Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

Позивач ДП "ШУ "Південнодонбаське № 1" звернулося до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням - кімнатою в гуртожитку. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач з 28.10.2002 року був зареєстрований проживаючим у гуртожитку за адресою: [ADDRESS], що знаходиться на балансі ДП "ШУ "Південнодонбаське № 1". Відповідач, з 28.10.2002 року, жодного дня у гуртожитку не мешкав, особистих речей не має, місце мешкання відповідача невідомо, що підтверджується актом від 06.06.2014 року. Позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням в гуртожитку [ADDRESS]. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, надала письмову заяву з проханням розглянути справу без його участі, просив суд задовольнити позов з підстав та обґрунтувань вказаних в позові. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був попереджений належним чином у відповідальності до положень ч. 3 ст. 76 ЦПК України. Згідно ст. 157 ЦПК України суд зобов'язаний розглянути справу протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Оскільки суду не відоме зареєстроване у встановленому законом порядку останнє місце проживання відповідача і суд не зобов'язаний проводити його розшук чи виклик через оголошення в пресі, передбачений п.4 ч.3 ст.122 ЦПК України, суд пришов до висновку про можливість розгляду справи без участі відповідача по матеріалах справи з винесенням рішення, без фіксування судового засідання технічними засобами у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України, так як представник позивача також не з'явився в судове засідання, надавши відповідну заяву в порядку ч.2 ст.158 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Як вбачається з позовної заяви [PERSON] 28.10.2002 року був зареєстрований проживаючим у гуртожитку за адресою: [ADDRESS], що знаходиться на балансі ДП "ШУ "Південнодонбаське № 1" і без закріплення ліжко- місця чи кімнати. Відповідно до акту, наданого адміністрацією гуртожитку, відповідач з 28.10.2002 року (з дня реєстрації), жодного дня у гуртожитку не мешкав, особистих речей не має, місце мешкання відповідача невідомо. (а.с. 4). Відповідно до ст.127 Житлового кодексу, гуртожитки призначені для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання. Згідно довідки, наданої ДП "ШУ "Південнодонбаське № 1" балансоутримувача гуртожитку відповідач на підприємстві не працює а тому у нього не виникло навіть право на проживання, а лише відбулася реєстрація. Згідно вимог ст. 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Так як відповідач не мешкав в гуртожитку жодного дня з 28.10.2002 року, тобто, більше шести місяців, без поважних причин, в трудових відносинах з позивачем не знаходиться, він втратив право користування житловим приміщення в гуртожитку. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вибір місця проживання в Україні" передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, визнавши [PERSON] [INFO], таким, що втратив право користування жилим приміщенням в гуртожитку [ADDRESS], так як він без поважних причин не проживав у вказаному приміщенні більше шести місяців, фактично не всилявся до нього, тобто не отримав конкретну кімнату чи місця в ній, та стягнути з відповідача судовий збір, сплачений позивачем. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного, ст.ст.71, 72, 127 ЖК Української РСР,

Outcome: approved