Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ), [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги мотивовано тим, що 02.10.2018 року о 09 год. 50 хв. на вулиці Здолбунівська, 5 «а» в місті Києві сталася дорожньо-транспорта пригода, при якій [PERSON] , керуючи автомобілем «Lexus», д.н.з. [NUMBER] , в порушення вимог п.12.1 ПДР України, не вибрала безпечної швидкості руху, не дотрималась безпечної дистанції, внаслідок чого спричинила зіткнення з автомобілем «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , що призвело до пошкодження належного йому автомобіля. Постановою Дарницького районного суду м. Києві від 30 жовтня 2018 року, яка набула чинності, [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України, із накладенням адміністративного стягнення (штрафу). 17.10.2018 року оцінювачем [PERSON] в ТОВ «Автодім Атлант М» проведено огляд автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , та зафіксовано його пошкодження. Відповідно до рахунку від 17.10.2018 року ТОВ «Автодім Атлант М» вартість ремонту автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , становить 147 750 грн. 16 коп. 23.10.2018 року оцінювачем [PERSON] складено Звіт № 53269 про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу, згідно якого ринкова вартість автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , може становити 343 470 грн. 40 коп., вартість відновлювального ремонту цього автомобіля 138 982 грн. 86 коп., вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , станом на 23.10.2018 року з урахуванням ПДВ та без врахування ВТВ 54 208 грн. На підставі вказаного висновку 04.12.2018 року МТСБУ йому було перераховано страхове відшкодування в сумі 47 748 грн. 97 коп. Оцінювачем [PERSON] на підставі п.п. б п.7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки КТЗ визначено, що коефіцієнт фізичного зносу автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , складає 0,7, з урахуванням якого при визначенні оцінки матеріального збитку автомобіля, він не погоджується, вважаючи його необгрунованим. Й, не погодившись із таким розрахунком, він замовив у ФОП [PERSON] складання іншого звіту - Звіту № 29/02/19 від 08.02.2019 року для визначення вартості матеріального збитку, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , становить 147 323 грн. 10 коп., без урахування коефіцієнта фізичного зносу, тому на підставі Звіту № 29/02/19 від 08.02.2019 року просив стягнути з МТСБУ на його користь частину невиплаченої регламентної виплати у сумі 52 251 грн. 03 коп. (100 000 грн. - 47 748 грн. 97 коп.), а з відповідача [PERSON] - різницю між фактичним розміром шкоди (147 323 грн. 10 коп.) та регламентною виплатою МТСБУ (47 748 грн. 97 коп.), що становить 47 323 грн. 10 коп. (147 323 грн. 10 коп. - 100 000 грн. 00 коп.). В межах проведення підготовчого судового засідання, яке тривало з 11.02.2020 року (а.с. 116 - 117 том 1), з урахуванням строку зупинення провадження по справі з 18.03.2020 року по 09.11.2020 року (а.с. 61-64, 68 том 2), а також перебування справи в суді апеляційної інстанції за апеляційними скаргами позивача на ухвалу суду про призначання експертизи від 18.03.2020 року та на ухвалу суду про витребування доказів від 12.01.2021 року, й за погодженням позивача строк його проведення продовжувався, що підтверджується протоколами судових засідань та звукозаписами таких засідань, в межах яких судом вживалися заходи до розгляду ряду клопотань сторін з метою досягнення завдання підготовчого судового засідання, визначеного ст. 189 ЦПК України (витребування доказів: ухвала суду від 18.03.2020 року (а.с. 236 - 237 том 1), ухвала суду від 12.01.2021 року (а.с. 148 - 150 том 2), проведення призначеної відповідно до ухвали суду від 18.03.2020 року комплексної судової автотоварознавчої та автотехнічної експертизи (а.с. 238 - 239 том 1), без дотримання якої позивач заперечував щодо його завершення, й користуючись процесуальним правом, визначеним п.2 ч.2 ст. 49 ЦПК України, збільшив позовні вимоги, подаши заяву від 04.01.2021 року про прийняття його заяви про збільшення позовних вимог (а.с. 92 - 95 том 2), а також заяву від 16.02.2021 року про поновлення процесуального строку та приєднання додаткових доказів до матеріалів цивільної справи (а.с. 210 - 212, 213 - 214, 215 - 223 том 2). Як передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У відповідності до п.п.3, 4, 5 ч.5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. У підготовчому засіданні суд у разі необхідності заслуховує уточнення позовних вимог та заперечень проти них та розглядає відповідні заяви (п. 2 ч. 2 ст. 197 ЦПК України). Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі стоки законом не визначені, - встановлюються судом (ст. 120 ЦПК України). Відповідно до ч. 3 ст. 189 ЦПК України підготовче провадження має бути проведено протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більш ніж на 30 днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду. Судом прийнято заяву позивача про збільшення позовних вимог від 04.01.2021 року, зважаючи, що така заява подана в межах підготовчого судового засідання. Позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження (п.2 ч.1 ст. 49 ЦПК України). Також позивачем подано заяву від 16.02.2021 року про поновлення строку для подання доказів (а.с. 210 - 212, 213 - 214, 215 - 226 том 2), яка була задоволена судом й за клопотанням позивача поновлено строк звернення до суду. В заяві про збільшення позовних вимог позивач вказав, що ним у самостійний спосіб замовлено проведення автотоварознавчого дослідження в Київському науково - дослідному експертно - криміналістичному центрі МВС України щодо пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , й за висновками експерта № ЕД-19/111-20/58348-АВ від 29.12.2020 року визначено, що вартість відновлювального ремонту після дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02.10.2018 року по вулиці Здолбунівська, 5 «а» в місті Києві, автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , станом на 02.10.2018 року становить 147 540 грн. 58 коп. Кофіцієнт фізичного зносу експертом не розраховувався, а матеріальний збиток завданий власнику автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок пошкодження при ДТП 02.10.2018 року становить 157 128 грн. 47 коп. Вважає, оскільки експертом визначений матеріальний збиток належного йому автомобіля, який був пошкоджений внаслідок винних дій [PERSON] , просить стягнути з [PERSON] 57 128 грн. 47 коп., як різницю між завданим йому збитком в розмірі 157 128 грн. 47 коп. і регламентною виплатою МТСБУ - 100 000 грн. (157 128 грн. 47 коп. - 100 000 грн. 00 коп. = 57 128 грн. 47 коп.), відповідно з МТСБУ просить стягнути 52 251 грн. 03 коп., як різницю між регламентною виплатою (100 000 грн.) й виплаченим МТСБУстраховим відшкодуванням 47 748 грн. 97 коп. (100 000 грн. - 47 748 грн. 97 коп. = 52 251 грн. 03 коп.). Також ним ставиться питання про відшкодування понесених судових витрат: судового збору: 995 грн. 74 коп. (а.с. 1 том 1) + 98 грн. 05 коп. (а.с. 95, 170 том 2) (відповідно до поданої заяви про збільнення позовних вимог від 04.01.2021 року) = 1 093 грн. 79 коп., 1 500 грн. - витрат за проведення оцінки вартості збитку відповідно до Звіту № 29/02/19 від 08.02.2019 року (а.с.102 том 1), 1 015 грн. 20 коп. - понесенних витрат за експертне дослідження від 29.12.2020 року (а.с.95 том 2), 700 грн. 00 коп. - за послуги СТО для проведення огляду автомобіля експертом, витрат на правову допомогу 20 000 грн. 00 коп. відповідно до заяви від 10.03.2020 року (а.с.225 - 226 том 1), які просить стягнути з відповідачів згідно частки майнової відповідальності. В судовому засіданні позивач позовні вимоги в редакції від 04.01.2021 року про збільшення позовних вимог (а.с. 92 - 95 том 2) підтримав з тих же підстав та просив їх задовольнити, посилаючись на висновок експерта Київського науково - дослідного експертно - криміналістичному центрі МВС України № ЕД-19/111-20/58348-АВ від 29.12.2020 року. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] адвокат Лиховид М.С., діючий на підставі ордера адвоката про надання правової допомоги від 11.02.2020 року (а.с. 130 том 1), позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні за необгрунтованістю та недоведеністю. Відповідачем [PERSON] в особі її представника [PERSON] надано відзив на позовну заяву у редакції від 10.07.2019 року (а.с. 138 - 150 том 1), а також відзив на позовну заяву про збільшення позвних вимог у редакції від 04.01.2021 року (а.с. 124 - 131 том 2), у яких виклала позицію про невизнання позовних вимог з підстав недоведеності позивачем вимог, а саме оціненого позивачем не за правилами та процедурами, визначеними чинним законодавством, збитку. Вказує, що позивач свідомо приховує, а відповідно вводить суд в оману, інформацію про дійсні характеристики та показники його автомобіля, а саме те, що такий автомобіль в дійсності до ДТП мав гірші якісні ознаки, що підтверджується первинними документами про розмитнення такого автомобіля, ані ж ті, що зазначає позивач, що, як наслідок, може окласти на неї як відповідача незаконне зобов`язання по відшкодуванню недійсних (надмірних) збитків, що є незаконним. Відповідач [PERSON] вказує, що нею у зв`язку із наявною інформацією про дійсні показники пошкодженого автомобіля, подано до суду клопотання про призначення у цій справі комплексної судової експертизи (автотехнічної та автотоварознавчої), на вирішення якої просила поставити питання: -«Які пошкодження автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , утворились внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02.10.2018 року ? -Коли, відносно моменту дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02.10.2018 року, до такої дорожньо-транспортної пригоди, чи після неї, утворились пошкодження автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , що зазначені в акті № 53269 від 17.10.2018 року огляду колісного транспортного засобу до звіту № 53269 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Професійна експертна компанія, станом на 23.10.2018 року ? -Коли, відносно моменту дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02.10.2018 року, до такої дорожньо-транспортної пригоди, чи після неї, утворились пошкодження автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , що зазначені в протоколі від 31.01.2019 року технічного огляду колісного транспортного засобу до звіту № 29/02/19 про оцінку вартості збитку, нанесеного власнику пошкодженого транспортного засобу (КТЗ), виконаного суб`єктом оціночної діяльності - ФОП [PERSON] , станом на 31.01.2019 року? -Яка вартість відновлювального ремонту після дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02.10.2018 року о 09 год. 50 хв. на вул. Здолбунівській, 5 «а» в м. Києві, автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] , з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, станом на час ДТП - 02.10.2018 року, та вартість матеріального збитку ?». Вказує, що Звіт № 53269 про вартість матеріального збитку, на підставі якого МТСБУ виплачено відшкодування позивачу, та Звіт № 29/02/19, на який посилається позивач, як на підставу для задоволення заявлених позовних вимог, містять суттєві суперечності. Так, відповідно до Звіту № 53269, складеного на замовлення МТСБУ оцінювачем 23.10.2018 року, ринкова вартість автомобіля марки «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] ,може складати 343 370 грн. 40 коп., вартість відновлювального ремонту - 138 982 грн. 86 коп., а вартість матеріального збитку з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (0,7), з урахуванням ПДВ та без врахування втрати товарної вартості (ВТВ) становить 54 208 грн., а відповідно до Звіту ФОП [PERSON] № 29/02/19 від 08.02.2019 року, проведеного на замовлення позивача, ринкова вартість автомобіля складає 349 124 грн. 88 коп., вартість відновлювального ремонту КТЗ - 138 784 грн. 68 коп., й при встановленні вартості матеріального збитку цим оцінювачем коефіцієнт фізичного зносу не застосовано (0), а також враховано величину втрати товарної вартості - 8 538 грн. 42 коп. та визначено розмір збитку у сумі 147 323 грн. 10 коп. Крім того, на замовлення позивача Фондом держмайна України було проведено рецензіювання вказаних звітів про оцінку автомобіля, за результатами якого надано рецензії, згідно з якими Звіт № 53269, складений на замовлення МТСБУ про визначення вартості матеріального збитку, що виконаний суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Професійна експертна компанія», не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним та непрофесійним і не може бути використаний. Зокрема зазначено, що коефіцієнт фізичного зносу застосовано без відповідного обґрунтування, а Звіт № 29/02/19 про оцінку вартості збитку, що виконаний ФОП [PERSON] на замовлення позивача станом на 31.01.2019 року, в цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, що не вплинули на достовірність оцінки. Заявляючи клопотання про проведення експертизи, також посилалась на ті обставини, що протокол технічного огляду колісного транспортного засобу від 31.01.2019 року до Звіту № 29/02/19 про оцінку вартості збитку ФОП [PERSON] , містить перелік пошкоджених складових автомобіля, який суперечить пошкодженням, зазначеним у схемі місця ДТП та іншим матеріалам справи. Крім того зазначає, що в протоколі від 31.01.2019 року технічного огляду колісного транспортного засобу до Звіту № 29/02/19 міститься 10 найменувань пошкоджених деталей, а для визначення розміру збитку оцінювач використав більшу кількість пошкоджених деталей - 14 найменувань за цінами на 28.01.2019 року, що зафіксовано в ремонтній калькуляції до звіту. При цьому протокол технічного огляду КТЗ не містить вказівки оцінювача про дату ушкоджень, що вказує на суперечність висновку оцінювача, адже принципове значення має дослідження оцінки щодо дати пошкоджень. Разом з тим, акт № 53269 від 17.10.2018 року до Звіту ТОВ «Професійна експертна компанія», проведений на замовлення МТСБУ, містить перелік пошкоджених складових автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] ,на 11 найменувань, а ремонтна калькуляція до звіту перелік пошкоджених запасних частин в іншій кількості - 17 найменувань. Таким чином, зазначені документи містять різну, суперечливу інформацію про пошкоджені частини автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] . Крім того, щодо визначення ринкової вартості автомобіля, яка, в свою чергу, може вплинути на визначення показника втрати товарної вартості (ВТВ) автомобіля, посилається на повідомлення Регіонального сервісного центру МВС в Київській області від 25.02.2020 року, згідно з яким вартість транспортного засобу Volkswagen Passat, 2013 року випуску, що був зареєстрований за позивачем 27.07.2018 року, д.н.з. [NUMBER] , станом на момент реєстрації складала 206 779 грн. 44 коп., яка суттєво відрізняється від ринкової вартості автомобіля, зазначеної у вказаних двох звітах. Зважаючи на подане нею клопотання, ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18.03.2021 року було призначено по справі комплексну судову експертизу (автотехнічну та автотоварознавчу), проте, позивач, не погоджуючись із постановленою ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18.03.2021 року про призначення по справі комплексної судової експертизи, не забезпечив для дослідження експертів автомобіль, за наслідком чого експерти повернули ухвалу суду без виконання. Процесуальна поведінка позивача, в розпорядженні якого перебував автомобіль, вказувала, що він не бажав проведення призначеної судом комплексної судової експертизи (автотехнічної та автотоварознавчої), що підтверджується поданою ним апеляційною скаргою на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 18.03.2021 року про призначення такої експертизи, й у самостійний спосіб замовив проведення в Київському науково-дослідчому експертно-криміналістичному центрі автотоварознавчу експертизу, що суперечить закону, й просив суд долучити до матеріалів справи наданий висновок експерта, на підставі чого він збільшив позовні вимоги 04.01.2021 року, вважаючи, що такий доказ не міг бути прийнятий судом, оскільки позивач не надав докази разом із позовною заявою, не повідомив про те, що такі докази не могли бути подані позивачем у встановлений законом строк з об`єктивних причин, позивач не обґрунтував неможливість надання доказів у встановлений законом спосіб або судом строк з причин, що не залежали від нього, позивач не подав докази з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи, що вплинуло на тривалість проведення підготовчого судового засідання. У заяві про збільшення позовних вимог від 04.01.2021 року позивач вказує, що він замовив у самостійний спосіб проведення автотоварознавчої експертизи з питань, які зазначені в ухвалі Дарницького районного суду м. Києва від 18.03.2021 року про призначення комплексної судової автотоварознавчої та автотехнічної експертизи з таких питань: «яка вартість відновлювального ремонту після ДТП, яка мала місце 02.10.2018 року на вул. Здолбунівська, 5 «а» в місті Києві автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, станом на час ДТП - 02.10.2018 року, та вартість матеріального збитку ?». Вважає, що наведені мотиви не відповідають дійсності, оскільки ухвала Дарницього районного суду м. Києва від 18.03.2020 року про призначення комплексної судової автотехнічної та автотоварознавчої експертизи передбачала інші питання, а саме: «Які пошкодження автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , утворились внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02.10.2018 року ? Коли, відносно моменту дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02.10.2018 року, до такої дорожньо-транспортної пригоди, чи після неї, утворились пошкодження автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , що зазначені в акті № 53269 від 17.10.2018 року огляду колісного транспортного засобу до звіту № 53269 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Професійна експертна компанія, станом на 23.10.2018 року ? Коли, відносно моменту дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02.10.2018 року, до такої дорожньо-транспортної пригоди, чи після неї, утворились пошкодження автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , що зазначені в протоколі від 31.01.2019 року технічного огляду колісного транспортного засобу до звіту № 29/02/19 про оцінку вартості збитку, нанесеного власнику пошкодженого транспортного засобу (КТЗ), виконаного суб`єктом оціночної діяльності - ФОП [PERSON] , станом на 31.01.2019 року? Яка вартість відновлювального ремонту після дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02.10.2018 року о 09 год. 50 хв. на вул. Здолбунівській, 5 «а» в м. Києві, автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] , з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, станом на час ДТП - 02.10.2018 року, та вартість матеріального збитку ?». Ухвала Дарницького районного суду м.Києва від 18.03.2020 року про призначення комплексної судової автотехнічної та автотоварознавчої експертизи передбачала проведення дослідження на підставі матеріалів цивільної справи та автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] . Відтак, в ухвалі Дарницього районного суду м. Києва від 18.03.2020 року про призначення комплексної судової автотехнічної та автотоварознавчої експертизи, з якою погодився й Київський апеляційний суд у постанові від 18.06.2020 року, визначено предмет висновку експерта, який виходить із предмета доказування: перелік пошкоджень автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , утворених під час дорожньо-транспортної пригоди 02.10.2018 року, вартість відновлювального ремонту і вартість матеріального збитку (шкоди), завданого вказаному автомобілю внаслідок пригоди 02.10.2018 року. При цьому, первинним є питання переліку пошкоджень вказаного автомобіля, утворених під час дорожньо-транспортної пригоди 02.10.2018 року, від відповіді експерта на яке залежить можливість і результат відповіді на питання про вартість відновлювального ремонту і вартість матеріального збитку. Наполягає, що неможливо визначити вартість матеріального збитку без встановлення дійсного переліку пошкоджень, з якого визначається вартість ремонтно-відновлювальних робіт, вартість необхідних для ремонту матеріалів, вартість нових складових (деталі, вузли, агрегати), що підлягають заміні під час ремонту, що передбачено у тому числі Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092. Вважає, що позивач, приховуючи інформація про якісні показники автомобіля Volkswagen Passat, який ним набутий як бувший у використанні та, замовивши у самостійний спосіб автотоварознавчу експертизу поза процедурою призначеною судом проведення комплексної судової експертизи, намагається на підставі неналежних доказів збільшити розмір збитків, адже експерт за його замовленням досліджував збитки автомобіля, який до даної ДТП мав пошкодження, що підтверджується митною декларацією про вказаний автомобіль, та включив у розмір збитків, як такі, що виникли внаслідок ДТП, що суперечит закону. У зв`язку із чим такий висновок експерта вважає незаконним, а відтак недопустимим доказом, який не може бути покладений в основу рішення суду. Питання установлення пошкоджень (несправностей) транспортного засобу, причин їх утворення та часу виникнення (до дорожньо-транспортної пригоди чи внаслідок неї або після неї) не належать до компетенції автотоварознавчої експертизи, а стосується повноважень експерта в галузі автотехнічної експертизи, що передбачено наказом Міністерства юстиції України № 63/5 від 08.10.1998 року «Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень», у зв`язку із чим в ухвалі Дарницього районного суду м.Києва від 18.03.2020 року про призначення комплексної судової автотоварознавчої та автотехнічної експертизи в першу чергу поставлені питання для автотехнічної експертизи про перелік пошкоджень автомобіля, утворених під час дорожньо-транспортної пригоди 02.10.2018 року. Натомість висновок експерта № ЕД-19/111-20/58348-АВ від 29.12.2020 року Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, проведений на замовлення позивача, не передбачає питань і відповідей, які стосуються автотехнічної експертизи про перелік пошкоджень автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , утворених під час ДТП 02.10.2018 року. Також, експерту, який склав висновок № ЕД-19/111-20/58348-АВ від 29.12.2020 року, не надавались висновки автотехнічної експертизи, яка не проводилась, про перелік пошкоджень автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , утворених під час ДТП 02.10.2018 року. Зі змісту висновку експерта № ЕД-19/111-20/58348-АВ від 29.12.2020 року вбачається, що такий експерт не мав права проводити автотехнічну експертизу, а відповідно не уповноважений визначати перелік пошкоджень автомобіля відносно події дорожньо-транспортної пригоди. Окрім того, вважає, що такий експерт на власний розсуд визначив перелік пошкоджень автомобіля через понад 2 роки після дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02.10.2018 року за відсутності відповідача та інших заінтересованих осіб, а також без дослідження матеріалів цивільної справи. Так, вказаний експерт склав висновок № ЕД-19/111-20/58348-АВ від 29.12.2020 року, в протоколі (акті) від 10.12.2020 року колісного транспортного засобу визначив 12 найменувань пошкоджень деталей, а для визначення розміру збитку експерт в ремонтній калькуляції вказав більшу кількість пошкоджених деталей - 23 найменування. Наведені відомості не відповідають іншим поданим позивачем доказам. Так, протокол від 31.01.2019 року технічного огляду колісного транспортного засобу до звіту № 29/02/2019 ФОП [PERSON] про оцінку вартості збитку містить 10 найменувань пошкоджених деталей, а для визначення розміру збитку оцінювач вказав іншу кількість пошкоджених деталей - 14 найменувань. Акт № 53269 від 17.10.2018 року колісного транспортного засобу до звіту № 52268 про визначення матеріального збитку ТОВ «Професійна експерта компанія» станом на 23.10.2018 року передбачає ще один перелік пошкоджених складових автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , - 11 найменувань, а ремонтна калькуляція до цього Звіту містить перелік пошкоджених частин в іншій кількості - 17 найменувань. Зазначає, що згідно Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. У разі відсутності в установлений час на місці огляду осіб, що викликалися, огляд проводиться без їх участі, про що зазначається у звіті (акті), висновку, а відповідно до п.5.7 вказаної Методити після закінчення дослідження КТЗ оцінювач (експерт) у разі потреби ознайомлює заінтересованих осіб, залучених до технічного огляду КТЗ, з його результатами. Так, протокол (акт) від 10.12.2020 року огляду колісного транспортного засобу до Висновку експерта № ЕД-19/111-20/58348-АВ від 29.12.2020 року, проведений на замовлення позивача містить графу «присутні особи», графу «з протоколом ознайомлені, пошкодження записані правильно» щодо присутніх осіб, яка також підтверверджує, що процедура огляду передбачає можливість власника автомобіля, заінтересованих осіб ознайомлюватись із перебігом та результатами огляду, перевіряти правильність і достовірність складання протоколу (у тому числі стосовно переліку пошкоджень складових частин автомобіля, які утворились внаслідок ДТП 02.10.2018 року, робити зауваження). Водночас, відсутність всіх учасників ДТП та відсутність експерта з автотехнічної галузі під час огляду автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , виключає можливість експерта-автотоварознавця, який не був присутнім на місці пригоди і не має відповідних спеціальних знань, достовірно визначати перелік пошкоджень складових частин автомобіля, які утворились саме внаслідок пригоди, та позбавляє такий огляд об`єктивності. У зв`язку із чим вважає, що висновок експерта № ЕД-19/111-20/58348-АВ від 29.12.2020 року, проведений на замовлення позивача, не може бути допустимим доказом вартості відновлювального ремонту і вартості матеріального збитку (шкоди), оскільки він не ґрунтується на висновку автотехнічної експертизи про перелік пошкоджень автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , утворених під час ДТП 02.10.2018 року та складений з порушенням встановленого законом порядку. Окрім того, такий висновок експерта ґрунтується на цінах, які не стосувалися дати 02.10.2018 року визначення вартості відновлювального ремонту та вартості матеріального збитку: ремонтна калькуляція до висновку передбачає ціни на запастні частини та їх перелік станом на 07.09.2018 року, що не стосується дати ДТП 02.10.2018 року, у зв`язку із чим висновок експерта № ЕД-19/111-20/58348-АВ від 29.12.2020 року не стосується події ДТП 02.10.2018 року і дати визначення вартості матеріальних збитків, а розмір матеріального збитку 157 128 грн. 47 коп. у висновку вказаного експертавизначається із урахуванням величини втрати товарної вартості (ВТВ) автомобіля «Вольксваген», д.н.з. [NUMBER] , в розмірі 9 587 грн. 89 коп., яка розрахована з урахуванням ринкової вартості (С) цього автомобіля, в розмірі 354 485 грн. 28 коп. Водночас, згідно з наданою відповідачем до суду відповіддю № 31/10-805 від 25.02.2020 року Регіонального сервісного центру МВС в Київській області на момент реєстрації 27.07.2018 року вартість автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , 2003 року випуску, склала лише 206 779 грн. 44 коп., відповідно вказана вартість автомобіля є суттєво меншою за вартість автомобіля (354 485 грн. 28 коп.), яка зазначена у висновку експерта № ЕД-19/111-20/58348-АВ від 29.12.2020 року, тому може суттєво зменшувати вартість матеріального збитку, й на таку обставину також вказав Київській апеляційний суд у постанові від 18.06.2020 року, якою залишив без змін ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 18.03.2020 року про призначення комплексної судової автотоварознавчої та автотехнічної експертизи. Звертає увагу, що проведення експертизи, призначеної згідно з ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18.03.2020 року оплачено [PERSON] у сумі 9 806 грн. 40 коп., що підтверджується платіжною квитанцією від 22.09.2020 року. Й за клопотанням експертів № 21393/20-52/21394/29-54 призначеної судом експертизи про надання додаткових матеріалів та об`єкта на дослідження о 10 год. 23.09.2020 року відповідач [PERSON] прибула до Київського науково-дослідного інституту судвих експертиз Міністерства юстиції України (м.Київ, вул. Соленська, 6), водночас інші учасники справи у призначений експертом день та час не прибули, позивач не надав експертам об`єкт дослідження - автомобіль і запитувані відомості, документи. За таких обставин вважає, що замість виконання ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 18.03.2020 року про призначення та проведення комплексної судової автотоварознавчої та автотехнічної експертизи й клопотання експертів, позивач ухилився від виконання процесуальних обов`язків, зокрема: проявляти повагу до суду та інших учасників процесу, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин по справі, подавати всі наявні у нього докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (ст. 43 ЦПК України). Всупереч визначених прав та обов`язків, за наявності ухвали Дарницького районного суду м.Києва від 18.03.2020 року про призначення та проведення комплексної судової втотоварознавчої та автотехнічної експертизи, позивач не надав за клопотанням експертів автомобіль на дослідження, який знаходився у його розпорядженні, та відповідних матеріалів, у зв`язку із чим приховав докази, перешкодив встановленню обставин по справі, не виконав процесуальні обов`язки згідно ухвали судупро призначення та проведення комплексної судової втотоварознавчої та автотехнічної експертизи. Зважаючи на вказану процесуальну поведінку позивача, звертає увагу на положення ч.ч.1, 4 ст. 81, ч.10 ст. 84 ЦПК України, тобто правила доказування, п.9 ч.1 ст. 257 ЦПК України, а також ст. 109 ЦПК України, а саме наслідки ухилення сторони від проведення експертизи. Так, відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою (ч.4 ст. 81 ЦПК України). У разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду (ч.10 ст. 84 ЦПК України). Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору (п.9 ч.1 ст. 257 ЦПК України. У разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні (ст. 109 ЦПК України). Відповідач вважає, що процесуальна поведінка позивача вказує, що він виявляє неповагу до суду, перешкоджає встановленню дійсних обставин по справі, приховує докази та вводить суд в оману шляхом подання недопустимих і недостовірних доказів, які не відповідають вимогам закону, суду та предмету висновку експерта, предмету доказуванню й наведене надає підстави для суду визнати обставину про не завдання позивачу визначеної ним матеріальної шкоди (збитку). Також звертає увагу суду на те, що позивач до вересня 2011 року проходив службу в Подільському РУ ГУ МВС України та захищав дисертацію в Державному науково-дослідному інституті ВМС України, що підтверджується рішенням Вищої ради юстиції від 13.03.2012 № 373/0/15-12, авторефератом за 2018 р. дисертації на здобуття наукового ступеня кандидата юридичних наук. Дані обставини викликають сумніви в неупередженості та об`єктивності експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Новоселецького В.В., який склав висновок експерта № ЕД-19/111-20/58348-АВ від 29.12.2020 року, який працює в установі МВС, де й працював та захищав дисертацію позивач. Окрім того, відповідачем надано додаткові пояснення від 01.02.2021 року (а.с. 158 - 161 том 2), у зв`язку із отриманням судом на виконання ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 12.01.2021 року інформації про витребувані докази з Державної митної служби України про вартість автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , номер кузова (VIN) [NUMBER] , 2013 року випуску, що була заявлена декларантом (уповноваженою ним особою) та скоригована митним органом, а також показання одометра, пробіг і пошкодження цього транспортного засобу (автомобіля), які були зафіксовані під час митного оформлення, митного контролю, митного огляду, а також оригінали чи засвідчені копії митної декларації, акту митного огляду (акту огляду), рахунку (іншого документу, що визначав вартість), та інших документів, складаних або отриманих під час здійснення митного контролю та митного оформлення вказаного автомобіля. Й вказує, що витребувані судом докази за клопотанням відповідача [PERSON] , мають суттєве значення для розгляду справи, та, вважає, що такі докази мають бути покладені в основу рішення суду. Так, відповідно до наданих Державною митною службою України документів, на підставі яких здійснювалось оформлення вказаного автомобіля позивача, цей транспортний засіб до моменту ДТП 02.10.2018 року мав більший пробіг (показання одонометра) та гірший технічний стан (характеристики), ніж заявляє позивач, і намагається пояснити недопустимими доказами, зокрема: довідкою про ідентифікацію колісного транспортного засобу № 0090/СН від 23.07.2018 ПП «Авалон-Авто», яка видана позивачу, передбачає показники одонометра автомобіля 421 222 км, додатковий аркуш до акта проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UА205010/2018/213734 від 23.07.2018, який проведено в присутності позивача і засвідчено його підписом, передбачає показники одонометра автомобіля позивача 421 222 км, додатковий аркуш до акта огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UА205010/2018/213734 від 23.07.2018, який проведено в присутності позивача і засвідчено його підписом, передбачає наявність у автомобіля позивача пошкоджень, ознак експлуатації: «пошкодження ЛФП по кузову, забруднення та пошкодження салону і сидінь, сліди підтікання мастила та двигуні, прояви корозії на правому та лівому порогах, кришці багажника, сколи на лобовому склі». Наведені відомості вказують, що автомобіль позивача в дійсності на момент ДТП 02.10.2018 року мав і на даний час має інші (гірші) технічні характеристики та стан - більший пробіг (показання одономерта) і значні пошкодження, корозії, дефекти ЛФП тощо. Дані обставини засвідчені не тільки ПП «Авалон-Авто», митним органом (державним інспектором Волинської митниці ДФС), які перевіряли технічні характеристики та стан автомобіля, але й самим позивачем, який був присутнім під час відповідних процедур, а надані Державною митною службою України документи спросовують доводи і недопустимі докази прозивача про нібито менший пробіг (показання одономерта) і відсутність корозії, дефектів ЛФП. Протокол (акт) огляду КТЗ до наданого позивачем висновку експерта № ЕД-19/111-20/58348-АВ від 29.12.2020 року Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України та цей висновок експерта передбачає дані автомобіля одонометра (пробіг) - 219 494 км і відсутність корозійних руйнувань, корозійних пошкоджень, пошкоджень лакофарбового покриття, недоліків оббивки кузова, кабіни, салону, дефектів (пошкоджень) скляних деталей, слідів підтікання паливно-мастильних матеріалів, прояви корозії на правому та лівому поргах, кришці багажника, сколи на лобовому склі та спростовується наданими Державною митною службою України документами про пробіг (показники одонометра) - 421 222 км і наявністю пошкодження ЛФП по кузову, забруднення та пошкодження салону і сидінь, сліди підтікання мастила та двигуні, прояви корозії на правому та лівому поргах, кришці багажника, сколи на лобовому склі. Водночас, надані позивачем протокол від 31.01.2019 року технічного огляду колісного транспортного засобу до Звіту № 29/02/19 про оцінку вартості збитку, нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ), виконаного суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] на замовлення позивача станом на 31.01.2019 та цей Звіт передбачає щодо автомобіля позивача дані одонометра (пробіг) 183 935 км і відсутність корозійних пошкоджень, пошкоджень ЛФП, пошкоджень обшивки салону, пошкоджень обшивки сидінь, дефектів лакофарбового покриття, пошкоджень складових кузова, слідів підтікання мастила та палива, що спростовується наданими Державною митною службою України документами про пробіг (показники одонометра) - 421 222 км і наявністю пошкодження ЛФП по кузову, забруднення та пошкодження салону і сидінь, сліди підтікання мастила та двигуні, прояви корозії на правому та лівому поргах, кришці багажника, сколи на лобовому склі. Нанаді Державною митною службою України документи вказують на те, що до моменту ДТП 02.10.2018 року технічні характеристики та стан автомобіля позивача був суттєво гірший, ніж вказано у висновку експерта, звітах про оцінку вартості збитку. Відповідач вважає, що суб`єкти оціночної діяльності (оцінювачі) під час визначення розміру матеріального збитку (шкоди) використали недостовірну інформацію про автомобіль позивача, яка безпідставно покращує його технічні характеристики і стан та відповідно збільшує розмір матеріального збитку (шкоди), що вказує на недопустимість і недостовірність висновку експерта №ЕД-19/111-20/58348-АВ від 29.12.2020 року Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, проведеного на замовлення позивача, а також Звіту № 29/02/19 про оцінку вартості збитку, нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ), виконаного суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] станом на 31.01.2019 року на замовлення позивача, та Звіту № 53269 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Професійна експерта компанія» станом на 23.10.2018 року за замовленням МТБСУ, й вважає, що позивач доводить свої вимоги недопустимими і недостовірними доказами, які ґрунтуються на недостовірній інформації про його автомобіль та його технічні характеристики і стан. За таких підстав [PERSON] вважає, що до зазначеного висновку експерта № ЕД-19/111-20/58348-АВ від 29.12.2020 року Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України і двох звітів: Звіту № 29/02/19 про оцінку вартості збитку, нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ), виконаного суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] станом на 31.01.2019 року, проведеного на замовлення [PERSON] та Звіту № 53269 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Професійна експерта компанія» станом на 23.10.2018 року, проведеного на замовлення МТБСУ, які ґрунтуються на недопустимих і недостовірних джерелах, необхідно застосувати сформовану практику Європейського суду з прав людини доктрину «плодів отруйного дерева» (fruit of the poisonous tree), відповідно до якої якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його (джерела) допомогою, також будуть вважатися неналежними. Й можливе використання судом даних висноку експерта та вказаних двох Звітів про оцінку вартості збитку для задоволення позовних вимог позивача може призвести до порушення відповідача статті 6 «Право на справедливий суд» Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Також звертає увагу, що вартість матеріального збитку (шкоди), завданого власнику автомобіля Volkswagen Passat, д.н.з. [NUMBER] , 2013 року випуску, внаслідок пригоди 02.10.2018 року визначається із урахуванням вартості цього автомобіля, що передбачено, у тому числі, наданими позивачем висновком експерта - 354 484 грн. 28 коп., Звітами про оцінку вартості збитку - 343 370 грн. 40 коп. і 349 124 грн. 88 коп., проте надані Державною митною службою України документи вказують на те, що автомобіль Volkswagen Passat, д.н.з. [NUMBER] , 2013 року випуску, є значно меншою вартістю та складає 206 779 грн. 44 коп., що передбачено зокрема митною декларацією UА205010/2018/213734 від 23.07.2018. У зв`язку із цим надана Державною митною службою України інформація про дійсну вартість автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , 2013 року випуску, суттєво зменшує вартість матеріального збитку вказаного автомобіля, таким чином позивачем не доведено зазначений ним розмір шкоди (збитку) та причинного зв`язку між діями відповідача (дією джерела підвищеної небезпеки) і визначеною позивачем шкодою. На підставі чого відповідач [PERSON] просить суд визнати недопустимими і недостовірними надані позивачем такі докази: висновок експерта № ЕД-19/111-20/58348-АВ від 29.12.2020 року, проведений за замовленням позивача, Звіт № 29/02/19 про оцінку вартості збитку, нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ), виконаного суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] станом на 31.01.2019 року, проведений на замовлення позивача, Звіт № 53269 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Професійна експерта компанія» станом на 23.10.2018 року, проведений на замовлення МТБСУ. Позивачем на спростування позиції відповідача [PERSON] подано клопотання від 16.02.2021 року про надана додаткових доказів у зв`язку із наданими Державною митною службою України документів на виконання ухвали Дарницького районного суду м.