Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ Агрофірма «Косівщинська» про розірвання договору оренди землі. В уточнених позовних вимогах позивач просив стягнути з ТОВ АФ «Косівщинська» на його користь заборгованість з орендної плати, розірвати договір оренди землі від 05 січня 2005 року, що укладений між ним та ТОВ АФ «Косівщинська», а також стягнути з відповідача на його користь судові витрати. Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 18 грудня 2015 року відмовлено в задоволенні всіх позовних вимог. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області від 05 травня 2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 грудня 2016 року рішення суду першої інстанції від 18 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 05 травня 2016 року скасовано в частині позовних вимог про розірвання договору оренди землі, а справа направлена для розгляду до суду першої інстанції. Позивач та його представник в судове засідання не з'явились, в письмовій заяві позивач свої позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу без їх участі. Представник відповідача судове засідання не з'явилась, в письмовій заяві проти позову заперечувала та просила розглянути справу без її участі. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. 05 січня 2005 року між позивачем та ТОВ АФ «Косівщинська» був укладений договір оренди землі, відповідно до якого позивач передав у строкове платне користування відповідачу належну йому земельну ділянку площею 2,72 га, який 21 грудня 2006 року за №040661303177 зареєстрований у Сумському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України» (а.с. 8-12). Згідно з цим Договором позивач надав вказану земельну ділянку товариству в користування строком на 5 років (п.8) на умовах сплати даним товариством орендної плати у розмірі 442 грн., що становить 1,5% від грошової оцінки землі (п.10) і яка вноситься до 30 числа останнього у звітному році місяця (п.12); обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції (п. 11). Крім того, п.14 цього Договору визначено, що розмір орендної плати переглядається один раз у два роки зокрема в разі змін розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції. Відповідно до п. 36 вказаного Договору його дія припиняється шляхом розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання іншою стороною договірних зобов'язань, а також з інших підстав, визначених законом. Земельна ділянка була передана позивачем та прийнята відповідачем в оренду згідно акту приймання - передачі від 22 грудня 2006 року (а.с. 10). 01 січня 2009 року між позивачем та відповідачем до вищевказаного Договору землі було укладено Додатковий договір, який 11 жовтня 2010 року за №041061301122 зареєстрований у Сумському районному реєстраційному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» (а.с. 13). Пунктом 1.2 цього додаткового Договору викладено в новій редакції п.8 Договору оренди землі та збільшено до 10 років строк оренди, а пунктом 1.3 - внесено зміни до п.9 Договору оренди землі та визначено, що орендна плата вноситься в розмірі 1083 грн. 75 коп. за рік, що становить 3,0% від нормативної грошової оцінки земельної частки (паю). Згідно ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 629, ч. ч.1, 2 ст. 651 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оренду землі", який є спеціальним законом і пріоритетним перед іншими законами у застосуванні щодо спірних правовідносин, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (ч. 1 ст. 2 Закону України "Про оренду землі"). Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі (ч. 1 ст. 6 Закону України "Про оренду землі"). Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Як встановлено ст.ст. 15, 21 вказаного Закону, однією із істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Орендна плата на землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. Відповідно до частини 2 статті 24 Закону, орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Частина 1 ст. 27 Закону передбачає, що орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Відповідно до ст.ст. 30, 32 Закону України "Про оренду землі", зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Відповідно до ст. 36 цього Закону, у разі невиконання зобов'язань за договором оренди землі сторони несуть відповідальність згідно із законом та договором. Дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін; за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Пунктом "д" ст. 141 ЗК України як підстава для припинення права користування земельною ділянкою передбачена систематична несплата орендної плати. Законодавець не розкриває поняття терміну - «систематична» щодо кількісних та якісних характеристик, що вказує на недостатню правову визначеність для суб'єктів правовідносин, на яких поширюється зазначена норма матеріального права. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року (справа № 6-146цс12) договір оренди землі можливо розірвати лише у разі систематичної несплати орендної плати, разове порушення умов договору у цій частині не є підставою для його розірвання. Тобто, у зазначеній правовій позиції у повній мірі не розкрита кількісна та якісна характеристика поняття «систематична несплата». Вищевказана норма не передбачає інших складових, окрім зазначених, а відтак факт несплати орендної плати не може включати в себе ані часткової, ані несвоєчасної несплати, які є різними за змістом та наслідками. Зокрема, наслідком повної несплати є неотримання грошових коштів взагалі, часткової - їх недоотримання, а при несвоєчасній відбувається повна сплата належної суми, але поза межами обумовлених договором строків. З матеріалів справи вбачається, - та не спростовується позивачем, - що орендна плата за 2013 рік була виплачена своєчасно і у повному обсязі - як вбачається з видаткових касових ордерів позивачу було перераховано 3441 грн. 78 коп. орендної плати за 2011, 2012 і 2013 роки (а.с. 35, 36). Орендна плата за 2011 та за 2012 роки хоча й несвоєчасно, але виплачена позивачу у повному обсязі. Тобто, в даному випадку мало місце несвоєчасність виплати, а не систематична несплата орендної плати, про що йдеться у п. "д" ст. 141 ЗК України. Таким чином, орендна плата за 2013 рік була виплачена позивачу своєчасно і у повному обсязі, орендна плата за 2011 і за 2012 роки була йому виплачена із порушеннями визначених договором строків, однак теж у повному обсязі з нарахуванням інфляційних збитків та пені (загальна сума переплати: 3441 грн. 78 коп. - 2878 грн. = 563 грн. 78 коп.). Як встановлено судом, отримавши повністю орендну плату за 2011-2013 роки, позивач протягом грудня 2013 року - грудня 2014 року не звертався ТОВ АФ «Косівщинська» чи до компетентних органів або суду із будь-якими запереченнями проти подальшого обробітку його земельної ділянки цим товариством. Отже, на день звернення з даним позовом права позивача фактично були відновлені, а договірні правовідносини продовжились, і у подальшому аналогічних порушень прав позивача відповідачем допущено не було. Таким чином, сам по собі факт несвоєчасної сплати орендної плати не може вважатися систематичною несплатою орендної плати, отже, не може бути у даному випадку підставою для розірвання укладеного між сторонами договору оренди. Враховуючи викладене, необхідно відмовити в задоволенні позову [PERSON] в зв'язку з його безпідставністю.

Outcome: dismissed