Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

19.02.2014 року позивач [PERSON] звернувся до Пролетарського районного суду м. Донецька з позовом про стягнення подвійної суми завдатку до відповідача [PERSON], у якому зазначив, що на початку листопада 2013 року він мав намір придбати квартиру у Пролетарському районі м. Донецька. Через агентство нерухомості "Довіра" він знайшов квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS], власником якої є відповідач. З відповідачем він дійшов згоди щодо ціни продажу та умови того, що квартиру він придбає у кредит. 28 листопада 2013 року у приміщенні агентства нерухомості "Довіра" позивач та відповідач підписали угоду про завдаток №46. відповідно до п.1 угоди він передав продавцю завдаток у розмірі 8 000,00 грн., що еквівалентно 1 000,00 доларів США. Відповідно до п.1.1 договір купівлі-продажу квартири сторони мають намір оформити не пізніше 19 грудня 2013 року. 18 грудня 2013 року, напередодні укладання договору купівлі-продажу квартири, позивач звернувся до [PERSON] з проханням надати йому документи на квартиру та довідки комунальних служб для надання до відділення банку. Відповідач повідомила, що довідки вона не зібрала, не знайшла собі інше житло для виїзду, а відтак не готова укласти договір купівлі-продажу квартири. На вимогу позивача повернути завдаток, відповідач повідомила, що грошей у неї немає, вона витратила їх на погашення комунальних боргів за квартиру. Позивач просить стягнути з відповідача завдаток у розмірі 8 000 грн. та додатково суму у розмірі завдатку 8 000,00 грн., а загалом 16 000,00 грн., а також стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243,60 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON], який діє на підставі угоди про здійснення юридичної допомоги, в судовому засіданні позов не визнали та заперечували проти його задоволення через його безпідставність. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтованим, однак підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до копії витягу про державну реєстрацію прав (а.с.6) [PERSON] належить на праві приватної власності квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні також було встановлено та не заперечувалось сторонами, що на початку листопада 2013 року [PERSON] мав намір придбати квартиру у Пролетарському районі м. Донецька. Через агентство нерухомості "Довіра" він знайшов квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS], власником якої є [PERSON] Сторони дійшли згоди щодо ціни продажу та умови того, що квартиру позивач придбає у кредит. 28 листопада 2013 року у приміщенні агентства нерухомості "Довіра" позивач та відповідач підписали угоду про завдаток №46 (а.с.5). Відповідно до п.1 цієї угоди позивач передав продавцю завдаток у розмірі 8 000,00 грн., що еквівалентно 1 000,00 доларів США. Відповідно до п.1.1 договір купівлі-продажу квартири сторони мають намір оформити не пізніше 19 грудня 2013 року. Проте договір купівлі-продажу спірної квартири не було укладено через те, що відповідач довідки не зібрала, не знайшла собі інше житло для виїзду, а відтак не була готова укласти договір купівлі-продажу квартири. На вимогу позивача повернути завдаток, відповідач повідомила, що грошей у неї немає, вона витратила їх на погашення комунальних боргів за квартиру. Проаналізувавши домовленість сторін, суд дійшов висновку, що платіж, який позивачем був здійснений на користь відповідача є авансом, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Згідно ч. 2 ст. 570 ЦК України якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Тобто, з положень даної статті чітко випливає, що завдаток може існувати лише у тому випадку, коли сторони уклали договір і ним передбачається матеріальне зобов'язання однієї сторони перед іншою стороною. В даному випадку між позивачем та відповідачем було укладено угоду про бажання в майбутньому здійснити купівлю-продаж квартири. Самого договору купівлі-продажу будинку, який би позивача матеріально зобов'язував перед відповідачем та який би міг забезпечуватися завдатком, укладено не було. А якщо сторони домовились укласти договір купівлі-продажу нерухомості, але не оформили його нотаріально, платежі, внесені в рахунок виконання договору, визнаються авансовими і повертаються в тому розмірі, у якому надавалися, навіть якщо сторони прямо назвали цей платіж завдатком і передбачили відповідні правові наслідки. Отже, сплачені позивачем грошові кошти в рахунок виконання договору купівлі-продажу квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], не можуть бути визнані завдатком. Натомість, 8 000 грн., сплачені [PERSON] в рахунок виконання договору, є авансом і повинні бути стягнуті на користь позивача в тому розмірі, в якому вони передавалися. Правові наслідки порушення або припинення зобов'язання, забезпеченого завдатком, передбачені ст. 571 ЦК України, у даному випадку не застосовуються. Крім того, позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 243,60 грн. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, судові витрати повинні бути присуджені позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 243,60 грн., оскільки це мінімальний розмір судового збору за вимогу майнового характеру. На підставі викладеного, ст.570 ЦК України,

Outcome: partial