Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

18.07.2017 року позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до відповідача [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням в якому просить визнати [PERSON],[INFO], особою, що втратила право користування житловим приміщенням- квартирою №4 по вул.Нова будинок №7"а" в м.Лиман ( раніше [PERSON]) Донецької області . Позивачі до судового засідання не з*явились, але подали до суду заяви в яких позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити, справу розглянути за їх відсутністю та у випадку неявки до судового засідання відповідача, повідомленого належним чином про час та місце розгляду справи, справу розглянути в заочному порядку. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, будь-яких заяв до суду не надав і судом було прийняте рішення розглянути справу за його відсутністю в заочному порядку. При досліджені письмових доказів по справі судом встановлено . Позивачам на підставі свідоцтва про право власності на житло належить квартира [ADDRESS]"а" в м.Лиман ( раніше [PERSON]) Донецької області (а.с.11). У цій квартирі зареєстрован за місцем проживання [PERSON], [INFO] (а.с.13-16), який з червня 2015 року по цей час там не мешкають та його речей там немає (а.с.12). Суд, дослідивши заяви позивачів та письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, та відповідно до ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ст. 6 ЖК жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, тобто для використання їх за цільовим призначенням (задоволення своїх житлових потреб та розпорядження ними у відповідних межах), а тому, якщо житлова площа фактично не використовується у визначених законом цілях, збереження за відсутньою особою права користування житловим приміщенням може не відповідати призначенню цього права. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням у обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Разом з тим до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині 2 ст. 64 ЖК України, а саме: дружина наймача (власника), їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача (власника) може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем (власником) і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє права цих осіб користуватись займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку і колишнім членом його сімї про безоплатне користування жилим приміщенням зазначене користування здійснюється за плату. Згідно з ст.163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається займане жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно з ч. 3 ст.168 ЖК України договір найму жилого приміщення, укладений як на визначений, так і на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо жиле приміщення, займане наймачем, необхідне для проживання йому та членам його сімї. У цьому випадку власник будинку (квартири) повинен попередити наймача про наступне розірвання договору за три місяці. Відповідно до ч.4 ст.168 ЖК України - договір найму жилого приміщення, укладений як на визначений, так і на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо наймач своїми діями робить неможливим проживання з ним в одному будинку. Згідно зі ст.169 ЖК України у разі припинення договору найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають разом з ним, зобовязані звільнити житлове приміщення, а в разі відмовлення підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого житлового приміщення. Крім того до спірних правовідносин слід застосовувати також норми передбачені ЦК України. Згідно з ч.1 ст. 383 ЦК України, а також ст. 150 ЖК України власник житлового будинку( квартири) має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В статті 405 ЦК України зазначено: 1. Члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. 2. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.2 п.15 постанови Верховного Суду України Про застосування Конституції України при здійснені правосуддя, наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням. Таким чином, у звязку з тим, що відповідач не є членом сімї позивачів, між ними не було укладено договору найму житла, відповідач будучі зареєстрованим як такими, що мешкає в квартирі, що належить позивачам на праві власності, створює умови які зобовязують позивачів нести додаткові витрати по її утриманню, які можуть бути потрібні їм самім, не мешкає в квартирі [ADDRESS]"а" в м.Лиман ( раніше [PERSON]) Донецької області більше двох років, то він є таким, що з цих підстав втратив право користуватись цим жилим приміщенням, бо право позивачів на володіння, користування та розпорядження своїм майном, яке належитьїм на праві власності підлягає захисту, а отже позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved