Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» (ПАТ "ВіЕйБі Банк") в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації [PERSON] звернулося в суд з позовом [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору №ВLаЖГА00028543 від 19.04.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON], останньому надано кредит в розмірі 8000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00% річних, також щомісячної комісії за управління кредитом в розмірі 1,75% від суми кредиту, з кінцевим терміном повернення по 19.04.2013 року. Відповідач зобов'язався здійснювати погашення кредиту згідно умов договору. В порушення норм ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України [PERSON] не виконує свої зобовязання за кредитним договором, що дає право Публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський акціонерний банк» (ПАТ "ВіЕйБі Банк") вимагати повернення суми кредиту в судовому порядку. Станом на 28.08.2015 року у відповідача наявна заборгованість в загальній сумі 9464,59 грн. і банк змушений звернутися в суд з позовом про стягнення суми заборгованості в судовому порядку з відповідача. Представник позивача в судове засідання подав письмову заяву, в якій повністю підтримав заявлені банком вимоги з підстав, наведених в позовній заяві, просить позов задоволити, справу розглянути по суті в їх відсутність. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечив факт наявності заборгованості за кредитним договором, однак просить зменшити розмір неустойки (штрафу) у зв'язку з важким матеріальним становищем. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозвязку, суд вважає позовні вимоги підставними, доведеними в судовому засіданні і такими, що підлягають до часткового задоволення за наступних підстав: У відповідності до вимог ст. ст. 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 19.04.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON] банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №ВLаЖГА00028543, згідно якого останньому надано кредит в національній валюті у сумі 8000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00% річних, щомісячної плати у вигляді комісії за управління кредитом в розмірі 1,75% від суми кредиту, з кінцевим терміном повернення по 19.04.2013 року. Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається зі змісту договору, погашення заборгованості здійснюється у вигляді щомісячного платежу, який включає в себе: заборгованість за кредитом, відсотками та комісією за управління кредитом. Однак відповідач протягом дії кредитного договору порушував його умови, внаслідок чого станом на 28.08.2015 року у нього наявна заборгованість в сумі 9464,59 грн., яка складається із: -заборгованості за кредитом 3954,65 грн.; -відсотків за користування кредитом 460,35 грн., -комісії за РО 1400 грн., -неустойки (штраф, плата за пропуск платежів) 3649,59 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Стаття 625 ЦК України зазначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Із положень ч.3 ст. 551 ЦК України вбачається, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012 року № 5, положення частини третьої ст.551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка. Істотними обставинами в розумінні частини третьої ст.551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Таким чином, суд вважає можливим застосувати норми ч.3 ст. 551 ЦК України та зменшити розмір неустойки (пеню, штрафи), яка включена до суми заборгованості за кредитним договором №ВLаЖГА00028543 від 19.04.2011 року до 500 грн., враховуючи те, що відповідач перебуває у важкому матеріальному становищі, що відповідає засадам добросовісності, розумності та справедливості. Згідно п.22 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються: уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі наведеного та ст.ст. 509, 525, 526, 551, 610, 611, 612, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: approved