Києва від 12.01.2021 року щодо митного оформлення належного йому транспортного засобу, й вважає, що в додатковому аркуші до Акта про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу UА205010/2018/213734 від 23.07.2018, в якому міститься інформація: про пробіг (показники одонометра) - 421 222 км і наявність пошкодження ЛФП по кузову, забруднення та пошкодження салону і сидінь, сліди підтікання мастила та двигуні, прояви корозії на правому та лівому поргах, кришці багажника, сколи на лобовому склі, є недостовірною, оскільки про наявність такої інформації він не був інформований, така інформація зазначена без його відома. Так, у вказаному документі зазначено, що під час митного огляду був присутній власник [PERSON] . Водночас, звертає увагу, що з вказаним документом під час митного оформлення його ніхто не ознайомлював та він його не підписував, про що свідчить відсутність підпису біля його анкетних даних. Вважає, що зазначана в даному документів інформація є помилковою та спростовується даними сервісної книжки транспортного засобу до вказаного автомобіля, відповідно до якої станом на 03.11.2017 року пробіг вказаного ТЗ становив 150 111 км, актом прийому-передачі виконаних робіт № 2922 від 30.08.2018 року СТО «Тиса-Авто», відповідно до якого пробіг вказаного ТЗ становив 173 749 км, актом прийому-передачі виконаних робіт № 3697 від 08.11.2018 року СТО «Тиса-Авто», відповідно до якого пробіг вказаного ТЗ ставилив 178 476 км. Окрім того, щодо вказаної обставини в судовому засіданні під час розгляду справи по суті позивач доповнив, якщо відповідач [PERSON] не погоджується із зазначеною митним органом про його автомобіль інформацію, такий відповідач вправі її оскаржити, а наразі такі доводи вважає безпідставними. Позивачем відповіді на два відзиви відповідача [PERSON] на позов не надано. Також позивачем не надано відповіді на два відзиви відповідача МТСБУ. В судове засіданні відповідач в особі МТСБУ не зв`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованим листом з повідомленням про вручення, розміщеним повідомленням на сайті судової влади (суду). Відповідач МТСБУ, надавши два відзиви на позов, просив розглядати справу за відсутності його представника, про що подані відповідні заяви. Звернув увагу суду на зловживання позивачем процесуальними правами із проханням до суду вжити заходів для припинення зловживання позивачем процесуальними правами (а.с.12 - 14 том 3). Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд визнав можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення за відсутності вказаного відповідача з урахуванням поданих ним відзивів на позов, за погодженням сторін. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86). Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини- в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»). Так, відповідачем МТСБУ надано відзив на позов у первинній редакції від 11.03.2020 року (а.с. 195 - 196 том 1), а також відзив на позов про збільшення позовних вимог від 12.08.2021 року (а.с. 12 - 14, 15 - 18 том 3), у якому його представник адвокат Патрик Г.Г., діюча на підставі довіреності (а.с. 197 том 1, 17 том 3), позовні вимоги не визнала у повному обсязі та просила відмовити у їх задоволенні. Представник МТСБУ вказала, що на підставі Звіту № 53269 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Професійна експерта компанія» від 23.10.2018 року, МТБСУ здійснило позивачу регламенту виплату без врахування ПДВ та ВТВ на суму 47 748 коп. Проте позивач не погоджується із розміром шкоди, який був визначений спеціалістом Рябошапкою І.В. станом на 23.10.2018 року та посилається на інший Звіт № 29/02/19, який був складений спеціалістом ФОП [PERSON] та на рецензію на Звіт № 53269 ТОВ «Професійна експерта компанія» від 23.10.2018 року. Листом від 15.05.2019 року МТБСУ проінформувало позивача, що підстав для перегляду розміру страхового відшкодування не вбачає, так як оцінювач [PERSON] також не погоджується з тим розміром матеріального збитку, який був визначений спеціалістом Семенченком станом на 02.02.2019 року, а що стосується рецензії, то він також має право звернутися до Фонду державного майна України з приводу отримання відповідної рецензії на Звіт того ж оцінювача [PERSON] . Крім того, особливу увагу звертає на те, що автомобіль позивача до даного ДТП вже мав ремонт кузовних деталей, що суттєво вплинуло на розмір визначеного матеріального збитку. Різниця у розмірі відшкодування між двома висновками якраз і полягає в тому, що МТБСУ здійснило регламентну страхову виплату, виходячи зі Звіту № 53269 ТОВ «Професійна експерта компанія» від 23.10.2018 року, в якому оцінювачем визначено знос на запчастини та складові (0,70). У даному випадку відновлювався капот та мало місце пофарбування кузова, у зв`язку з чим оцінювач [PERSON] застосував значення цього коефіцієнта при розрахунку вартості відновлювального ремонту з урахуванням ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». В той же час, у Звіті № 29/02/19 спеціаліста Семенченка значення коефіцієнту фізичного зносу приймається за «0», що є грубим порушенням розрахунку матеріального збитку, визначеного п.7.39 Методики. Зазначає, що при здійснені виплати позивачу регламентної виплати, МТБСУ керувався пп. «а» п.41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка передбачає, що МТБСУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Вказаний закон є спеціальним законом, що регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно п.22.1 ст. 22 вказаного закону, у разі настання страхового випадку страховик в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому законом порядку оцінену суму, заподіяну страховиком внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та майну потерпілого. Статею 29 вказаного закону, у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку встановленому законом. Отже страховик або МТБСУ за договором обов`язкового страхування відшкодовують матеріальний збиток, який визначений у порядку, встанвленим законом. Окрім того, надаючи пояснення за заявою позивача про збільшення позовиних вимог від 14.01.2021 року МТБСУ зазначає, що висновок експерта № ЕД-19/111-20/58348-АВ від 29.12.2020 року Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, проведений за замовленням позивача, не може бути взятий судом до уваги та покладений в основу рішення, як неналежний та недопустимий доказ з огляду на положення ст. 83 ЦПК України, адже такий доказ поданий позивачем всупереч визначених ЦПК України правил про надання доказів. З наданих позивачем до МТБСУ матеріалів вбачається, що 22.10.2019 року відкрито провадження по вказаній справі, а в подальшому задоволено клопотання відповідача про призначення комплексної судової експертизи (автотехнічної та автотоварознавчої), проведення якої було доручено експертам Київського науково-дослідчого інституту судових експертиз. Проте, комплексна судова експертиза не була проведена з тих причин, що позивач навмисно не надав на огляд судового експерта транспортний засіб, тобто не виконав ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 18.03.2020 року та вимоги експерта. У зв`язку із процесуальною поведінкою позивача просить застосувати положення ст. 109 ЦПК України, адже ухилення позивача від надання експерту, в тому числі й автомобіля, є підставою для визнання того факту, що заявлена сума матеріальної шкоди є безпідставною, необґрунтованою та незаконною. До того ж, ігноруючи визначений судом порядок розгляду справи (призначеної комплексної судової автотехнічної та автотоварознавчої експертизи), позивач у самостійний спосіб замовив проведення експертизи й, надавши висновок експерта за визначеним ним видом експертизи - автотоварознавчої, може розцінюватися як намір контролювати всі події, пов`язані з проведенням експертизи, зловживання своїми процесуальними правами як позивача (потерпілої особи від ТДП), який намагається не отримати відшкодування реальних збитків, а отримати прибутки від цієї пригоди. Й вказує, що відповідно до ч.ч. 1 - 3 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. А відповідно до ч.6 ст.13 ЦК України у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Й, у відповідносто до ст. 109 ЦПК України МТБСУ просить суд застосувати у даній справі положення вказаної норми та вважати недопустимим як доказ висновок експерта № ЕД-19/111-20/58348-АВ від 29.12.2020 року Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, проведений за замовленням позивача, й відмовити у визнанні факту зазначеного позивачем збитку для з`ясування якого судом було призначено проведення комплексної судової експертизи (автотехнічної та автотоварознавчої), від проведення якої позивач необґрунтовано ухилився. Що стосується вказаного висноку експерта, то звертає увагу на те, що вказаним висновком не спростовано факт того, що пошкодження, які мав автомобіль до ДТП, пов`язані з подією, яка мала місце 02.10.2018 року. Висновок зроблений на замовлення позивача та експерт надав відповіді на ті питання, які були поставлені позивачем, при цьому вийшов за межі повноважень, надавши оцінку іншим висновкам. Так, вказаним експертом у порушення чинного законодавства визначалась вартість ремонту автомобіля станом на дату ДТП 02.10.2018 року, а застосовувались норми Методики зі змінами, які набули чинності 23.10.2019 року. Звертає увагу, що 23.10.2019 року набули чинності зміни до Методики, якими розширено перелік КТЗ та срок їх експлуатації, а також перелік винятків щодо застосування коефіцієнта фізичного зносу на запчастини при розрахунку відновлювального ремонту КТЗ. Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи . Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Отже, експертом при розрахунку вартості відновлювального ремонту були застосовані положення Методики, які набули чинності вже після ДТП. З огляду на це вказаний висновок не можна вважати належним та допустимим доказом по даній справі, адже доказування не може ґрунтуватися на припущенні (п.6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи . Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч.ч.1-3 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, ч.1 ст. 80 ЦПК). 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції. Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з ч.ч. 5,6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, с обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-прівовнй акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Розгляд справи відбувся у порядку загального позовного провадження із проведеним підготовчим судовим засіданням. Підготовче судове засідання закрито 29 липня 2021 року із призначенням справи до судового розгляду по суті на 25 серпня 2021 року. Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи, витребувані судом докази відповідно до ухвал Дарницького районного суду м. Києва від 18.03.2020 року, 18.03.2020 року та 12.01.2021 року, у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням наданих відповідачами відзивів на позов у первинній редакції від 19.07.2019 року та редакції про збільшення позивних вимог від 04.01.2021 року, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають відмові у задоволенні із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Вирішуючи даний спір відповідно до встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, суд виходить з положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції, чинній на день настання страхового випадку та виникнення права на отримання страхового відшкодування, а також положеннь ст. 22, ч.ч.1, 2, 4 ст. 1166, ч.2 ст. 1192, ч.ч.1,2 ст. 1187, п.1 ч.1 ст. 1188, ст. 1194 ЦК України. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону (п.2.1 ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Пунктом 2.1. ст.2 даного Закону України (№ 1961-IV) передбачено, що якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Отже, судом зроблено висновок, що даний Закон України (№ 1961-IV) у спірних правовідносинах в частині вимог до МТСБУ є пріоритетним. Судом встановлено, що 02.10.2018 року о 09 год. 50 хв. на вулиці Здолбунівська, 5 «а» в місті Києві сталася дорожньо-транспорта пригода, при якій [PERSON] , керуючи автомобілем «Lexus», д.н.з. [NUMBER] , в порушення вимог п.12.1 ПДР України, не вибрала безпечної швидкості руху, не дотрималась безпечної дистанції, внаслідок чого спричинила зіткнення з автомобілем «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , що призвело до пошкодження належного позивачу автомобіля. Постановою Дарницького районного суду м. Києві від 30.10.2018 року, яка набула чинності, [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України, із накладенням адміністративного стягнення - штрафу (а.с. 13 - 14 том 1, а також матеріали витребуваної справи № 753/20034/18). Довідка про вказану ДТП, де зафіксовані пошкодження автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , працівниками поліції складена не була, що підтверджується сторонами, та як вбачається із витребуваних судом матеріалів справи № 753/20034/18 з Дарницького районного суду м. Києва про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за статтею 124 КпАП України, а саме схеми місця ДТП, вбачається, що автомобіль «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , отримав пошкодження заднього бампера. На час дорожньо-транспортої пригоди, яка мала місце 02.10.2018 року, цивільно-правова відповідальність [PERSON] (винуватиці ДТП) застрахованою не була, що визнається відповідачем. З огляду на визначені статтею 11 ЦК України підстави виникнення цивільних прав та обов`язків, у разі настання страхового випадку, на МТСБУ покладається обов`язок зі сплати страхового відшкодування в порядку та на умовах, встановлених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-IV, в межах страхової суми, визначеної положенням статті 9 вказаного Закону з урахуванням статті 12 цього Закону. Відповідно до пп. «а» п.41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п.1.7 ст. 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим - юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну. Позивач звернувся до МТСБУ із заявою про настання страхового випадку. 11.10.2018 року МТСБУ у ТОВ «Професійна експерта комапія» замовлено проведення оцінки матеріального збитку власника автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] (матеріали Звіту № 53269 від 23.10.2018 року, які витребувані судом відповідно до ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 18.03.2020 року). Як вбачається із технічного паспорта на автомобіль «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , він 2013 року випуску, й оцінювач ТОВ «Професійна експерта комапія» [PERSON] вказав, що на час оцінки строк експлуатації автомобіля склав 4,9 років, водночас застосував до такого автомобіля коефіцієнт фізичного зносу - 0,7 на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 року № 1074/8395 (далі - Методика), у зв`язку із тим, що до ДТП транспортний засіб попередньо відновлювався ремонтом - кузовні складові КТЗ відновлювалися ремонтом, елементи кузова (капот) пошкоджені корозією та наявні пофарбування кузова (зміст Звіту № 53269 від 23.10.2018 року, фотознімки). Оцінювачем ТОВ «Професійна експерта компанія» проведено огляд автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , та зафіксовано його пошкодження, які складаються із 11 деталей, а ремонтна калькуляція - на 17 деталей та складових (а.с. 17-52 том 1). 23.10.2018 року вказаним оцінювачем складено Звіт № 53269 про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу, згідно якого ринкова вартість автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , може становити 343 470 грн. 40 коп., вартість відновлювального ремонту цього автомобіля 138 982 грн. 86 коп., вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , станом на 23.10.2018 року з урахуванням ПДВ та без врахування ВТВ 54 208 грн. Відповідно до рахунку № С4351041 від 17.10.2018 року ТОВ «Автодім Атлант М», проведеного на замовлення позивача, вартість ремонту автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , становить 147 750 грн. 16 коп. (а.с. 15 - 16 том 1), який включає в себе найменування 20 запасних частин та 24 види робіт, тобто більшу кількість, аніж зазначено у звіті оцінювачем на 9 та 7 відповідно. На підставі Звіту № 53269 ТОВ «Професійна експерта комапія», а також рахунку від 17.10.2018 року ТОВ «Автодім Атлант М» 04.12.2018 року МТСБУ позивачу було виплачено страхове відшкодування в сумі 47 748 грн. 97 коп. без врахування ВТВ та ПДВ. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України, потерпілі (ст.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до п.п.9.1, 9.2 ст.9 вказаного Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого (п.9.3 ст. 9 Закону). Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування (п.9.4 ст. 9 Закону). Ст. 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що при настанні страхового випадку, страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Тобто, з матеріалів справи вбачається, що на виконання п.34.2 ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» аварійним комісаром здійснено огляд й встановлено, що до вказаної ДТП транспортний засіб «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , попередньо відновлювався ремонтом, мав корозійні руйнування, покраску кузова,про що вказано у вказаному Звіті, й правомірно з урахуванням положення п.7.39 Методики застосовано коефіцієнт фізичного зносу. Положеннями пунктів 7.36-7.41 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 року № 1074/8395 (у редакції від 21.08.2009р., тобто на час оцінки) встановлені підстави та порядок розрахунку коефіцієнта фізичного зносу. Значення Е (коефіцієнту фізичного зносу) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ. Встановлено, що на час ДТП вік автомобіля позивача Volkswagen склав 4,9 років. Водночас, відповідно до п.7.39. Методики винятками стосовно використання зазначених вимог є: якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4. Відповідно, суд приходить до висновку, що МТСБУ при виплаті страхового відшкодування обґрунтовано застосувано коефіцієнт фізичного зносу щодо оцінених належного позивачу автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , пошкоджень, зважаючи на положення п.7.39 Методики та встановлених ознак автомобіля, які впливали на застосування такого коефіцієнта (0,7), й підтверджується описовою частиною Звіту та фотознімками. У відповідності до п.36.4 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції чинній на момент скоєння ДТП) виплата страхового відшкодування здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування, лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків. Таким чином, особою, відповідальною за завдані у даному випадку збитки, згідно з положеннями Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", в межах визначеного розміру страхового відкодування та ліміту такого страхового відшкодування, передбаченого вказаним Законом, є МТСБУ. МТСБУ вказує, що він виплатив позивачу страхове відшкодування в сумі 47 748 грн. 97 коп. без врахування ВТВ та ПДВ, при цьому позивачем надано рахунок № С4351041 від 17.10.2018 року ТОВ «Автодім Атлант М» на проведення ремонтних робіт вказаного автомобіля (а.с.15 - 16 том 1), без підтверджувальних документів про оплату проведеного ремонту, а тому МТСБУ правомірно виплатив страхове відшкодування без врахування вказаного податку, виходячи із положення ст. 36.2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Так, відповідно до ст. 36.2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний : у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. В ході розгляду справи позивач підтвердив, що ремонтні роботи до вказаного Рахунку № С4351041 від 17.10.2018 рокуабо іншого він не провів, й на час розгляду справи автомобіль не відремонтований, й встановлена обставина враховується судом при вирішення спору до МТСБУ в частині виплати податку на додану вартість. Так, зважаючи на положення ст.36.2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", визначені правові позиції ВС у подібнах правовідносинах(постанова КГС у складі Верховного Суду від 6 липня 2018 року у справі № 924/675/17), у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу, суду необхідно виходити з фактичної суми, встановленої висновком судової авто-товарознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є виконавець робіт з ремонту автомобіля платником ПДВ. Згідно з ч.ч. 5,6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-прівовнй акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Суд, зважаючи на спірні правовідносини, встановив, що позивач документально не підтвердив оплату проведеного ремонту автомобіля, вартість якого визначена виконавцем робіт (СТО) з урахуванням ПДВ. Таким чином, у страховика (МСТБУ) у зв`язку з настанням страхового випадку не виник обов`язок відшкодувати позивачу шкоду в межах ліміту його відповідальності за страховим випадком, виходячи з вартості відновлювального ремонту автомобіля в частині ПДВ. Й, з урахуванням встановленої обставини, що на час розгляду справи ремонтні роботи до вказаного Рахунку № С4351041 від 17.10.2018 рокуабо іншого позивач не провів, й на час розгляду справи автомобіль не відремонтований, правових підстав для стягнення з МСТБУ у порядку ст. 36.2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" суми страхового відшкодування в межах ПДВ немає. Водночас, суд враховує, що такий розрахунок наявний в матеріалах справи, що могло б слугувати підставою для стягнення з такого відповідача решти суми в межах літіму страхового відшкодування, проте, зважаючи, що позивачем не обґрунтована визначена ним сума реальної вартості пошкодженого майна (збитків), не надані належні та допустими докази про предмет доказування, є підставою для відмовити в частині вимоги до такого відповідача (МТСБУ). Вирішуючи спір в частині вимог позивача до відповідача [PERSON] , суд виходить із такого. Вирішення спору в цій частині регулюється положення ст. 22, ч.ч.1,2,4 ст. 1166, ч.2 ст. 1192, ч.ч.1,2 ст. 1187, п.1 ч.1 ст. 1188, ст. 1194 ЦК України, а також з урахуванням положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч.1 ст. 22 ЦК України). Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (п.1 ч.3 ст. 22 ЦК України). Розмір збитків, відповідно до ч.2 ст. 1192 ЦК України, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Позивач, не погодившись із оцінкою збитків, проведених на замовлення МТСБУ, та проведеною МТСБУ регламентою виплатою в сумі 47 748 грн. 97 коп. без врахування ВТВ та ПДВ, замовив проведення іншого звіту. Так, відповідно до Звіту № 29/02/19 від 08.02.2019 року ФОП [PERSON] для визначення вартості матеріального збитку, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , становить 147 323 грн. 10 коп., без урахування коефіцієнта фізичного зносу. Даний звіт містить оцінкуматеріального збитку без урахування коефіцієнта фізичного зносу, зважаючи на вік автомобіля - до 7 років, проте без надання оцінки інших якісних показників, які мають впливати для застосування коефіцієнта фізичного зносу, зазначених у п. 7.39 Методики, що є порушенням застосування оцінювачем вказаної Методики. Зважаючи на наявність у справі на час подачі позивачем позову у первинні редакції двох різних висновків про оцінку матеріального збитку автомобіля Volkswagen Passat, а також позицію відповідача [PERSON] , яка висловила незгоду з проведеними за замовленням МТСБУ та позивача звітами ( № 53269 від 23.10.2018 року та № 29/02/19 від 08.02.2019 року), вважаючи проведені такі оцінки збитку не за правилами та процедурами, визначеними чинним законодавством, звернулась до суду із клопотанням про проведення у справі комплексної судової експертизи (автотехнічної та автотоварознавчої), оскільки володіла інформацієї про те, що пошкоджений автомобіль «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , мав гірші характеристики, аніж ті, що зазначені у вказаних звітах, що може призвести до незаконного покладення на неї майнової відповідальності у необґрунтовано завищеному розміру. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18.03.2020 року призначено у даній справі комплексної судову автотехнічну та автотоварознавчу експертизу (а.с. 238 - 239 том 1), на вирішення якої поставлені такі поставити питання: -«Які пошкодження автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , утворились внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02.10.2018 року ? -Коли, відносно моменту дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02.10.2018 року, до такої дорожньо-транспортної пригоди, чи після неї, утворились пошкодження автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , що зазначені в акті № 53269 від 17.10.2018 року огляду колісного транспортного засобу до звіту № 53269 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Професійна експертна компанія, станом на 23.10.2018 року ? -Коли, відносно моменту дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02.10.2018 року, до такої дорожньо-транспортної пригоди, чи після неї, утворились пошкодження автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , що зазначені в протоколі від 31.01.2019 року технічного огляду колісного транспортного засобу до звіту № 29/02/19 про оцінку вартості збитку, нанесеного власнику пошкодженого транспортного засобу (КТЗ), виконаного суб`єктом оціночної діяльності - ФОП [PERSON] , станом на 31.01.2019 року? -Яка вартість відновлювального ремонту після дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02.10.2018 року о 09 год. 50 хв. на вул. Здолбунівській, 5 «а» в м. Києві, автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] , з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, станом на час ДТП - 02.10.2018 року, та вартість матеріального збитку ?». Дослідження постановлено провести на підставі матеріалів цивільної справи та автомобіля «Volkswagen» моделі «Passat», д.н.з. [NUMBER] . Проведення експертизи доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (03680, м. Київ, вул. Смоленська, 6). Надано в розпорядження експертів матеріали даної цивільної справи. Оплату за проведення експертизи покладено на відповідача [PERSON] . Окрім того ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18.03.2020 року витребувано у МТСБУ оригінали звітів № 53269 та 29/02/19 оцінки пошкоджень автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] (а.с. 236 - 237 том 1). Позивач не погодився із призначеною судом комплексної судової автотехнічної та автотоварознавчої експертизи, оскаржив ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 18.03.2020 року до суду апеляційної інстанції (а.с. 243 - 250 том 1, 1 - 56 том 2), яка постановою Київського апеляційного суду м. Києва від 18.06.2020 року залишена без змін. За наслідками виконання ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 18.03.2020 року експерти Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надіслали на адресу суду повідомлення від 28.10.2020 року про неможливість надання висновку по призначеній судомкомплексній судовій автотехнічній та автотоварознавчій експертизі (а.с.61, 62, 63 - 64 том 2), на тій підставі, що 07.09.2020 року на адресу суду та сторін по справі експертами було направлено клопотання (а.с.30, 31 том 3) про надання додаткових матеріалів та надання автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , на дослідження 23.09.2020 року. Супровідним листом Дарницького районного суду м. Києва від 14.09.2020 року таке клопотання надіслано сторонам (а.с. 32). 23.09.2020 року до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз з`явився представник Полетіло Т.С., який подав заяву про проведення оплати за експертизу та долучив відповідну квитанцію. Автомобіль «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , у вказаний день та до 28.10.2020 року на дослідження експертів наданий не був. Запитувані експертами додаткові матеріали до КНДІСЕ не надходили. Справа повернута до суду й передана судді 09.11.2020 року (а.с. 61 том 2) із призначеною датою судового засіданні (а.с. 69-70 том 2). Позивач 30.11.2020 року звернувся до Київського науково-дослідного експертно-ериміналістичного центру МВС України із заявою про проведення автотоварознавчої експертизи, на вирішення якої поставив такі питання:- «Яка вартість відновлювального ремонту після дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02.10.2018 року на вул. Здолбунівська, 5 «а» в місті Києві автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, станом на час ДТП - 02.10.2018 року, та вартість матеріального збитку ?» (а.с. 98 - 113 том 2). За зверненням позивача експертом Київського науково-дослідного експертно-ериміналістичного центру МВС України надано висновок № ЕД-19/111-20/58348-АВ від 29.12.2020 року (а.с. 98 - 113 том 2), в протоколі (акті) від 10.12.2020 року колісного транспортного засобу експерт визначив 12 найменувань пошкоджень деталей, а для визначення розміру збитку експерт в ремонтній калькуляції вказав більшу кількість пошкоджених деталей - 23 найменування. Цим висновком визначено, що вартість відновлювального ремонту після дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02.10.2018 року по вулиці Здолбунівська, 5 «а» в місті Києві, автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , станом на 02.10.2018 року становить 147 540 грн. 58 коп. Кофіцієнт фізичного зносу експертом не розраховувався, визначено, що він має нульвий показник, матеріальний збиток завданий власнику автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок пошкодження при ДТП 02.10.2018 року становить 157 128 грн. 47 коп.(а.с. 98 - 113 том 2). Прозивач вважає, оскільки експертом визначений матеріальний збиток належного йому автомобіля, який був пошкоджений внаслідок винних дій [PERSON] , просить стягнути з [PERSON] 57 128 грн. 47 коп., як різницю між завданим йому збитком в розмірі 157 128 грн. 47 коп. і регламентною виплатом МТСБУ - 100 000 грн. (157 128 грн. 47 коп. - 100 000 грн. 00 коп. = 57 128 грн. 47 коп.), відповідно з МТСБУ просить стягнути 52 251 грн. 03 коп., як різницю між регламентною виплатою (100 000 грн.) й виплаченим МТСБУстраховим відшкодуванням 47 748 грн. 97 коп. (100 000 грн. - 47 748 грн. 97 коп. = 52 251 грн. 03 коп.). Враховуючи, що по даній справі була призначена комплексна судова автотехнічна та автотоварознавча експертиза, тобто суд за зверненням сторони, зважаючи на право такої сторони у наданні доказів на спростування доводів іншої сторони, повноваження суду, визначені ст. 12 ЦК України, визначив певну процедуру доказуванням (збирання доказів) шляхом призначення комплексної експертизи, проте позивач, враховуючи його позицію, який заперечував щодо проведення такої експертизи, оскаржив ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 18.03.2020 року до суду апеляційної інстанції, не виконав її: не забезпечив експертам на дослідження автомобіль «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , й у самостійний спосіб, будучи обізнаним про призначену у справі комплексну судову експертизу (автотехнічну та автотоварознавчу), замовив проведення автотоварознавчої експертизи, без автотехнічної. У цій справі суд вказує, що підготовлений за замовленням позивача висновок експерта міг бути прийнятим як належний доказ за умови, що у такій справі не була призначена експертиза на підставі ухвали суду та відсутності доказів, які не спростовували висновки експертизи, проведеної за замовленням позивача, позицію іншої сторони (відповідача), яка не надала доказів, що не спростовували б докази, надані позивачем. Проте, враховуючи, що по даній справі експертиза була призначена за ухвалою суду, наданий позивачем висновок експерта проведений за його замовленням не є належним доказом з огляду на зібрані в ході розгляду справи докази, а саме витребувану на підставі ухвали суду інформацію про первинні показники автомобіля (першоджерело доказу) згідно інформації Державної митної служби України про автомобіль «Volkswagen Passat», номер кузова (VIN) [NUMBER] , 2013 року випуску, як такий, що раніше був у використанні, ввезений на митну території України, та вказує, що такі показники мали гірший стан, аніж ті, що вказує позивач (показники одонометра автомобіля 421 222 км, пошкодження ЛФП по кузову, забруднення та пошкодження салону і сидінь, сліди підтікання мастила та двигуні, прояви корозії на правому та лівому порогах, кришці багажника, сколи на лобовому склі), й такі показники не тільки суттєво різняться, як від вказаного висновку експерта, проведеного на замовлення позивача, так й двох звітів атотоварознавців, вони не враховувалися експертом під час проведення дослідження й визначення розміру збитку, що вказує на суперечність висновку вказаного експерта та невідповідність визначеної законом процедурі встановлення розміру збитку згідно Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 року № 1074/8395 (у редакції від 21.08.2009 р., тобто на час оцінки), який проведений без урахування висновку експерта автотехнічної галузі, що також вказує на неповноту такого висноку та його невірність вцілому, оскільки наданий на підставі доказів, які не відповідають дійсності. Так, відповідно до ч.3 ст.102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Відповідно до ч.4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. У разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні (ст. 109 ЦПК України). Суд вважає, що по даній справі за наявності двох різних висновків атотоварознавчого дослідження (звітів), проведених за замовленням МТСБУ № 53269 від 23.10.2018 року та позивача № 29/02/19 від 08.02.2019 року, а також висновку експерта № ЕД-19/111-20/58348-АВ від 29.12.2020 року, проведеного на замовлення позивача, які мають різні та суперечливі висновки, навіть за умови, що мають інформацію про різну кількість та складові пошкоджених елементів (деталей) автомобіля: за Звітом № 53269 від 17.10.2018 року, проведеним за замовленням МСТБУ, перелік пошкоджених складових автомобіля - 11 найменувань, а ремонтна калькуляція до Звіту у переліку пошкоджених запасних частин - 17 найменувань, за Звітом № 29/02/19 від 31.01.2019 року, проведеним на замовленням позивача - 10 найменувань пошкоджених деталей, а для визначення розміру збитку оцінювач використав більшу кількість пошкоджених деталей - 14 найменувань, за висновком експерта № ЕД-19/111-20/58348-АВ від 29.12.2020 року, проведеним на замовлення позивача - 12 найменувань пошкоджень деталей, а для визначення розміру збитку експерт в ремонтній калькуляції вказав більшу кількість пошкоджених деталей - 23 найменування, й за оцінки вартісних показників вказаного автомобіля: за звітом № 53269 від 23.10.2018 року - 343 370 грн. 40 коп., за звітом № 29/02/19 від 08.02.2019 року - 349 124 грн.88 коп., за висновком експерта, проведеного на замовлення позивача - 354 485 грн. 28 коп., а відповідно до повідомлення Регіонального сервісного центру МВС в Київській області від 25.02.2020 року ринкова вартість вартість транспортного засобу Volkswagen Passat, 2013 року випуску, що був зареєстрований за позивачем 27.07.2018 року, д.н.з. [NUMBER] , станом на момент реєстрації - 206 779 грн. 44 коп., проведення за встановлених обставин комплексної судової автотехнічної та автотоварознавчої експертиза було необхідною для об`єктивного розгляду справи, без її проведення неможливо прийняти законне рішення, й за відсутності якої суд своїм рішенням може необгрутовано покласти на відповідачів надмірне та необгрутоване майнове стягнення, що є порушенням закону. Зважаючи на те, що надіслане експертамиКиївського науково-дослідного інституту судових експертиз на адресу суду повідомлення від 28.10.2020 року про неможливість надання висновкукомплексної судової автотехнічної та автотоварознавчої експертизи (а.с.61, 62, 63 - 64 том 2), суд 29.07.2021 року в межах підготовчого судового засідання, враховуючи положення п.п.3, 4 ст. ч.5 ст. 12 ЦПК України, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснив сторонам наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяючи учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, про необхідність проведення призначеної судом згідно ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 18.03.2020 року комплексної судової автотехнічної та автотоварознавчої експертизи, проте сторони у категоричній формі відмовились від її проведення, позивач, зважаючи на проведений за його замовленням висновок експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № ЕД-19/111-20/58348-АВ від 29.12.2020 року (а.с. 98 - 113 том 2), а відповідач, зважаючи на те, що ним вжиті заходи для проведення призначеної ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18.03.2020 року комплексної судової автотехнічної та автотоварознавчої експертизи, проте така експертиза не була проведена з винних дій позивача, прохаючи суд застосувати положення статті 109 ЦПК України й відмовити позивачу у визнані факту визначеного ним збитку завданого пошкодженням автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , у сумі 157 128 грн. 47 коп. Суд вважає, оскільки саме відповідач поклав на себе тягар (обов"язок) сплати за проведення призначеної судом комплексної судової автотехнічної та автотоварознавчої експертизи, що підтвержується платіжною квитанцію на суму 9 806 грн. 40 коп. від 22.09.2020 року (а.с. 39 том 3), навіть після повернення справи з експертної установи із повідомленням про неможливість проведення експертизи, позивачу ніщо не перешкоджало надати свою згоду на її проведення, адже навіть у день завершення проведення підготовчого судового засідання 29.07.2021 року, що підтверджується протоколом судового засідання та його звукозаписом, головуючим суддею сторонам було роз`яснено про необхідність виконання ухвали суду про проведення комплексної експертизи (а.с. 35 том 3 (9 год.04 хв. 20 сек. - 9 год. 08 хв. 27 сек.)). Й та позиція позивача, який намагався покласти відповідальність саме на суд, а також експертів, які, на його думку, не повідомили позивача про дату проведення експертизи, не заслуговує на увагу, й спростується повідомленням експертів, які вказали, що експерти надіслали як на адресу суду, так й на адресу сторін клопотання із визначеною датою проведення експертизи, й таке клопотання окрім експерта було надіслано сторонам й судом відповідно до повідомлення від 14.09.2020 року (а.с. 32). Навіть якщо прийняти позицію позивача про те, що він був неналежним чином повідомлений про дату проведення експертизи, йому ніщо не передшкожало погодити в підготовчому судовому засіданні питання про проведення призначеної судом експертизи, проте він у категоричні формі відмовився від її проведення, що вказує на те, що сторона позивача уникає від отримання відповідачем доказу - дійсної вартості збитку, з метою якого й призначалась комплексна експертиза по цій справі. Суд вважає, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст. 12 ЦПК України), учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. У відповідності до ч.2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки ; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Ч.ч. 1 - 3 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Постановивши ухвалу про призначення комплексної судової автотехнічної та автотоварознавчої експертизи, тим самим суд поклав на позивача обов`язок забезпечити на дослідження автомобіль, проте позивач ухилився від виконання процесуального обов`язку, тим самим приховав доказ, а ухилившись від проведження призначеної судом експертизи, надав не повні і не достовірні пояснення та на їх підтвердження неналежні докази, які суд, враховуючи процесуальну поведінку позивача, вважає недопустимими, такими, що не забезпечують доведення позовних вимог, адже позивач мав враховувати позицію відповідача, зважаючи, що такий відповідач діяв у добросовісний процесуальний спосіб: надав відзиви, як на позовну заяву у первинній редакції, так й про збільшення позовних вимог, виклад свою позицію, надав докази у відповідності до визначеної процедури подання доказів на простовування позовних вимог позивача, проте такий позивач ухилився від обов`язку покладеного на нього законом та судом згідно ухвали про призначення експертизи у наданні доказів, які витребовувались відповідачем, з метою спростування відповідачем позовних вимог, адже учасники, відповідно до ч.1 ст. 12 ЦПК України, мають рівні права щодо здійснення ними всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Окрім того, на виконання ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 12.01.2021 року щодо витребування з Державної митної служби України відомостей про вартість автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , номер кузова (VIN) [NUMBER] , 2013 року випуску, що була заявлена декларантом (уповноваженою ним особою) та скоригована митним органом, а також показання одометра, пробіг і пошкодження цього транспортного засобу (автомобіля), які були зафіксовані під час митного оформлення, митного контролю, митного огляду, а також оригінали чи засвідчені копії митної декларації, акту митного огляду (акту огляду), рахунку (іншого документу, що визначав вартість), та інших документів, складаних або отриманих під час здійснення митного контролю та митного оформлення вказаного автомобіля, судом отримана витребовувана інформація, із якої встановлено, що відповідно до наданих Державною митною службою України документів, на підставі яких здійснювалось оформлення вказаного автомобіля, додатковий аркуш до акта проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UА205010/2018/213734 від 23.07.2018, який проведено в присутності позивача і засвідчено його підписом, передбачає показники одонометра автомобіля як бувшого у використанні - 421 222 км, наявність у автомобіля пошкоджень, ознак експлуатації: «пошкодження ЛФП по кузову, забруднення та пошкодження салону і сидінь, сліди підтікання мастила та двигуні, прояви корозії на правому та лівому порогах, кришці багажника, сколи на лобовому склі» (а.с. 162 - 165 том 2, 186, 187 - 189 том 1). Наведені відомості вказують, що автомобіль позивача в дійсності на момент ДТП 02.10.2018 року мав інші (гірші) технічні характеристики та стан - більший пробіг (показання одономерта) і значні пошкодження з ознаками попередньої експлуатації. Дані обставини засвідчені, як митним органом в особі державного інспектора Волинської митниці ДФС, який перевіряв технічні характеристики та стан автомобіля, але й самим позивачем, який був присутнім під час відповідних процедур, а надані Державною митною службою України документи спросовують доводи і недопустимі докази прозивача про менший пробіг (показання одономерта) і відсутність корозії, дефектів ЛФП по кузову тощо. Спростовуючі встановлені обставини доводи позивача про сервісну книжку по обслуговуванню автомобіля на території України (а.с. 115 - 223 том 2), не можуть бути належним доказом та таким, що спростовуються офіційним документом Державної митної служби України про розмитнення вказаного автомобіля (а.