Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на те, що між сторонами у встановленому порядку був укладений шлюб. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Сім`я фактично розпалася. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Майнових спорів між сторонами немає. У зв`язку з викладеним позивач просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте у позовній заяві зазначала, що справу просить розглядати за наявними матеріалами у її відсутність. Позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, проте від нього та його представника до суду надійшли заяви, у яких вони просять справу розглядати без їхньої участі. Відповідач позовні вимоги визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу. Строк для примирення просить не надавати. Ураховуючи викладене суд вважає за можливе здійснити розгляд справи у відсутність сторін. На підставі ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу. У ході розгляду справи судом встановлено наступне. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції у Черкаській області 30.12.2015 було зареєстровано шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , про що вчинено актовий запис № 199. Указаний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 30.12.2015. Після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». У шлюбі народилась дочка - [PERSON] , [INFO] , про що вчинено актовий запис № 14. Цей факт підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 26.01.2016 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції у Черкаській області. Позивач в позовній заяві зазначає, що протягом останніх двох років у сторін склались різні погляди щодо облаштування сімейного життя та ведення спільного господарства, в результаті чого між сторонами постійно виникають сварки та непорозуміння, що й призвело до остаточного припинення шлюбно-сімейних відносин. Спільне господарство сторонами не ведеться, кожен має окремий бюджет, проживають в різних місцях. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Майнових спорів між сторонами немає. Відповідач позовні вимоги визнав. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що сторони примиритися бажання не виявили, а дана сім`я фактично розпалась, шлюб існує лише юридично. Спору про поділ майна та про визначення місця проживання дитини на момент розгляду даної справи сторони не мають, тому вказані питання судом не вирішуються. В силу ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Статтею 17 Закону України від 23.02.2006 N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. У пункті 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Фернандес Мартінес проти Іспанії" (заява 56030/07) від 12.06.2014 зазначено "Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона ….і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні". Відповідно до приписів ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час перебування в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З врахуванням того, що жоден з подружжя не бажає примиритися, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, тому шлюб слід розірвати. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд у рішенні, в порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при подачі позову. Враховуючи викладене, у зв`язку з визнанням відповідачем позовних вимог до початку розгляду справи по суті, суд уважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, що складає 454,00 грн. Вирішуючи питання щодо судових витрат, прийшовши до висновку про задоволення позовних вимог та враховуючи повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, суд на підставі ст. 141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 454,00 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved