Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-06 00:00:00

10 лютого 2020 року на розгляд суду подано вказану позовну заяву, в якій [PERSON] просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця до повноліття дітей. Стягнення проводити, починаючи з дня подачі позовної заяви, та до повноліття найстаршої дитини тобто до [INFO] , а з 19.07.2013 року до [INFO] в розмірі 1/4 частини доходу платника аліментів. 07 квітня 2020 року [PERSON] , в порядку п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, подала заяву про зміну позовних вимог, а саме просить стягнути з [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), в іншій частині вимоги залишено без змін. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Сторони по справі з 27.02.2015 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, є батьками двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На теперішній час сторони припинили спільне проживання, їх діти проживають з позивачем, повністю знаходяться на її утриманні. Домовленості про добровільну виплату аліментів на утримання дітей між сторонами не досягнуто. На теперішній час позивач відчуває матеріальні труднощі, відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. За таких обставин, позивач просить в судовому порядку встановити відповідачу обов`язок сплати аліментів на утримання дітей. Ухвалою суду від 17.02.2020 року порушено справу, між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення судді; розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України. Відповідач [PERSON] правом подачі в порядку ст. 278 ЦПК України відзиву на позовну заяву не скористався. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] , в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43, ч. 3 ст. 211 ЦПК України, подала заяву про розгляд справи в її відсутність, просить ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] адресував суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/4 частки доходів (заробітку) щомісячно. Представник відповідача адвокат Очеретько Є.О. (діє на підставі договору про надання правової допомоги, ордеру) на позовну заяву подав письмові пояснення та просить при ухваленні рішення по справі врахувати наступні обставини. Так, відповідач [PERSON] батьківський обов`язок утримувати неповнолітніх дітей свідомо розуміє, наміру ухилятися від сплати аліментів не має. На теперішній час відповідач працевлаштований, отримує стабільний заробіток в середньомісячному розмірі близько 47472,26 гривень. З доходу відповідача удержуються аліменти у розмірі 1/7 частини (14%) на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В контексті зазначеного, позиція сторони відповідача ґрунтується на тому, що утримання неповнолітніх дітей має бути рівнозначним, та не ущемленим відносно матеріального утримання одне одного, тому розмір аліментів на користь позивача [PERSON] доцільно визначити в розмірі 1/4 частини доходу. Крім того, в письмових поясненнях на позовну заяву зазначено, що іншими суттєвими обставинами, які підлягають врахуванню під час розгляду справи є фактичне створення [PERSON] іншої сім`ї, а саме останній співмешкає з [PERSON] , яка перебуває в стані вагітності, та після народження дитини відповідач безсумнівно матиме батьківський обов`язок матеріального забезпечення чотирьох неповнолітніх дітей. Документального підтвердження таких посилань до матеріалів справи не долучено. Третя особа [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином з дотриманням ст. ст. 128, 130 ЦПК України, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила. Суд, з урахуванням того, що вказана третя особи без самостійних вимог не є суб`єктом спірних матеріально-правових відносин сторін, та не має права на зміну підстави і предмета позову, збільшення чи зменшення розміру позовних вимог, на відмову від позову, визнання позову чи укладення мирової угоди, визнав не потрібним обов`язкову присутність в судовому засіданні [PERSON] та отримання від неї пояснень по суті позовної заяви. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. Судом встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. 27 лютого 2015 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] (копія свідоцтва про шлюб - а.с. 9). [PERSON] та [PERSON] мають двох неповнолітніх дітей - доньку [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження - а.с. 10) та сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження - а.с. 11). Зі змісту позовної заяви вбачається, що спільне проживання подружжя [PERSON] та [PERSON] припинено. Згідно довідки Асоціації об`єднань співвласників багатоквартирних будинків «Молодіжна м. Родинське» № 27 від 30.01.2020 року [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , склад сім`ї складає: син [PERSON] , 2016 року народження, донька [PERSON] , 2012 року народження, матір [PERSON] , 1966 року народження На час розгляду справи сторони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, мають різні бюджети, діти проживають з позивачем (матір`ю), домовленості про надання матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх доньки та сина не досягнуто. Згідно зі ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення повноліття та за ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитини. При розгляді справи, враховуючи роз`яснення постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", та встановивши наступні відносини: - наявність батьківських правовідносин між неповнолітніми дітьми та [PERSON] , до якого пред`явлено вимогу про стягнення аліментів (родинний зв`язок між сторонами по справі судом визначено за правилами, встановленими нормами глави 12 СК України, споріднення підтверджено свідоцтвом про народження); - знаходження неповнолітніх дітей на утриманні позивача, яка пред`явила позов про стягнення аліментів (після фактичного припинення шлюбних відносин неповнолітні діти мешкають спільно зі своєю матір`ю); - відсутність між батьками, сторонами по справі, угоди про сплату аліментів (договору про сплату аліментів на дитину відповідно до ч. 1 ст. 189 СК України не укладено); - невідповідність утримання неповнолітніх дітей, що надається, розміру достатньому для нормального розвитку, - суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо встановлення аліментних зобов`язань відповідачу є обґрунтованими. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд в розумінні ст. 182 СК України враховує: - стан здоров`я платника аліментів та дітей: будь-якої інформації щодо хворобливого стану відповідача та дітей не надано; - матеріальне становище платника аліментів: відповідач працевлаштований, перебуває в трудових відносинах з ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», обіймає посаду - машиніст гірничих виїмкових машин; отримує стабільний регулярний місячний заробіток, загальна сума доходу за період з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року складає 569667,14 гривень (довідка про доходи - а.с. 13); - наявність у відповідача грошових зобов`язань: з заробітку щомісячно утримуються аліменти, розмір яких за період з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року складає 65526,09 гривень (а.с. 13); аліменти в розмірі 1/8 частки доходу стягнуто рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19.07.2016 по справі № 235/3869/16-ц на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , 2008 року народження (а.с. 27-30). Інші утримання з заробітку відповідача не здійснюються. Суд відхиляє доводи відповідача про наявність обов`язку надавати матеріальну підтримку жінці, з якою наразі співмешкають та очікують народження дитини як такі, що жодним чином не підтверджені, ґрунтуються на припущеннях, що є неприпустимим з огляду ч. 6 ст. 81 Більш того, суд звертає увагу відповідача, що зміна сімейного / матеріального стану може бути підставою для перегляду (зменшення або збільшення) розміру присуджених аліментів відповідно до ст. 192 СК України. . Згідно з ч. 2 ст. статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет на 2019 рік" прожитковий мінімум, для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. З огляду вказаного, мінімальний розмір аліментів на неповнолітніх дітей сторін по справі - [PERSON] , 2012 року народження (виповнилося повних 7 років) станом на дату ухвалення рішення повинен складати 1109 гривень, [PERSON] , 2016 року народження (виповнилося повних 4 роки) - 889,50 гривень. Суд, звертає увагу на визначення законодавством максимального розміру аліментів, а саме те, що відповідно до ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Позивач [PERSON] заявляє вимогу стягнення з [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частки від доходу. Відповідачем [PERSON] суду, в порядку ч. 4 ст. 206 ЦПК України, адресовано заяву про визнання пред`явлених до нього вимог. За переконанням суду така заява підлягає прийняттю, оскільки наявні об`єктивні підстави вважати, що таке визнання позову не суперечить закону. З урахуванням вказаних правових норм, суд вважає за можливе задовольнити вимоги [PERSON] щодо стягнення з [PERSON] аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/4 частки доходу відповідача (25 відсотків), як такі що визнані відповідачем, та спрямовані на забезпечення інтересів позивача відповідно до справжніх обставин справи. Що стосується вимоги [PERSON] в частині позову щодо стягнення з [PERSON] аліментів після досягнення повноліття [PERSON] , [INFO] , а саме з 19.07.2030 на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки доходів - суд зазначає наступне. Так, згідно ч. 2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. З вказаного вбачається, що ініціювати позов про визначення розміру аліментів (щомісячну грошову суму), яка підлягатиме стягненню з відповідача після досягнення донькою [PERSON] повнолітня, - сторони по справі мають рівне право лише після закінчення часу присудження утримання старшої дитини. При цьому, подача такого позову здійснюється саме в порядку ч. 2 ст. 183 СК України та не має ототожнюватися з правом сторін на звернення до суду в порядку ст. 192 СК України. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ст. 430 ч. 1 п. 1 ЦПК України, зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити зазначення розподілу судових витрат. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша - компенсується за рахунок держав. Позивач [PERSON] в силу Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати державного мита, тому судові витрати підлягають стягненню з [PERSON] в дохід держави. Розмір судового збору суд визначає, з урахуванням норми п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». На підставі ст. ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: partial