с. 162 - 165 том 2, 186, 187 - 189 том 1), який носить характер офіційних документів, складених уповноваженими на те посадовими особами Державної митної служби України, й про які позивач не міг не знати, оскільки від оцінки вартості такого автомобіля позивач сплачував податок до державного бюджету України по його розмитненню, який був ввезений на митну територію України 23.07.2018 року через Волинську митницю ДФС, а тому суд критично оціює спростування позивачем встановленої обставини про якісні (гірші) показники та характеристики пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля. Також суд критичною оцінює позицію позивача, який вважає, що саме відповідач має оскаржувати в судовому порядку інформацію про його автомобіль, отриману від Державної митної служби України, та вважає, що суд у цій справі має повноваження надати оцінку всім наданим сторонам доказам. Надаючи оцінку наданому позивачем висновку експерта, який проведений всупереч призначеній по справі комплексній судовій експертизі, суд встановив, що протокол (акт) огляду КТЗ до наданого позивачем висновку експерта № ЕД-19/111-20/58348-АВ від 29.12.2020 року та висновок експерта передбачають дані автомобіля одонометра (пробіг) - 219 494 км і відсутність корозійних руйнувань, корозійних пошкоджень, пошкоджень лакофарбового покриття, недоліків оббивки кузова, кабіни, салону, дефектів (пошкоджень) скляних деталей, слідів підтікання паливно-мастильних матеріалів, прояви корозії на правому та лівому поргах, кришці багажника, сколи на лобовому склі та спростовується наданими Державною митною службою України певинними та офіційними документами про пробіг (показники одонометра) - 421 222 км і наявністю пошкодження ЛФП по кузову, забруднення та пошкодження салону і сидінь, сліди підтікання мастила та двигуні, прояви корозії на правому та лівому поргах, кришці багажника, сколи на лобовому склі. Нанаді Державною митною службою України документи вказують на те, що до моменту ДТП 02.10.2018 року технічні характеристики та стан автомобіля позивача були суттєво гіршими, ніж вказано у висновку експерта. Відповідно експерт під час визначення розміру матеріального збитку (шкоди) використав недостовірну інформацію про автомобіль позивача, яка безпідставно покращує його технічні характеристики і стан, та відповідно збільшує розмір матеріального збитку (шкоди), що вказує на недопустимість і недостовірність висновку експерта № ЕД-19/111-20/58348-АВ від 29.12.2020 року Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, проведеного на замовлення позивача, а також Звіту № 29/02/19 про оцінку вартості збитку, нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ), виконаного суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] станом на 31.01.2019 року на замовлення позивача, та Звіту № 53269 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Професійна експерта компанія» станом на 23.10.2018 року за замовленням МТБСУ, й суд вважає, що позивач доводить свої вимоги недопустимими і недостовірними доказами, які ґрунтуються на недостовірній інформації про його автомобіль «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , номер кузова (VIN) [NUMBER] , 2013 року випуску, його технічні характеристики і стан. Ринкова вартість автомобіля, яка, в свою чергу, може вплинути на визначення суми відновлювального ремонту автомобіля, з урахуванням повідомлення Регіонального сервісного центру МВС в Київській області від 25.02.2020 року, згідно з яким вартість транспортного засобу Volkswagen Passat, 2013 року випуску, що був зареєстрований за позивачем 27.07.2018 року, д.н.з. [NUMBER] , станом на момент реєстрації складала 206 779 грн. 44 коп. (а.с. 186, 187, 188, 189), й зазначена вартість суттєво відрізняється від ринкової вартості автомобіля, зазначеної у вказаних двох звітах: № 53269 від 23.10.2018 року - 343 370 грн. 40 коп., № 29/02/19 від 08.02.2019 року - 349 124 грн.88 коп, та висновку експерта, проведеного на замовлення позивача - 354 485 грн. 28 коп. Вказаним висновком не спростовано факт того, що пошкодження, які мав автомобіль до ДТП, пов`язані з подією, яка мала місце 02.10.2018 року, тобто такий експерт досліджував всі наявні пошкодження автомобіля на час дослідження, незалежно від дати їх виникнення, що є суттєвим порушенням, та впливає на дійсні показники вартості матеріального збитку. Також вказаним експертом визначалась вартість ремонту автомобіля станом на дату ДТП 02.10.2018 року, проте у порушення чинного законодавства застосовувались норми Методики зі змінами, які набули чинності 23.10.2019 року (після ДТП). Окрім того, як вбачається із матеріалів справи, два звіти та експертне дослідження, проведене на замовлення позивача, мають різні кількісні показники пошкоджень, що вказує на те, що без висновку комплексної судової автотехнічної та автотоварознавчої експертизи такі розбіжності, усунутими бути не можуть. Так, вказаний експерт склав висновок № ЕД-19/111-20/58348-АВ від 29.12.2020 року, в протоколі (акті) від 10.12.2020 року колісного транспортного засобу визначив 12 найменувань пошкоджень деталей, а для визначення розміру збитку експерт в ремонтній калькуляції вказав більшу кількість пошкоджених деталей - 23 найменування. Крім того в протоколі від 31.01.2019 року технічного огляду колісного транспортного засобу до Звіту № 29/02/19 міститься 10 найменувань пошкоджених деталей, а для визначення розміру збитку оцінювач використав більшу кількість пошкоджених деталей - 14 найменувань, що зафіксовано в ремонтній калькуляції до звіту. Разом з тим, акт № 53269 від 17.10.2018 року до Звіту ТОВ «Професійна експертна компанія», проведений на замовлення МТСБУ, містить перелік пошкоджених складових автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] ,на 11 найменувань, а ремонтна калькуляція до звіту - перелік пошкоджених запасних частин в іншій кількості - 17 найменувань. При цьому два звіти оцінювачів та висновок експерта не містить вказівки про дату ушкоджень, що вказує на суперечність таких висновків, адже значення має дослідження оцінки щодо дати пошкоджень, відповідь на яке може дати лише експерт автотехнічної галузі, від проведення якої позивач відмовився. Так, питання установлення пошкоджень (несправностей) транспортного засобу, причин їх утворення та часу виникнення (до дорожньо-транспортної пригоди чи внаслідок неї або після неї) не належать до компетенції автотоварознавчої експертизи, а стосується повноважень експерта в галузі автотехнічної експертизи, що передбачено наказом Міністерства юстиції України № 63/5 від 08.10.1998 року «Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень». У зв`язку із чим в ухвалі Дарницього районного суду м. Києва від 18.03.2020 року про призначення комплексної судової автотоварознавчої та автотехнічної експертизи в першу чергу були поставлені питання для автотехнічної експертизи про перелік пошкоджень автомобіля, утворених під час дорожньо-транспортної пригоди 02.10.2018 року. Натомість висновок експерта № ЕД-19/111-20/58348-АВ від 29.12.2020 року Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, проведений на замовлення позивача, не передбачає питань і відповідей, які стосуються автотехнічної експертизи про перелік пошкоджень автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , утворених під час ДТП 02.10.2018 року. Таким чином, зазначені документи містять різну, суперечливу інформацію про пошкоджені частини автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] . Суд, надавши оцінку висноку експерта, проведеного на замовлення позивача, окрім іншого вважає, що таким експертом також всупереч п. 7.39 Методики до вказаного автомобіля не застосований коефіцієнт фізичного зносу. Відповідно до п.3.9 Методитки фізичний знос обумовлюється погіршенням технічного стану КТЗ унаслідок експлуатаційного зносу його складників. Фізичний знос ураховується як втрата вартості КТЗ, що виникає в процесі його експлуатації. Фізичний знос може розраховуватись у вигляді коефіцієнта фізичного зносу складників залежно від технічного стану КТЗ, який відображає взаємозв`язок умов експлуатації і технічного стану КТЗ з вартістю його складників. Фізичний знос може також визначатись шляхом урахування погіршення технічного стану КТЗ унаслідок отриманих і усунених пошкоджень залежно від вартості їх усунення. Функціональний знос КТЗ визначається за допомогою коефіцієнта функціонального зносу, який характеризує ступінь зниження рівня функціональних, споживчих характеристик оцінюваного КТЗ відносно аналогічного, що випускається на дату виконання оцінки (п.3.11). Висновок експерта (експертного дослідження) складається з урахуванням особливостей його оформлення згідно із законодавством (4.4.1) Джерела інформації повинні бути актуальними, тобто відповідати даті оцінки. Розділом V Методики визначені правила технічного огляду КТЗ. Під час технічного огляду КТЗ оцінювач (експерт) повинен: а) перевірити відповідність ідентифікаційних даних КТЗ записам у наданих документах; б) перевірити укомплектованість КТЗ, установити комплектність, наявність додаткового обладнання; в) установити пробіг за одометром; г) зафіксувати інформативні ознаки раніше виконаного відновлювального ремонту КТЗ; ґ) установити характер і обсяги пошкоджень на момент огляду та інші ознаки, які характеризують технічний стан КТЗ, з обов`язковою їх фіксацією шляхом фотографування (п.5.5 Методики). 23.10.2019 року набули чинності зміни до Методики, якими розширено перелік КТЗ та срок їх експлуатації, а також перелік винятків щодо застосування коефіцієнта фізичного зносу на запчастини при розрахунку відновлювального ремонту КТЗ. Проте, висновок експерта, проведений на замовлення позивача, містить інформацію про застосування положень Методики у редакції, які набули чинності вже після ДТП, що вказує на суперечність інформації оцінки досліджень проведених експертом. Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до приписів статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Суд вважає, що суб`єкти оціночної діяльності (оцінювачі) за двома звітами, які містяться у матеріалах справи, та висновок експерта, проведений на замовлення позивача, під час визначення розміру матеріального збитку (шкоди), використали недостовірну інформацію про автомобіль позивача, яка покращує його технічні характеристики і стан, та відповідно необгрунтовано збільшує розмір матеріального збитку (шкоди), що вказує на недопустимість і недостовірність їх висновків: експерта № ЕД-19/111-20/58348-АВ від 29.12.2020 року, проведеного на замовлення позивача, а також Звіту № 29/02/19 про оцінку вартості збитку, проведеного на замовлення позивача, та Звіту № 53269 про визначення вартості матеріального збитку, виконаного за замовленням МТБСУ, й вважає, що позивач доводить свої вимоги недопустимими і недостовірними доказами, які ґрунтуються на недостовірній інформації про його автомобіль «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , номер кузова (VIN) [NUMBER] , 2013 року випуску, та його технічні характеристики і стан. Як вбачається з матеріалів справи Звіт про вартість матеріального збитку, на підставі якого МТСБУ виплачено відшкодування позивачу, та Звіт, на який посилався позивач, як на підставу для задоволення заявлених позовних вимог, містять суттєві суперечності. Так, відповідно до Звіту № 53269, складеного на замовлення МТСБУ оцінювачем 23.10.2018 року ринкова вартість автомобіля марки «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] ,може складати 343 370 грн. 40 коп., вартість відновлювального ремонту - 138 982 грн. 86 коп., а вартість матеріального збитку, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (0,7), з урахуванням ПДВ та без врахування втрати товарної вартості, становить 54 208 грн. А відповідно до Звіту ФОП [PERSON] № 29/02/19 від 08.02.2019 року, проведений на замовлення позивача ринкова вартість автомобіля складає 349 124 грн. 88 коп., вартість відновлювального ремонту КТЗ - 138 784 грн. 68 коп. При встановленні вартості матеріального збитку оцінювачем застосовано коефіцієнт фізичного зносу - 0, а також враховано величину втрати товарної вартості - 8 538 грн. 42 коп., та визначено розмір збитку у сумі 147 323 грн. 10 коп. Також вартість матеріального збитку (шкоди), завданого власнику автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , 2013 року випуску, внаслідок пригоди 02.10.2018 року визначається із урахуванням вартості цього автомобіля, що передбачено, у тому числі, наданими позивачем висновком експерта - 354 484 грн. 28 коп., Звітами про оцінку вартості збитку - 343 370 грн. 40 коп. і 349 124 грн. 88 коп., проте надані Державною митною службою України документи вказують на те, що автомобіль Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , 2013 року випуску, є значно меншою вартістю - 206 779 грн. 44 коп., що передбачено, зокрема, митною декларацією UА205010/2018/213734 від 23.07.2018. У зв`язку із цим надана Державною митною службою України інформація про дійсну вартість автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , 2013 року випуску, суттєво зменшує вартість матеріального збитку вказаного автомобіля, таким чином позивачем не доведено зазначений ним розмір шкоди (збитку) та причинного зв`язку між діями відповідача (джерела підвищеної небезпеки) і визначеною ним шкодою. Отже, висновок експерта, проведений на замовлення позивача, а також два звіти про оцінку визначення матеріального збитку, як доказ ґрунтуються на джерелах за правилом доктрини "про плоди отруєного дерева" (fruit of the poisonous tree), не можуть братись до уваги при ухваленні судового рішення. При дослідженні таких доказів суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішеннях у справах «Балицький проти України», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» застосував різновид доктрини «плодів отруєного дерева» (fruit of the poisonous tree), яка полягає в тому, що коли визнаються недопустимими не лише докази, безпосередньо отримані