Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України", в особі Філії - Волинське обласне управління АТ «Ощадбанк», звернулося в суд з позовною заявою до відповідача [PERSON] в якій просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 502050 від 23 травня 2016 року в розмірі 47387,29 гривень. В позовній заяві позивач Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України", в особі Філії - Волинське обласне управління АТ «Ощадбанк», вказує про те, що між ним та відповідачем [PERSON] 23 травня 2016 року було укладено договір № 502050 комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), шляхом подачі та підписання заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування. Відповідно до умов договору, банк відкрив відповідачу на умовах тарифного пакету «Зарплатний» поточний рахунок № [NUMBER] , надав платіжну картку типу MasterCard Debit Standart та встановив, за погодженням відповідача, на вказаний рахунок кредит у сумі 1500 гривень під відсоткову ставку за кредитом 30,00 % річних. 21 січня 2017 року відповідач подав банку заяву про встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (кредиту), у зв`язку з чим відповідачу було встановлено кредит в сумі 24000 гривень зі строком кредитування 36 місяців під 30% річних. Банком свої зобов`язання перед відповідачем виконано, однак відповідач [PERSON] порушила умови договору № 502050 від 23 травня 2016 року щодо повернення суми кредиту, сплати процентів та погашення суми заборгованості. Через невиконання відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов`язань за вказаним кредитним договором станом на 19 лютого 2020 року виникла заборгованість в розмірі 47387,29 гривень, що складається з: 27992,44 гривень заборгованості за кредитом; 13955,72 гривень заборгованості за процентами; 6,00 гривень комісії; 3722,04 гривень нарахованої пені; 823,93 гривень - загальна сума 3% річних; 887,16 гривень - сума витрат банку від інфляції. Позивач Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України", в особі Філії - Волинське обласне управління АТ «Ощадбанк», просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь 47387,29 гривень заборгованості за кредитним договором № 502050 від 23 травня 2016 року та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився, до суду подав письмову заяву в якій просив справу розглянути без його участі та зазначав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 34). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнала в повному обсязі та пояснила, що кредит в банку отримала для придбання нерухомого майна. На її звернення до позивача щодо погашення боргу їй визначили суму коштів, яку вона має сплачувати щомісячно до повного погашення заборгованості. Суд, заслухавши відповідача [PERSON] , вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Суд вирішив справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами по справі. В ході розгляду справи сторони (їх представники) заяв та/чи клопотань до суду не подавали. Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надавати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що 23 травня 2016 року між позивачем Акціонерним товариством "Державний ощадний банк України", в особі Філії - Волинське обласне управління АТ «Ощадбанк», та відповідачем [PERSON] було укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), шляхом подачі та підписання заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування, що відповідає положенням ст. 634 ЦК України. Відповідно до умов договору, позивачем було відкрито відповідачу поточний рахунок № [NUMBER] на умовах тарифного пакету «Зарплатний» та видано платіжну картку типу MasterCard Debit Standart і встановлено, за погодженням відповідача, на вказаний рахунок кредит у сумі 1500 гривень під відсоткову ставку за кредитом 30,00 % річних. Згідно п.п. 3.1 Заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), шляхом підписання такої заяви про приєднання до договору, клієнт беззастережно приєднується до договору в редакції, яка розміщена на день підписання заяви на Інтернет - сторінці банку: www.oschadbank.ua та укладає з банком договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку. За умовами п.п. 3.4 Заяви про приєднання, банк, на підставі наданих клієнтом документів, відкриває клієнту картковий рахунок за тарифним пакетом «Зарплатний». Згідно п.п. 3.4.1 Заяви про приєднання, клієнту відкривається поточний рахунок № [NUMBER] в гривнях України, на умовах тарифного пакету «Зарплатний», тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті банку та на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщеннях установ банку. На підставі заяви відповідача [PERSON] , на встановлення відновлюваної кредитної лінії (а.с. 10), позивач встановив на вказаний рахунок кредитний ліміт у сумі 1500 гривень, на строк 36 місяців з можливим продовженням на той самий строк. Процентна ставка за кредитом є фіксованою та становить 30 % річних. 21 січня 2017 року на підставі заяви відповідача на встановлення (збільшення) відновлюваної кредитної лінії (Кредиту) на її картковий рахунок було встановлено кредит в сумі 24000 гривень, зі строком кредитування 36 місяців, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % річних за користування кредитними коштами. Підпунктом 1.17.1 пункту 1.17. Розділу XXII «Загальні умови надання кредиту» передбачено, що Клієнт зобов`язався використати кредит за цільовим призначенням і своєчасно повному обсязі повернути суму кредиту, сплатити всі нараховані проценти та інші платежі, передбачені кредитним договором. Згідно пункту 1.21. Розділу XXII «Загальні умови надання кредиту» договору передбачено, що за невиконання або несвоєчасне, не в повному обсязі виконання зобов`язання перед банком у розмірі та в строки, передбачені цим договором, в тому числі додатками, що є його невід`ємними частинами, банк має право нараховувати на суми прострочених платежів та стягувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня за кожен день прострочення, починаючи з дня, коли відповідна сума мала бути сплачена, до дати фактичної її сплати, але не більше 15% від суми простроченого платежу. Сукупний розмір неустойки (пені, штрафу) не може перевищувати половини суми кредиту одержаної позичальником за кредитним договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як вбачається з наявних у справі письмових доказів відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту у встановлені кредитним договором № 502050 від 23 травня 2016 року строки не виконувала. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку позивача (а.с. 4-6) станом на 19 лютого 2020 року заборгованість відповідача [PERSON] за договором № 502050 від 23 травня 2016 року складається з: 27992,44 гривень заборгованості за кредитом; 13955,72 гривень заборгованості за відсотками; 6,00 гривень комісії; 823,93 гривень - загальна сума 3% річних; 887,16 гривень - сума витрат банку від інфляції. Крім цього, за порушення відповідачем [PERSON] строків сплати належних за договором платежів позивачем нараховано пеню в розмірі 3722,04 гривень. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги позивача визнала в повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позовних вимог позивача, судом не встановлено. Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог позивача та стягнення з відповідача [PERSON] 47387,29 гривень заборгованості за договором № 502050 від 23 травня 2016 року, з яких: 27992,44 гривень заборгованості за кредитом; 13955,72 гривень заборгованості за процентами; 6,00 гривень комісії; 3722,04 гривень пені; 823,93 гривень - загальна сума 3% річних; 887,16 гривень - сума витрат банку від інфляції. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача понесені позивачем судові витрати, що становлять 2102,00 гривень судового збору, сплаченого на час подання до суду позивачем позовної заяви (а.с. 1). Підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору не встановлено. У позовній заяві позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилався на положення ст.ст. 509, 525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1050, 1054 ЦК України № 435-ІV від 16 січня 2003 року. Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обґрунтованим. Відповідно до ст.ст. 526, 599, 610-612, 625, 1054 ЦК України, ст.ст. 206, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved