Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-11 00:00:00

позивач Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради як орган опіки та піклування звернулися до суду з позовом, в якому просять позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] , передати дитину органу опіки та піклування для влаштування її під сімейну форму опіки, стягувати аліменти з відповідача на користь дитини [PERSON] , [INFO] на користь закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №5 Львівської міської ради в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтовує позов тим, що на обліку дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування у відділі "Служба у справах дітей" Сихівського району перебуває дитина, [PERSON] , [INFO] . Відповідно до розпорядження голови Сихівської районної адміністрації від 05.08.2016 №463 дитину [PERSON] влаштовано у КЗ ЛОР будинок дитини №1 для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки. Згідно із розпорядженням голови Сихівської районної адміністрації від 11.11.2016 №667 матері [PERSON] на підставі заяви матері датину повернено. Відповідно до розпорядження голови Сихівської районної адміністрації від 29.11.2016 №734 дитину [PERSON] відібрано від матері, оскільки житлово-побутові умови не відповідають санітарно-гігієнічним нормам, для малолітньої дитини не створені належні умови для проживання та розвитку, не забезпечено відповідного догляду з боку матері, що може безпосередньо загрожувати життю та здоров`ю дитини. Згідно із рішення Сихівського районного суду м. Львова від 15.06.2017 дитину [PERSON] відібрано від матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав, дитину переведено в Дитячий дошкільний будинок №1 ЛМР. 10.10.2017 [PERSON] звернулась із заявою до органу опіки та піклування про надання їй висновку про передання їй на проживання, утримання та виховання доньки [PERSON] , 2015р.н. Однак, матері [PERSON] не повернули дитину, оскільки змінились істотні умови, а саме змінилось місце проживання матері та матеріальне становище. Відповідно до актів обстеження умов проживання матері встановлено, що є неможливим проживання дитини у зазначених помешканнях. Позивач ввважає, оскільки [PERSON] не створила належних умов для проживання, навчання та розвитку дитини, заробітна плата її є недостатньою для оренди відповідного помешкання та утримання дитини, комісія ввважає за доцільне позбавити її батьківських прав. Ухвалою від 12.04.2019 прийнято дану позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою від 29.08.2019 закрито підготовче провадження по даній справі та призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні, викладеним у позовній заяві, просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов заперечила. Просить в задоволенні позову відмовити. Представник третої особи у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, долучила до матеріалів справи письмові пояснення щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав. Заслухавши думку учасників процесу, повно і всебічно з`ясувавши обставини, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд встановив наступне. Встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки з місця проживання №734 від 15.03.2019 [PERSON] та дитина [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії розпорядження Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради №463 від 05.08.2016 надано дозвіл на тимчасове влаштування дитини [PERSON] в Будинок [ADDRESS] на повне державне забезпечення. Розпорядженням Сихівської районної адміністрації №667 від 11.11.2016 повернуто дитину [PERSON] матері [PERSON] на спільне проживання та виховання. Розпорядженням Сихівської районної адміністрації №734 від 29.11.2016 негайно відібрано дитину [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] та дитину [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] та надано дозвіл на влаштування дітей в Будинок дитини №1 м. Львова. Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 15.06.2017 відібрано дитину [PERSON] від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав та стягненно аліменти на утримання дитини. Розпорядженням Сихівської районної адміністрації №462 від 01.08.2017 надано дитині [PERSON] статус дитини позбавленої батьківського піклування. Розпорядження Сихівської районної адміністрації ЛМР №443 від 31.07.2018 надано дозвіл на перевід дитини [PERSON] з КЗ Львівської обласної ради Будинок дитини №1 у дитячий дошкільний будинок №1 ЛМР. Згідно акту обстеження умов проживання від 15.01.2019 [PERSON] за адресою: [ADDRESS] вбачається, що умови для дитини є неможливими, оскільки дане помешкання розраховане для тимчасового проживання, дане приміщення орендується. Згідно акту обстеження умов проживання від 28.01.2019 [PERSON] за адресою: [ADDRESS] умови проживання неналежні, відсутнє освітлення, неприємний запах, антисанітарія, брудно, речі, одяг розкиданий, меблі частково поламані, умови для дитини відсутні та є загроза для життя та здоров`я дитини. Відповідно до висновку органу опіки та піклування №11 від 11.03.2019 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дочки [PERSON] комісія вважає, оскільки матір не створила належних умов для проживання, навчання та відпочинку дитини, заробітна плата її є недостатньою для оренди відповідного помешкання та утримання дочки, тому її слід позбавити батьківських прав. Згідно довідки ПП "Синтез-2" [PERSON] працює у ПП "Синтез 2". Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані турбуватися про здоров`я дитини, її фізичний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959р. - дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків , встановлених Конституцією України. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. Відповідно із статтею 9 Конвенції про права дитини держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків , коли за рішенням суду встановлено, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Відповідно до Декларації прав дитини від 20.11.1959 малолітня дитина не повинна, крім випадків коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Судовим розглядом встановлено, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не створила їй належні умови проживання, матеріально не забезпечує, мати не в повній мірі усвідомлює свою батьківську роль. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, розцінюються як свідоме ухилення відповідача від батьківських обов`язків по вихованню малолітньої дитини. Позиція відповідача стосовно її бажання опікуватися дитиною, намагання створити дитині умови для проживання не може бути підставою для задоволення позову, оскільки жодними належними чи допустимими доказами відповідачем не підтверджена. Судом враховано, що відповідач в судовому засіданні частково визнала, що під час обстеження її помешкання умови проживання дитини були у незадовільному стані. Дитина зареєстрована за місцем реєстрації матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні зазначила, що намагається створювати належні умови для виховання та розвитку дитини, працевлаштована. Вказала, що на даний час орендує помешкання та проживає у [ADDRESS] , однак це судом до уваги не береться, оскільки згідно листа сільського голови Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області №559 від 16.03.2020 встановлено, що [PERSON] у с. Солонка не проживає, власник даного житла повідомив, що житло в оренду [PERSON] не здавав. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позивачем надано належні та обґрунтовані докази на підтвердження того, що перебування малолітньої дитини разом з матір`ю є небезпечним для її життя, здоров`я, морального виховання. Тому суд позов задовольняє і постановляє позбавити її батьківських прав. Згідно із ч.2 ст.166, ч.4 ст.170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення батьківських прав та при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2 статті 182 СК України зазначено, що мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За наведеного, суд вважає, що стягнення аліментів слід призначити у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень, щомісячно, з урахуванням індексації до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної частини вимог. На підставі ст.ст. 150, 164, 166, 170, 181-182, 191 СК України та

Outcome: approved