду машиніста з прання білизни в комунальний заклад «Путильська центральна районна лікарня». В її службові обов'язки входило прийом білизни з усіх відділень лікарні, сортування, прання білизни та сушка білизни, прасування білизни, пересортування та видача у відділення. Позивачка в позові зазначає, що 23 серпня 2014 року вона на вихідні дні поїхала до своїх дітей до міста Одеси на станцію Роздільна. Того ж дня її син придбав їй білет на зворотній шлях. Так як ці дні припадали на вихідні і на святкування Дня Незалежності України, білетів назад на 24 серпня 2014 року не було, а були тільки білети на 25 серпня 2014 року. Про це їй стало відомо тільки тоді, коли вона приїхала в Роздільну 24 серпня 2014 року. Вона мала надію на те, що встигне на роботу у вівторок 26 серпня 2014 року. Однак виявилося що потяг прибув до Чернівців о 08-55 год 26 серпня 2014 року. Зрозумівши, що вона не встигає вчасно прибути на роботу, вона намагалася додзвонитися в лікарню, однак у телефоні сіла зарядка. Вона приїхала до Путили з Чернівців близько 13год. 30хв. і одразу ж пішла на роботу. Всі відділення знесли їй білизну і вона стала працювати. Десь близько 16 години до неї у пральне відділення зайшла виконуюча обов'язки головного лікаря Карпенко O.E. якій вона пояснила причину своєї затримки по виходу на роботу і попросила вибачення. З того часу вона справно продовжувала виходити на роботу. Однак після закінчення роботи 1 вересня 2014 року Шахрай повідомила її, що її звільнено з роботи 27 серпня 2014 року. В позові зазначає, що вважає що дії адміністрації КЗ Путильська ЦРЛ про її звільнення по п.4 ст.40 КЗпП України є незаконними, оскільки ніхто не з'ясовував причин запізнення на роботу, що мало місце 26 серпня 2014 року, не враховано обставин спізнення, які на її думку є поважними при чинами. Адже її відсутність на роботі в той день була пов'язана з об'єктивною неможливістю встигнути вчасно вийти на роботу через графік руху поїздів. Її поїздка в Роздільну була пов'язана з необхідністю доставлення ліків для внучки. На підставі викладеного просить суд визнати незаконним та скасувати наказ по Комунальному закладу "Путильська центральна районна лікарня" за №9к-зв від 02 вересня 2014 року про її звільнення за прогул без поважних причин п.4 ст.40 КЗпП України. Зобов'язати Комунальний заклад "Путильська центральна районна лікарня" внести зміни в трудову книжку анулювавши запис за №8 та поновити на посаді машиніста з прання білизна КЗ "Путильська центральна районна лікарня". Стягнути з Комунального закладу "Путильська центральна районна лікарня" на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та надали пояснення аналогічні позовній заяві, просили суд позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та надав пояснення аналогічні запереченню на позов. Також пояснив суду, що при звільнення позивача не приймались до уваги її письмові пояснення від 28.08.2014 року, оскільки [PERSON] 26 серпня 2014 року відмовилась від будь-яких пояснень, вважає, що звільнення позивачки відбулось з дотриманням трудового законодавства. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та його представник надали суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовної вимоги про визнання незаконним та скасування наказу по Комунальному закладу "Путильська центральна районна лікарня" за №9к-зв від 02 вересня 2014 року про звільнення за прогул без поважних причин п.4 ст.40 КЗпП України. Зобов'язати Комунальний заклад "Путильська центральна районна лікарня" внести зміни в трудову книжку анулювавши запис за №8 та поновлення на посаді машиніста з прання білизна КЗ "Путильська центральна районна лікарня". Судом встановлено, що 25 серпня 1993 року позивачка [PERSON] на підставі наказу за №80 була зарахована на посаду прачки КЗ "Путильська центральна районна лікарня", даний факт підтверджується копією трудової книжки /а.с.7/. Наказом т.в.о. головного лікаря КЗ "Путильська центральна районна лікарня" від 02 вересня 2014 року за №9к-зв, [PERSON] машиніста з прання білизни звільнено 02.09.2014р. за прогул без поважних причин, що мав місце 26.08.2014р. (п.4 ст.40 КЗпП України /а.с.5/. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України (далі по тексту КЗпП України) трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. В правових позиціях ВСУ викладених в рішенні від 19 жовтня 2011 року по справі № 6-56708св10, зазначено, що законодавством не визначено переліку обставин, за наявності яких прогул уважається вчиненим з поважних причин, тому, вирішуючи питання про поважність причин відсутності працівника на роботі, звільненого за п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України, суди повинні виходити з конкретних обставин і враховувати будь-які докази із числа передбачених ст.57 ЦПК. Крім встановлення самого факту відсутності працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, визначальним фактором для вирішення питання про законність звільнення позивачки з роботи є встановлення поважності причин відсутності. Суд повинен встановити як причину відсутності на робочому місці, так і поважність причин відсутності. Слід звернути увагу, що окремі обставини можуть виключати відсутність працівника як прогул. Як встановлено судом, під час допиту в якості свідка позивача, остання 23 серпня 2014 року на вихідні дні поїхала до своїх дітей до міста Одеси на станцію Роздільна, дана поїздка зумовлена тим, що в [PERSON] народилась внучка. Того ж дня її син придбав їй білет на зворотній шлях. Так як дані дні припадали на вихідні і на святкування Дня Незалежності України, білетів назад на 24 серпня 2014 року не було, а були тільки білети на 25 серпня 2014 року. Про це їй стало відомо тільки тоді, коли вона приїхала в Роздільну 24 серпня 2014 року, у зв'язку з чим, остання повернулась до Чернівців о 08-55год. 26 серпня 2014 року та приїхала до Путили з Чернівців близько 13год. 30хв. Факт поїздки в судовому засіданні також підтвердив свідок [PERSON], а також підтверджується копією посадочного документу /а.с.8/. також як встановлено судом, в подальшому [PERSON] подала до адміністрації закладу письмові пояснення, в яких чітко зазначила причину запізнення на роботу, дані пояснення не були прийнятті до уваги, у зв'язку з тим, що остання подала їх з запізненням, оскільки остання 26.08.2014р. відмовилась від будь-яких пояснень /а.с.20/. Дані докази на думку суду свідчать про те, що [PERSON] була відсутня на робочому місці більше трьох годин з поважних причин. Заслухавши доводи сторін, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved