Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

Новгород-Сіверська районна державна адміністрація (далі - позивач) звернулась до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області з даним позовом до відповідачки [PERSON] та просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що громадянка [PERSON] є матір'ю малолітньої [PERSON]. 15 березня 2017 року рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області (справа №739/251/17) у відповідачки [PERSON] було відібрано без позбавлення батьківських прав малолітню дитину [PERSON], [INFO], у зв'язку із тим, що [PERSON] самоусунулась від виконання батьківських обов'язків по відношенню до своєї малолітньої дитини, відсутністю продуктів харчування, палива для опалення будинку, електроенергії, тощо. Розпорядженням голови районної державної реєстрації від 04.04.2017 року № 136 «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування» малолітній дитині [PERSON], [INFO], надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Наразі дитина влаштована до прийомної сім'ї. Протягом року [PERSON] не усунула причин, які перешкоджали вихованню дитини, на даний час вона проживає в помешканні своєї доньки [PERSON], яка позбавлена батьківських прав стосовно своїх малолітніх дітей, будинок [PERSON] не опалюється, дрова не заготовляються, відсутня електроенергія, санітарно-гігієнічний стан будинку незадовільний, немає в наявності продуктів харчування, господарство не утримує, земельну ділянку не обробляє, зловживає алкогольними напоями. Тому Новгород-Сіверська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Представник позивача Петраков С.В. у судовому засіданні позовні вимоги в частині позбавлення [PERSON] батьківських прав підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував, при цьому пояснив, що рішенням Н-Сіверського районного суду Чернігівської області від 15.03.2017 року дитину було відібрано без позбавлення матері батьківських прав, мати не оскаржувала рішення суду та дитину було передано під опіку громадянці [PERSON] та стягнуто на корить особи, під чиєю опікою знаходиться дитина аліменти на її утримання. Також просив з суд стягнути судові витрати з відповідачки на користь державин. Відповідачка [PERSON] повторно у судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, про дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчать рекомендовані поштові повідомлення про вручення судових повісток. Представник третьої особи Н-Сіверського РЦСССДМСенченко Н.П. у судовому засіданні надала пояснення про те, що дитину вже з 2017 року було відібрано рішенням суду у матері та влаштовано в прийомну сім'ю, де дитині дуже комфортно і вона не бажає залишати прийомних батьків.У сім»ю матері наразі повертати дитину неможна, оскільки відповідачкою незважаючи на неодноразові роз»яснення, попередження так і не створені належні житлово-побутові умови для проживання дитини. Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Дігтярівської сільської ради у судове засідання не з'явився, надіслав заяву з проханням справу розглядати без участі їх представника, в якій зазначили, що позовні вимоги підтримують. Враховуючи позицію представника позивача, який висловився про вирішення справи за відсутності нез'явившоїся відповідачки з постановленням заочного рішення, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних доказів по справі. Заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серія [NUMBER], виданим 06 березня 2009 року виконкомом Дігтярівскької сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про що, 06 березня 2009 року складено відповідний актовий запис №02 (а.с.8). Згідно рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 15.03.2017 року, яке набрало законної сили 28.03.2017 року, справа №739/251/17 малолітню дитину - [PERSON], [INFO], відібрано у [PERSON], [INFO], без позбавлення її батьківських прав. Малолітню [PERSON] передано під опіку [PERSON], [INFO]. Стягнуто з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON], [INFO] аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13.02.2017 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.9-11). Згідно розпорядження в.о. голови Новгород-Сіверської районної державної адміністрації №136 від 04.04.2017 року, малолітній дитині - [PERSON], [INFO], надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.12). Згідно характеристики виконавчого комітету Дігтярівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області №03-17/585 від 04.07.2018 року, виданої на [PERSON], [INFO], яка ніде не працює, на даний час проживає у своєї доньки [PERSON]. Житловий будинок в якому проживала [PERSON] з малолітньою дитиною [PERSON], не опалюється (відсутнє паливо), санітарний сатан будинку незадовільний, немає в наявності необхідних продуктів харчування (овочі, консервація та інше). Господарство не утримує, земельну ділянку не обробляє. Зловживає алкольними напоями, не створює належних умов для проживання, виховання своєї малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. За даних обставин дитина з листопада 2016 року проживала у своєї сестри [PERSON], [INFO] (а.с.6). Згідно інформації Новгород-Сіверського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 07.06.2018 року на №170/09 з [PERSON], мешканкою с. Дігтярівка, Новгрод-Сіверського району, проводилась соціальна робота, в ході якої їй було роз'яснено про умови повернення дитини в сім'ю. Але протягом тривалого час [PERSON] не усунула причини, які перешкоджали вихованню дитини, в зв'язку з чим вважають за доцільне звернутися до Новгород-Сіверського районного суду щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с.7). З огляду на викладене, враховуючи рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 15.03.2017 року №739/251/17, лист районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді №170/09 від 07.06.2018 року та лист-характеристику виконавчого комітету Дігтярівської сільської ради від 04.07.2018 року №03-17/585, те що протягом року [PERSON] не усунула причини, через які дитина була відібрана , а саме - у її будинку відсутня електроенергія, не заготовлюється запас дров, немає в наявності продуктів харчування, господарство не утримує, земельних ділянок не обробляє, санітарно-гігієнічний стан будинку незадовільний, умови для належного утримання дитини не створені. Матір дитини [PERSON] зловживає алкогольними напоями та не звернулася у визначений законодавством строк до суду для повернення дитини, Новгород-Сіверська районна державна адміністрація Чернігівської області, як орган опіки та піклування надала висновок від 10.07.2018 року №01-29/2642 щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно її малолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с.5). Відповідно до норм Сімейного кодексу України кожний із батьків зобов'язаний піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов'язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, установленої законом. Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. У відповідності до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно із ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У відповідності до п.16 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі;не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно із ст.3 "Конвенції про права дитини", прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відповідність позбавлення батьківських прав відповідачки [PERSON] інтересам дитини [PERSON], а отже вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Також, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 7 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачки в дохід держави.

Outcome: approved