внаслідок порушення, а також докази, які не були отримано, якби не було отримано перших. Таким чином, допустимі самі по собі докази, отримані за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази, стають недопустимими. Зазначена доктрина передбачає оцінку не лише кожного засобу доказування автономно, а і ланцюга безпосередньо пов`язаних між собою доказів, з яких одні випливають з інших та є похідними від них. Критерієм віднесення fruit of the poisonous tree є наявність достатніх підстав вважати, що відповідні відомості не були б отримані за відсутності інформації, одержавної незаконним шляхом. У зв`язку з вищенаведеним, висновок № ЕД-19/111-20/58348-АВ від 29.12.2020 року автотоварознавчої експертизи, проведений експертом Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України на замовлення позивача, а також Звіт № 29/02/19 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ), виконаний суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] станом на 31.01.2019 року на замовлення позивача, та Звіт № 53269 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, виконаний суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Професійна експерта компанія» станом на 23.10.2018 року за замовленням МТБСУ, суд не може визнати такими, що відповідають матеріалам та встановленим обставинам справи, а відтак прийняти їх до уваги та покласти в основу рішення. За умови врахування судом даних висноку експерта та вказаних двох Звітів про оцінку вартості збитку для задоволення позовних вимог, призведе до порушення відносно відповідача статті 6 «Право на справедливий суд» Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Оскільки у справі була призначена комплексна судова експертиза, висловлена відповідачем позиція щодо непогодження із проведеною позивачем оцінкою збитків, який вжив заходів для забезпечення доказів по справі шляхом призначення комплексної судової автотехнічної та автотоварознавчої експертизи, сплативши вартість проведення експертизи, прибув до експертної установи, проте позивач, зважаючи на процесуальну поведінку, ухилився від проведення призначеної судом експертизи, а також враховуючи значення проведення такої експертизи у цій справі, суд не може не враховувати процесуальну поведінку сторони у справі (позивача), й застосовує положення ст. 109 ЦПК України, відмовивши позивачу у визнанні факту визначеного ним розміру збитку. Суд у цій справі вважає, що за наявності у справі двох звітів про оцінку вартості пошкодженого майна та висновку експерта, проведеного на замовлення позивача, зважаючи на наявні первинні документи про автомобіль, надані Державною митною службою України, не приймає до їх до уваги, як такі, що містять суттєві розбіжності, які не враховують інформацію про зазначені первинні документи про такий автомобіль, та як наслідок побудовані на показниках, які суттєво збільшують розмір відновлювального ремонту автомобіля, що як наслідок, може вплинути на незаконне покладення майнової відповідальності на відповідача, у зв`язку із чим у цій справі й була призначена комплексна судова автотохнічна та автотоварознавча експертиза, проте не була проведене з підстав небажання її проведення позивачем. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч.1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Ч.2 ст. 78 ЦПК України визначені критерії допустимості доказів. Так, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 79 ЦПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доспупності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, у тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Враховуючи наведене, за таких правових підстав та наданих сторонами доказів, суд вважає, що вимогипозивача не доведені й спростовані доказами, наданими відповідачем, обставини, викладені в позовній заяві, не підтверджуються наявними в матеріалах справи належними доказами, відтак законні підстави для задоволення позову судом не встановлені. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України й понесений позивачем судовий збір 1 093 грн. 79 коп., а також витрати, які він очікує понести на правову допомогу в сумі 20 000 грн. відповідно до заяви від 10.03.2020 року (а.с. 225 - 226 том 1), покласти на позивача. Так, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вимога відповідача [PERSON] про відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 25 500 грн. 00 коп., які нею понесені відповідно до укладеного Договору № 1/4 від 11.02.2020 року про надання правової допомоги від 11.02.2020 року з адвокатським об`єднанням «Ді ЕС ПІ» (у подальшому зміна назви «Правопріорітет), пунктом 4.3 якого визначено, що гонорар адвоката встановлюється в розмірі 1 500 грн. за кожну окрему надану послугу (участь в судовому засіданні, складання одного документа правового характеру (позову, відзиву на позов, клопотання тощо), наданих нею документів про понесені витрати - платіжні квитанції на загальну суму 25 500 грн. (1 500 грн. 00 коп. х 17 = 25 500 грн.) з розрахунку вчинених адвокатом 17 окремих послуг (участь в 11 судових засіданнях в суді першої та апеляційної інстанцій, складання клопотань про витребування доказів та приєднання доказів до матеріалів справи (2), призначення експертизи (1), двох відзивів (2): на первісний позов та на позов про збільшення позовних вимог, відзиву на апеляційну скаргу (1), письмових заперечень щодо наданих позивачем додаткових доказів (1), з урахуванням актів виконаних робіт адвокатом Лиховидом М.С. (здачі-приймання робіт), Звіту адвоката від 17.08.2021 року про виконання договору № 1/4 про надання правової допомоги від 11.02.2020 року (а.с. 46 - 49 том 3, 50 - 53, 54 - 56, 57 - 79), зважаючи на положення ч.4, ч.5 ст. 137, п. 2 ч.3 ст. 141 ЦПК України, підлягає задоволенню, враховуючи наданий детальний опис робіт (наданих послуг) адвокатом із розрахунком, його участі в судових засіданнях суду першої та апеляційної інстанцій, співмірність із понесеною сумою витрат на правову допомогу із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони. Так, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1 ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст. 137 ЦПК України). За результатами розгляду справи, відповідно до п. 2 ч.2 ст. 137 ЦПК України, витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат, серед іншого - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст. 137 ЦПК України). Окрім того, відповідно до п. 2 ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Встановлено, що участь у справі в інтересах відповідача [PERSON] приймав адвокат Лиховид М.С. на підставі укладеного [PERSON] . Договору № 1/4 від 11.02.2020 року про надання правової допомоги від 11.02.2020 року з адвокатським об`єднанням «Ді ЕС ПІ» (уподальшому зміна назви «Правопріорітет). Адвокатом Лиховидом М.С. надано акти виконаних робіт (здачі-приймання робіт), Звіт адвоката від 17.08.2021 року про виконання договору № 1/4 про надання правової допомоги від 11.02.2020 року (а.с. 46 - 49 том 3, 50 - 53, 54 - 56, 57 - 79), а також документи про понесені відповідачкою витрати - платіжні квитанції на загальну суму 25 500 грн. (1 500 грн. 00 коп. х 17 = 25 500 грн.) з розрахунку вчинених адвокатом 17 окремих послуг (участь в 11 судових засіданнях в суді першої та апеляційної інстанцій, складання клопотань про витребування доказів та приєднання доказів до матеріалів справи (2), призначення експертизи (1), двох відзивів (2): на первісний позов та на позов про збільшення позовних вимог, письмових заперечень щодо наданих позивачем додаткових доказів (1). Як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. При цьому необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківській документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зважаючи на зазначені процесуальні норми, з урахуванням принципу співмірності понесених відповідачем [PERSON] витрат на правову допомогу до складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, обгрутнованості понесених випрат, а також зважаючи на участь адвоката Лиховида М.С. в судових засіданнях, вважає за необхідне заяву задовольнити, визнавши понесені витрати на правову допомогу в сумі 25 500 грн. 00 коп. обгрунтованими, зважаючи на положення п.4.3 договору про надання правової допомоги (1 500 грн. 00 коп. х 17 окремих наданих послуг = 25 500 грн. 00 коп.). При вирішенні заяви такого відповідача про відшкодування понесених витрат на правову допомогу, зважаючи на наслідки розгляду справи, суд враховує рішення Європейського суд з прав людини при визначенні розміру справедливої компенсації. Так, Європейський суд з прав людини при визначенні розміру справедливої компенсації потерпілій стороні на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначив підхід вислітлений у рішеннях ЄСПЛ від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§95). Хоча чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката, однак, беручи до уваги принцип співмірності, слід враховувати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності. Рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Доводи клопотання позивача, висловлені ним в ході розгляду заяви відповідача про відшкодування понесених витрат на правову допомогу щодо зменшення судом витрат на правничу допомогу, не заслуговують на увагу. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто суд не може на власний розсуд зменшувати розмір витрат на оплату правничої допомоги, який підлягає відшкодуванню. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові у справі №755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19) від 19.02.2020 р., саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Так, позивач вказує, що відповідачем не дотримано принципу співмірності понесених витрат на правову допомогу до наданих послуг, вважаючи, що види правничої допомоги в частині надання клопотань, відзивів на позов тощо мають ознаки відтворення однакового тексту, проте суд не погоджується із такою позицією, й надавши оцінку процесуальним документам, які долучені відповідачем до справи, а саме: клопотання про вчинення судом процесуальних дій (витребування доказів, призначення експертизи, відзиви на позов (первісний та про збільшення позовних вимог, відзиву на апеляційну скаргу), письмових заперечень щодо наданих позивачем додаткових доказів та про збільшення позовиних вимог, а також його участь в суді апеляційної інстанції, надані ним заяви, відзиви тощо), такі документи не місться ознак відтворення однакового тексту, кожен із поданих документів має ознаки індивідуального предмету дослідження, мають різні оцінки за предметом дослідження, доводи та аргументи, а також відповіді на доводи та аргументи позивача, відповідно такі доводи позивача не є обґрунтованими та не заслуговують на увагу, й розцінюються судом як підставу уникнення від покладеного обов`язку, визначеного процесуальним законом по відшкодування понесених іншою стороною витрат на правову допомогу за наслідками розгляду справи. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13.02.2019 р. у справі №756/2114/17, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У зазначеній постанові Верховний Суд зменшив розмір судових витрат, зважаючи на те, що заявлений розмір був неспівмірний зі складністю справи. Таким чином, суд може зменшити розмір судових витрат, якщо: заявлені судові витрати завищені, враховуючи обставини справи (ціна позову, тривалість справи, виклик свідків, призначення експертизи тощо); суду не було надано достатніх доказів фактичного здійснення витрат (відсутні акт прийому-передачі юридичних послуг, платіжне доручення та квитанції про сплату за надані послуги тощо); заявлені судові витрати були недоцільні або не обов`язкові (не підтверджена нагальна потреба у вивченні додаткових джерел права, завищений обсяг часу на технічну підготовку документів тощо). Натомість суд вважає, що відповідачем вцілому обґрунтовані понесені витрати на правову допомогу, й останні є співмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом Лиховидом М.С. робіт (наданих послуг), часом, витраченим таким адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданим адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, процесуальною поведінкою позивача (збільшення позовних вимог, вжиття заходів для проведення експертизи за замовлення позивача, в той час, як експертиза була призначена за ухвалою суду, апеляційне оскарження ухвал суду першої інстанції), враховуючи обставини справи (ціна позову, тривалість справи, витребування доказів, призначення комплексної експертизи), відповідачем надані докази фактичного здійснення витрат (акт прийому-передачі юридичних послуг, платіжні квитанції про сплату за надані послуги); заявлені судові витрати були доцільні та обов`язкові, підтверджена нагальна потреба у вчиненні всіх процесуальних діях, й у тому числі обумовлені процесуальною поведінкою позивача, що зумовило їх проведення, ціна правової допомоги не завищена, відповідає умовам договору про надання правової допомоги, й послуги, які були надані, зазначені в договорі й відповідають реально вчиненим адвокатом процесуальним діям (види робіт), при цьому деякі із них не враховувались, навіть у світлі поданої позивачем заяви про те, що він очікує понести у цій справі 20 000 грн. витрат на правову допомогу, участь у якій його представник взагалі не приймав, й за таких обставин вважає, що заявник має право на компенсацію понесених витрат, як такі, що доведені: витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - є обґрунтованим. На підставі вищевикладеного, ст. 5, 11, 16, 22, ч.ч.1,2,4 ст. 1166, ч.2 ст. 1192, ч.ч.1,2 ст. 1187, п.1 ч.1 ст. 1188, ст. 1194ЦК України, ст.ст. 9, 12, 22, 29, 36, 39, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», п. 3, 4, 5, 7, 7.36-7.41 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 року № 1074/8395 (у редакції від 21.08.2009 року), з урахуванням постанови Пленуму Верховного Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,

Outcome: approved