Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

позивач [PERSON], звернулась в суд з позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON], яка померла [INFO] є матір'ю [PERSON], [INFO] та визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті мами-[PERSON] яка померла [INFO], право на земельну частку (пай)розміром 2,06 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка розташована на території Чорноострівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, на яку померла мала право на підставі сертифіката на земельну частку(пай) серія [NUMBER] який виданий Жидачівською районною державною адміністрацією Львівської області 24 жовтня 1996 року. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що [INFO] померла її матір-[PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина, до якої, серед іншого, входить право на земельну частку (пай) площею 2,06 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка розташована на території Чорноострівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, на яку померла мала право на підставі сертифіката на земельну частку(пай) серія [NUMBER] який виданий Жидачівською районною державною адміністрацією Львівської області 24 жовтня 1996 року. За життя мати заповіту не склала, відтак спадкування відбувалось за законом. Вона, як дочка померлої входить до спадкоємців першої черги. Відтак, як єдиний спадкоємець, що виявила бажання отримати свідоцтво про право на спадщину, яку фактично прийняла, оскільки вступила в оперативне управління і користування спадковим майном, звернулась з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, проте отримав відмову у видачі такого, у зв'язку з розбіжностями в документах, які підтверджують родинний зв'язок "[PERSON]" - "[PERSON]", а також з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну частку (пай), що знаходиться на території Чорноострівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належала померлій та є спадковим майном. Вказана відмова позбавляє її можливості належним чином реалізувати свої спадкові права, а тому змушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві та просить їх задовольнити. Представник відповідача Ходорівської об'єднаної територіальної громади - Коцовський О.Т. подав заяву, в якій просить розглянути дану справу за відсутності представника, оскільки позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення. Відповідно до ч. 3 ст. 13, ч. 2 ст. 49, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, за правилом ч. 1 ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу. Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. В судовому засіданні встановлено та підтверджується долученою копією свідоцтва про смерть, що [INFO] в с. Чорний Острів, Жидачівського району, Львівської області, померла [PERSON], про що 16 лютого 1999 року складено відповідний запис №4 та Чорноострівською сільською радою Жидачівського району Львівської області, від 16 лютого 1999 року, видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (арк. справи 8). Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. А відтак, при постановленні рішення по даній справі, слід керуватися положенням ЦК УРСР в редакції 1963 року. Окрім цього, при вирішенні вказаного судового спору також слід керуватися нормами ЦК України 2004 року, оскільки спадкування спадкового майна має місце після прийняття нового Цивільного Кодексу України. Спадщина відкрилася в цей же день, [INFO] відповідно до вимог статті 525 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин). Судом встановлено, що спадщина померлої складається із земельної ділянки (пай) площею 2,06 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка розташована на території Чорноострівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, на яку померла мала право на підставі сертифіката на земельну частку(пай) серія [NUMBER] який виданий Жидачівською районною державною адміністрацією Львівської області 24 жовтня 1996 року (арк. справи 11). Так, згідно із витягом №0-1309-0.3-1097/2-17, який виданий відділом у Жидачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 23 травня 2017 року, сертифікат на право на середню земельну частку (пай) серія [NUMBER] виданий [PERSON], зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів по Чорноострівській сільській раді за №490, розміром 2,06 в умовних кадастрових гектарів. Така перебуває у колективній власності ССП ім. П.Сагайдачного і її вартість становить 49906,09 грн. Державний акт на право власності на землю взамін на сертифікат на право на земельну частку (пай) не видавався (арк. справи 10). Заповіту спадкодавець [PERSON] щодо розпорядження своїми правами на випадок смерті не складала, що підтверджується довідкою, яка видана виконкомом Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області від 30 травня 2017 року за вих. №481. Окрім того, з вказаної довідки вбачається, що до дня смерті та на день смерті [PERSON] разом з нею була зареєстрована та проживала дочка [PERSON], яка здійснювала за нею догляд (арк. справи 9). З долученої до матеріалів справи копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07 червня 1954 року, вбачається, що матір'ю позивача-[PERSON]. вказана: [PERSON] (арк. справи 6). З наявної в наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], вбачається, що по батькові спадкодавця вказано як "[PERSON]". Відтак, наявні розбіжності у написанні по батькові матері позивача у належному їй свідоцтві про народження та правовстановлюючому документі матері, яка померла [INFO]. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв'язку з втратою годувальника. Так, правильність написання по батькові матері позивача як "[PERSON]" підтверджується наявними в матеріалах справи копіями сертифіката на право на земельну частку (пай), свідоцтва про смерть серії [NUMBER]. Факт, що [PERSON], яка померла [INFO] є дійсно мамою [PERSON], окрім вищенаведених документів, додатково підтверджується довідкою, яка видана виконкомом Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області від 30 травня 2017 року за вих. №481(арк. справи 9). Враховуючи вищенаведені факти, суд приходить до переконання про те, що [PERSON], яка померла [INFO] є матір'ю [PERSON], [INFO]. Відтак, позивач як єдиний спадкоємець першої черги є таким, що прийняла спадщину після смерті матері, як така, що вступила в управління і володіння спадковим майном. Разом з тим, згідно із постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій №378/02-31 від 13 липня 2017 року, яка видана завідувачем Жидачівською державною нотаріальною конторою Львівської області, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її мами-[PERSON], котра померла [INFO], у зв'язку з розбіжностями в документах, які підтверджують родинний зв'язок "[PERSON]" - "[PERSON]", а також з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну частку (пай), що знаходиться на території Чорноострівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належала померлій та є спадковим майном (арк. справи 14). Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Разом з тим, відповідно до ч. 3 Указу Президента України "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва", встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об'єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документи, що підтверджують право особи спадкоємця є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності - права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні та розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. Згідно зі ст. 1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" від 05.06.2003 року право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно із ст. ст. 81, 126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, враховуючи, що позивач оформити право на спадкове майно (земельну частку (пай), в нотаріальному порядку не має можливості у зв'язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину; представник відповідача позовні вимоги визнав та проти задоволення позову не заперечує, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому враховуючи наведене, зібрані у справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved