Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-08 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулася [PERSON] , посилаючись на те, що як як видно із погосподарських книг Юрківської сільської ради за 1986 - 1990, 1991 -1995 роки та довідки Юрківської сільської ради, житловий будинок [ADDRESS] , 1989 року побудови, належав до майна колгоспного двору, головою якого був її батько [PERSON] , померлий [INFO] . Згідно діючих на той час ст. ст. 120,123 ЦК УРСР (1963 р.) та Закону України "Про власність" він набув права власності на майно колгоспного двору. Ставищенською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу. Спадкоємицею за законом, яка подала заяву про прийняття спадщини до Ставищенської районної державної нотаріальної контори та 13.08.2010 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно була вона, - дочка спадкодавця. Спадкоємицею за законом, яка відмовилася від прийняття спадщини, подавши заяву про відмову прийняття спадщини до Ставищенської районної державної нотаріальної контори, була мати спадкодавця [PERSON] , що померла [INFO] . 20.01.2006 року рішенням №27 четвертої сесії сьомого скликання Юрківської сільської ради Ставищенського району Київської області «Про перейменування вулиць в населений пунктах Юрківка та Торчицький Степок» змінено назву вулиці «Леніна» на «Зарічна». Як вбачається з довідки КП КОР «Південне БТІ» №650 від 25.03.2019 року реєстрація права власності на вищевказаний житловий будинок до 01.01.2013 р. не була проведена. В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно інформація щодо державної реєстрації права власності на житловий будинок [ADDRESS] відсутня. 25.06.2019 року за №591 державний нотаріус Ставищенської районної державної нотаріальної контори винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії по видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок через відсутність державної реєстрації права власності на ім`я померлого та відсутність правовстановлюючого документа на нього. Як видно з технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок на земельній ділянці розташовані: житловий будинок літер «А-1» загальною площею 44,7 м2, житловою площею 18,6 м2, з тамбуром літер «а», та господарські споруди: погріб з шийкою літер «Б/П», сарай-літня кухня літер «Б». Земельна ділянка для обслуговування житлового будинку належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] . 13 серпня 2010 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку. Позивач просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] батька [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 44,7 м2, житловою площею 18,6 м2, вартістю 183747 гривень. До суду позивач подала заяву, в якій просить позов задовольнити, справу розглядати без її участі. Представник відповідача Юрківської сільської ради в підготовче судове засідання не прибув, до суду з сільської ради надійшов лист про визнання позовних вимог та розгляд справи у відсутність представника сільської ради. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи, письмову заяву представника відповідача Юрківської сільської ради про визнання позову та перевіривши письмові докази, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до погосподарських книг Юрківської сільської ради за 1986 - 1990, 1991 -1995 роки (а.с. 22-23) житловий будинок [ADDRESS] , належав до майна колгоспного двору, головою якого був [PERSON] , який згідно діючих на той час ст. ст. 120,123 ЦК УРСР (1963 р.) та Закону України "Про власність" набув права власності на майно колгоспного двору. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а. с. 9 зв). Спадкоємицею за законом, яка подала заяву про прийняття спадщини до Ставищенської районної державної нотаріальної контори та 13.08.2010 року отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно була [PERSON] (а. с. 8, 15 - 16 зв). Спадкоємицею за законом, яка відмовилася від прийняття спадщини, подавши заяву про відмову від прийняття спадщини до Ставищенської районної державної нотаріальної контори була мати спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а. с. 9, 25). 20.01.2006 року рішенням №27 четвертої сесії сьомого скликання Юрківської сільської ради Ставищенського району Київської області «Про перейменування вулиць в населений пунктах Юрківка та Торчицький Степок» змінено назву вулиці «Леніна» на «Зарічна», що підтверджується копією рішення (а.с. 19). Як вбачається з довідки КП КОР «Південне БТІ» №650 від 25.03.2019 року реєстрація права власності на спірний житловий будинок до 01.01.2013 р. не була проведена (а.с. 24). В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно інформація щодо державної реєстрації права власності на вищевказаний житловий будинок [ADDRESS] відсутня, що підтверджується інформаційною довідкою з реєстру. 25.06 2019 року за №591 державний нотаріус Ставищенської районної державної нотаріальної контори винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії по видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний житловий будинок через відсутність державної реєстрації права власності на ім`я померлого та відсутність правовстановлюючого документа на нього (а.с. 21). Як видно з технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , на земельній ділянці розташовані: житловий будинок (1989 року побудови) літер «А-1» загальною площею 44,7 м2, житловою площею 18,6 м2, з тамбуром літер «а», та господарські споруди: погріб з шийкою літер «Б/П», сарай-літня кухня літер «Б» (а. с. 26-28). Земельна ділянка для обслуговування житлового будинку належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] (а. с. 14). 13 серпня 2010 року позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку (а. с. 16). Згідно статті 120 ЦК УРСР (1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли був відповідно до Постанови Верховної Ради Української РСР від 26 березня 1991 року №885-ХІІ введений в дію Закон "Про власність". Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно положень статей 1217, 1222 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину або ж державної реєстрації права на спадщину, не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з положеннями ст. 1218, частин 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини є день смерті особи, до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як видно із статей 1268-1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В частині 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-IV вказано, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В ч. 1 ст. 3 вказаного Закону передбачено обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав. Частинами 2, 3 ст. 3Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Право власності на збудоване до набрання чинності вказаним Законом нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення, (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54 цс 12). З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК України) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину, слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що [PERSON] за життя набув права власності на спірний житловий будинок як майно колгоспного двору, а тому це право в силу статті 1218 ЦК України увійшло до складу спадщини, яка відкрилася [INFO] внаслідок смерті останнього, а позивач набула право на спадщину за законом на даний житловий будинок, і оскільки відповідачем позов визнається, - він підлягає задоволенню. Витрати по справі позивач просить покласти на неї.

Outcome: approved