Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання недійсним та скасування рішення Берестівської сільської ради №608 від 10.07.2015 року, яким було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,25 га за адресою вул.Героїв Небесної Сотні, 60 в с.Острівці Володимирецького району для будівництва і обслуговування житлового будинку. В обґрунтування позовних вимог позивач в позові та його представник в судовому засідання вказували, що земельна ділянка, передана [PERSON] не була вільною і не відносилась до земель запасу сільської ради, оскільки рішенням Берестівської сільської ради №3 від 21.03.1997 року вказана ділянка з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства передана у власність батька позивача [PERSON] З урахуванням викладеного, просили скасувати рішення Берестівської сільської ради та державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку. Представник відповідача Берестівської сільської ради заперечила проти позову та пояснила, що [PERSON] було виділено у власність для будівництва житлового будинку земельну ділянку площею 0,25 га за рахунок земель запасу сільської ради, яка була включена до меж населеного пункту при внесенні змін до Генерального плану населеного пункту. Позивач [PERSON] та його батько [PERSON] не оформляли право власності на земельну ділянку площею 0,48 га для ведення особистого селянського господарства згідно рішення №3 від 21.03.1997 року. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні заперечили проти позову, вказували, що будь-яких доказів передачі земельної ділянки, яка виділялась у власність [PERSON] саме відповідачу [PERSON] позивач не надав, межі земельної ділянки, яка перебувала у користуванні родини [PERSON] відсутні, і не збереглись на місцевості. Що стосується цільового призначення земельної ділянки, то таке призначення змінено оскаржуваним рішенням у встановленому законом порядку. Просили відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, пояснень чи заперечень на позов не надав. Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Берестівської сільської ради №608 від 10.07.2015 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,25 га за адресою вул.Героїв Небесної Сотні, 60 в с.Острівці Володимирецького району для будівництва і обслуговування житлового будинку. Також встановлено, що рішенням Берестівської сільської ради №3 від 21.03.1997 року передано у власність [PERSON] земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,25 га та для ведення особистого підсобного господарства площею 0,48 га в межах населеного пункту. Вказане рішення прийнято у відповідності до Декрету Кабінету Міністрів України №15-92 від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок». [PERSON] помер 13.05.2000 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть 1-ГЮ №072399, і спадщину після його смерті в порядку, встановленому Цивільним Кодексом України 1963 року, прийняв його син, позивач [PERSON], що підтверджується письмовими доказами, в т.ч. свідоцтвом про народження позивача, рішенням виконавчого комітету Берестівської сільської ради №24 від 28.07.2015 року та довідкою №926 від 30.06.2016 року, з якої вбачається, що [PERSON] на час смерті свого батька проживав разом з ним в с.Острівці Володимирецького району. Як вбачається з п.1 р.Х «Перехідні положення» Земельного Кодексу України, рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Таким чином, виходячи із встановлених судом обставин та положень чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] як спадкоємець [PERSON] набув право на реєстрацію права власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,48 га, яка була передана його батькові у власність відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок". Вказане право позивача є необмеженим у часі, і та обставина, що він не звернувся до сільської ради чи інших державних органів для реєстрації земельної ділянки, на думку суду не свідчить про втрату [PERSON] права на реєстрацію права власності на земельну ділянку. В той же час, як це вбачається зі ст..12, 181-185 Земельного Кодексу України, ведення землеустрою покладається на органи місцевого самоврядування, в даному випадку на Берестівську сільську раду, посадовими особами якої не внесено відповідних відомостей до облікових документів щодо передачі земельної ділянки у власність [PERSON], що призвело до повторної передачі цієї ж земельної ділянки у власність [PERSON] та порушення прав позивача [PERSON] Про це свідчить, зокрема і та обставина, що земельна ділянка, яка межує з господарством [PERSON] в с.Острівці по вул.Поліська, 29, яка перебуває в його користуванні згідно книг погосподарського обліку, у відповідності до довідки-витягу з Державної статистичної звітності обліковувалась як землі запасу сільської ради сільськогосподарські угіддя. Доводи відповідачів в заперечення позовних вимог спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, в т.ч. показаннями свідків та письмовими доказами. Так, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що її батько [PERSON] отримав в колгоспі земельну ділянку для ведення підсобного господарства, цю ділянку, як і інші ділянки, відміряв землевпорядник, ділянка була обгороджена, її обробляли члени сімї [PERSON] на протязі тривалого часу засаджували городиною, висівали зернові, використовували як сінокіс. Після смерті батьків ділянкою продовжує користуватись брат свідка позивач [PERSON], якому [PERSON] та члени її сімї допомагають. Аналогічні показання дали в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] Із оглянутих судом погосподарських та земельнокадастрових книг Берестівської сільської ради вбачається, що в користуванні [PERSON], а в подальшому його спадкоємців перебувала земельна ділянка площею 0,73 га, з встановленими розмірами ( в саженях) довжина ділянки 92 сажені (196,26 м.) по одній стороні та 72 сажені (153,62 м.) по другій стороні, ширина ділянки 24 сажені (51,20 м.) по одній стороні та 22 сажені (46,94 м.) по другій стороні. В сукупності із наданим витягом з карти с.Острівці (вулиці Поліська та [PERSON] сотні), названі докази підтверджують, що частина земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,25 га по вул.Героїв Небесної Сотні, яка передана у власність відповідача [PERSON], а саме ділянка площею 0,0883 га, знаходиться на земельній ділянці, яка була передана у власність [PERSON] та успадкована позивачем [PERSON] Дану обставину підтверджено також і Берестівською сільською радою в листі №105 від 16 лютого 2016 року. Також вказаними доказами спростовано пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] про те, що виділена їх синові земельна ділянка була вільною, не була обгороджена та не оброблялась. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що при прийнятті оскаржуваного рішення Берестівської сільської ради №608 від 10.07.2015 року, яким було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,25 га за адресою вул.Героїв Небесної Сотні, 60 в с.Острівці Володимирецького району для будівництва і обслуговування житлового будинку допущено порушення вимог чинного законодавства, у звязку з чим вказане рішення підлягає скасуванню. Як вбачається зі змісту ст.ст. 125, 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Таким чином, державна реєстрація права власності на земельну ділянку здійснюється на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування, тому позовна вимога про скасування державної реєстрації права приватної власності на земельну ділянку є похідною й залежить від доведеності незаконності рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого таку реєстрацію проведено. Оскільки в ході судового розгляду належно доведено незаконність рішення Берестівської сільської ради №608 від 10.07.2015 року, то і державна реєстрація права власності на земельну ділянку, проведена на підставі незаконного рішення, не може залишатись чинною, і підлягає скасуванню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved