Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-11 00:00:00

До Оратівського районного суду Вінницької області в інтересах малолітнього [PERSON], [INFO], звернулася адміністрація КЗ «Вінницький обласний дитячий будинок «Гніздечко» Вінницької обласної ради» з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів, мотивуючи позов тим, що відповідач є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO]. Малолітній [PERSON] був направлений в Вінницький обласний спеціалізований будинок дитини з ураженням ЦНС та порушенням психіки на підставі розпорядження Оратівської РДА від 24.12.2014 та на підставі заяви матері від 22.01.2014 року. До 06.06.2017 року дитина перебувала на повному державному утриманні у Вінницькому обласному спеціалізованому будинку дитини з ураженням ЦНС та порушенням психіки. З 06.06.2017 року і по теперішній час [PERSON] перебуває у КЗ «Вінницький обласний дитячий будинок «Гніздечко» Вінницької обласної ради». Дитина перебуває в закладі на повному державному утриманні. Батько дитини записаний відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується відповідною довідкою. За час перебування в закладі мати дитину не відвідувала, участі у навчанні та вихованні дитини не приймала, письмових чи усних заяв від неї щодо вирішення подальшого перебування дитини в закладі не надходило. За таких обставин адміністрація КЗ "Вінницький обласний дитячий будинок "Гніздечко" Вінницької обласної ради" дійшла висновку, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, а тому просить позбавити її батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON], [INFO], та стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини від усіх видів її заробітку/доходів щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня реєстрації заяви в суді до досягнення дитиною повноліття, на особовий рахунок дитини. Представник позивача - директор КЗ «Вінницький обласний дитячий будинок «Гніздечко» [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовільнити, проти заочного розгляду справи не заперечує Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, клопотань про перенесення розгляду справи не заявляла, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином в порядку, передбаченому ЦПК України (шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України), жодних заяв, клопотань від відповідача про розгляд справи за її відсутності не надходило, відповідач відзив не подала. Третя особа представник Служби у справах дітей Вінницької міської ради, в особі - Поліщук Т.П., подала суду заяву про слухання справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення спору, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 280 ЦПК України та ухвалити заочне рішення. Враховуючи вищевикладені обставини суд розглядає справу у відсутність представників сторін, у звязку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, врахувавши думку представника позивача та представника третьої особі, викладені у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню виходячи з такого. Згідно ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як вбачається з свідоцтва про народження (повторного) серії [NUMBER] від 27 січня 2015 року, [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO]. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України для призначення допомоги № 00010689166, сформованого 27.06.2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, [PERSON] народився [INFO], в графі «Відомості про батька» значиться [PERSON], в графі «Відомості про матір» значиться [PERSON]. Відомості про батька записані за вказівкою матері згідно з частиною першою статті 135 Сімейного кодексу України. З заяви [PERSON] від 22.01.2014 року, адресованої директору Вінницького обласного спеціалізованого будинку дитини, вбачається, що [PERSON] просить влаштувати її малолітнього сина [PERSON], [INFO], на тимчасове влаштування терміном на 6 місяців в зв'язку з відсутністю умов проживання. Згідно розпорядження Оратівської РДА Вінницької області № 499 від 24.12.2014 року «Про направлення малолітнього [PERSON], [INFO], у Вінницький обласний спеціалізований будинок дитини з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки (центр реабілітації) тимчасово на 6 місяців» було вирішено направити малолітнього [PERSON], [INFO], у Вінницький обласний спеціалізований будинок дитини з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки (центр реабілітації) на повне державне утримання у зв'язку з необхідністю проходження медичної та соціальної реабілітації дитини. Як вбачається з акту від 03.01.2018 року, складеного адміністрацією КЗ «Вінницький обласний дитячий будинок "Гніздечко" Вінницької обласної ради», в КНЗ "Вінницький обласний дитячий будинок "Гніздечко" Вінницької обласної ради» з 06.06.2017 року по даний час виховується [PERSON], [INFO]. За час перебування дитини в закладі мати дитину не відвідувала, участі у вихованні дитини не приймала, письмових чи усних заяв, листів щодо вирішення подальшої долі дитини від неї не поступало. Згідно довідки № 2 від 04.01.2018 року, виданої КЗ «Вінницький обласний дитячий будинок "Гніздечко" Вінницької обласної ради», [PERSON], [INFO], дійсно виховується в КЗ «Вінницький обласний дитячий будинок "Гніздечко" Вінницької обласної ради» з 06.06.2017 року по даний час. Згідно висновку Оратівської районної державної адміністрації Вінницької області № 01-51/1938 від 06.07.2018 року було встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрована , але не проживає за адресою: [ADDRESS]. Відповідно довідки Очитківської сільської ради від 03.07.2018 р. №1- 311 від 03.07.2018 року [PERSON] дійсно зареєстрована на території сільської ради, але не проживає з 2008 року по даний час. Інформація про її місце перебування в сільській раді відсутня. Має малолітнього сина [PERSON] [INFO]. Відомості про батька записані за вказівкою матері згідно ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Малолітній [PERSON] з 24.12.2012 року перебуває у Вінницькому обласному спеціалізованому будинку дитини на повному державному забезпеченні. Відповідно до довідок даного закладу мати [PERSON] протягом двох років не відвідує сина, не цікавиться його життям, не виявляє до нього батьківського піклування та турботи, не приймає участі у його вихованні та утриманні. Місце проживання та перебування матері на даний час не відоме. [PERSON] в 2009 році була позбавлена батьківських прав відносно її шести старших дітей. Четверо з них уже повнолітні, а двоє неповнолітніх перебувають під опікою старшої сестри. Служба у справах дітей Оратівської райдержадміністрації неодноразово зверталась в Оратівське ВП Гайсинського ВП ГУНП у Вінницькій області щодо встановлення місця проживання [PERSON]. Однак, місце проживання її не встановлено. Орган опіки і піклування райдержадміністрації вважає, що зазначені факти можна розцінювати як свідоме нехтування матір'ю [PERSON] своїми батьківськими обов'язками відносно її малолітнього сина [PERSON]. Оратівська районна державна адміністрація Вінницької області вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно її малолітнього сина [PERSON] [INFO] є доцільним та відповідає інтересам дитини. Статтею 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблею ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дітей. Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересів дитини. Таке визначення може бути необхідними у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. В абзаці 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини знайшов своє підтвердження, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164, ч. 3 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] [INFO]. Згідно із ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180, ч. 3 ст. 181 , ч. 1 ст. 183 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України (ч. 3 ст. 193 СК України). Таким чином, враховуючи матеріальне становище платника аліментів, відсутність у суду відомостей про наявність/відсутність у нього інших утриманців, скрутне матеріальне становище дітей, її стан здоров'я, відповідно до ст. 182 СК України, суд вважає, що з відповідача [PERSON] необхідно стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини від усіх видів її заробітку/доходів щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.01.2018 року до досягнення дитиною повноліття, шляхом перерахування аліментів на особистий рахунок дитини. Також, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 1762 грн.

Outcome: approved