Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовною заявою про стягнення із [PERSON] аліментів на утримання їхньої доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 грв. щомісячно, до досягнення нею повноліття. Посилається на те, що 26.04.2013 р. відповідач покинув її з малолітньою дитиною та виїхав на сезонні роботи за кордон. До 2015 року він надсилав їй якість кошти на утримання доньки, але на даний час дитина знаходиться на її утриманні. З кожним роком ціни на дитячий одяг, продукти харчування, ліки та комунальні послуги зростають, тому вона не в змозі самостійно створити доньці належні умови для розвитку. Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги визнав, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не зявився. Представник відповідача позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що відповідач не має постійного місця роботи, виїжджає на сезонні роботами та не займається підприємницькою діяльністю. Проживає у будинку своїх батьків, власного житла, земельної ділянки чи іншого цінного майна не має. Належний йому транспортний засіб перебуває у користуванні позивачки. Просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1200-1300 грв. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], яка перебуває на утриманні позивачки. Це стверджено свідоцтвом про народження дитини, довідками, виданими виконкомом Углянської сільської ради та актом обстеження матеріально-побутових умов, з якого вбачається, що на утриманні позивачки знаходиться донька. Згідно із ст. 8 ч. 1Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Статтею 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" звернуто увагу суддів на те, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин 5 - 7 ст. 181 СК. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено Законі "Про виконавче провадження", а також у статтях 194 - 197, 274 СК. Зважаючи на вказані вимоги закону аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі визначальним при визначенні способу стягнення аліментів є те чи платник аліментів має постійний, стабільний заробіток (дохід) чи навпаки такий його дохід є нерегулярним, мінливим, частина такого виплачується в натурі, тощо. Як вбачається із матеріалів справи та сторонами не оспорюється, що відповідач на час розгляду справи офіційно не працює та постійного (сталого) доходу не має. При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивачки, яка сама виховує малолітню доньку, відсутність у відповідача інших аліментних зобов'язань та відсутність істотних причин, які б перешкоджали йому працювати та заробляти кошти. З приписів статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" убачається, що з 1 грудня 2018 року установлено прожитковий мінімум на дітей віком\~від 6\~до 18\~років у\~розмірі 2027 гривні. Із довідки наданої представником відповідача убачається, що [PERSON] тривалий час (із 2014 по 2017 р.) працював за межами України, отримував дохід, який надсилав позивачці. Крім того, суд констатує, що середня місячна заробітна плата на жовтень 2018 р. по Україні становила 9218 грв., а по Закарпатській області 8558 грв. Тому суд вважає, що відповідач, як молодий, працездатний чоловік, який має можливість працювати, в тому числі і за кордоном, у змозі заробити суму, яка дасть йому можливість сплачувати на утримання своєї доньки по 1500 гривень у місяць. Доказів того, що відповідач має можливість сплачувати по 3000 грв. щомісяця позивачка суду не надала. У відповідності ст. 141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача. За таких обставин,

Outcome: partial