Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

12.01.2016р. [PERSON] звернувся до ДП "Ілліч-Агро Умань" ВАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" з позовом, в якому, із врахуванням додаткових пояснень від 28.01.2016р., зазначив, що є власником земельних ділянок, розташованих на території Княжицької сільської ради Ружинського району та призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що стверджується Державними актами на право власності на земельну ділянку. Вказані земельні ділянки знаходяться в користуванні у відповідача відповідно до договору оренди землі, укладеного 10.11.2006р. з ДП Ілліч-Агро Умань ВАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" від його імені невідомою особою. Про наявність вказаного договору він дізнався лише 15.06.2015р., отримавши з відділу Держгеокадастру відповідь на свій запит. Оскільки зазначений договір оренди він не підписував і не доручав іншій особі підписувати його, тому вважає, що оспорюваний договір є недійсним, оскільки при його укладенні порушено принцип свободи договору і вільного волевиявлення( а.с.1-4, 49-50). 2 З врахуванням вказаного, уточнивши свої позовні вимоги, позивач просив суд визнати недійсним вищевказаний договір оренди землі, скасувати запис про його державну реєстрацію, вчинений 18.01.2007р. за № 040722100052, та витребувати у відповідача та повернути йому належні відповідно до Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №731124 та серії ЯБ №731266 земельні ділянки (а.с.51-52). Ухвалою суду від 12.02.2016р. за клопотанням позивача до участі в справі в якості співвідповідача Приватне сільськогосподарське підприємство "Агрофірма "Світанок"(а.с.24, 54-55). Ухвалою суду від 04.03.2016р. до участі в справ в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача було залучено Публічне акціонерне товариство "Уманьфермаш" (а.с.100-101). В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з вказаних в позовній заяві підстав, а саме тому, що не підписував оспорюваний договір оренди землі та не надавав доручення на його підписання іншій особі. Вказав, що також не надавав згоди на передачу належних йому земельних ділянок в користування ПСП "Агрофірма"Світанок". Пояснив, що вказані земельні ділянки він отримав під час розпаювання землі як член КСП, оскільки працював в місцевому колгоспі. Однак після проведення розпаювання він тривалий час проживав в Донецькій області і не цікавився хто користується його земельними ділянками. В 2015 році, повернувшись на проживання в смт.Ружин, він зробив запит у відділ Держгеокадастру і дізнався про існування договору оренди землі, який укладений від його імені з ДП "Ілліч Агро-Умань", проте орендну плату по вказаному договору він ніколи не отримував. Оскільки вказаний договір він не підписував і не давав доручення на його підписання іншим особам, тому просить визнати його недійсним, повернути йому земельні ділянки та скасувати запис про державну реєстрацію вказаного договору оренди землі. Представники відповідачів в судове засідання не з'явились. На підставі відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що назву юридичної особи - Дочірнього підприємства "Ілліч-Агро Умань" Відкритого акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (код ЄРДПОУ 34571712) на даний час змінено на - Дочірнє підприємство "Умань-Агро"(код ЄРДПОУ 34571712). Відповідач ДП "ІУмань Агро" подав письмову заяву до суду, в якій позовні вимоги визнав повністю (а.с.33, 47). Відповідач ПСП "Агрофірма "Світанок" подав до суду письмову заяву, в якій просив в задоволенні позовних вимог відмовити повністю та застосувати позовну давність по справі, мотивуючи це тим, що позивач, отримуючи з 2007р. орендну плату за користування належними йому земельними ділянками, саме з того часу довідався або міг довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила (а.с.28-31, 217-220). Представник третьої особи - ПАТ "Уманьфермаш" в судове засідання не з'явився, заперечень відносно позову до суду не подав. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватись цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. Відповідно до ст.ст.14, 16, 18, 19 Закону України Про оренду землі від 06.10.1998р. (з наступними змінами та доповненнями) договір оренди землі укладається у письмовій формі і набирає чинності після досягнення домовленості з усіх істотних умов та державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 1 ст.210, ч.3 ст.640 ЦК України та ч.1 ст.20 Закону України Про оренду землі договір оренди землі підлягає державній реєстрації і набирає чинності з моменту його державної реєстрації. 3 Частиною 2 ст.207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Підстави визнання недійсним договору оренди землі, передбачені частиною 2 статті 15 Закону України Про оренду землі. Крім того, ч.1 ст.215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1, 3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу. Тобто, зокрема, підставою недійсності правочину є недодержання вимоги, передбаченої ч.3 ст.203 ЦК України, щодо того, що волевиявлення учасника правочину повинно бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Судом встановлено, та не заперечується сторонами те, що відповідно до Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №731266 та серії ЯБ №731124 [PERSON] є власником земельних ділянок, площею 0.4590 га (кадастровий номер 1825284000:11:000:0074) та площею 2.9911 га (кадастровий номер 18252994000:05:000:0040), розташованих на території Княжицької сільської ради Ружинського району Житомирської області та призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.6-9). 10 листопада 2006 року між [PERSON] та Дочірнім підприємствам Ілліч-Агро УманьВАТМаріупольський металургійний комбінат імені Ілліча ( на даний час назва вказаного підприємства змінена на Дочірнє підприємство Умань-Агро") було укладено договір, відповідно до якого в оренду строком на 20 років відповідачу передавались вищевказані належні позивачу земельні ділянки загальною площею 3.4501 га. На вказаному договорі є підписи сторін і він 18.01.2007р. був зареєстрований Ружинським відділом Житомирської регіональної філії Центру Державного земельного кадастру у Державному реєстрі земель за № 040722100052 (а.с.95-99). Як вбачається з пояснень позивача, а також з висновку експерта №1/2032 від 05.09.2016р. підпис на оспорюваному договорі оренди землі та акті приймання-передачі земельної ділянки виконаний не [PERSON], а іншою особою (а.с.189-197). Доказів того, що [PERSON] надавав повноваження іншій особі на підписання від його імені оспорюваного договору оренди землі відповідачі суду не надали. Крім того, як вбачається з показів позивача та з вказаного висновку експерта, а також підтверджується оглянутими в судовому засіданні Книгами реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за 2006-2007рр., 10.08.2006р. за № 040622100249 було проведено державну реєстрацію договору оренди вищевказаних земельних ділянок, укладеного між [PERSON] та ВАТ "Уманьфермаш", угода про розірвання якого, що додана до оспорюваного по даній справі договору оренди землі, та акт прийому-передачі землі, доданий до неї, також підписана не [PERSON] , а іншою особою (а.с.77-79, 90-92). \~Оскільки \~не підписання орендодавцем договору оренди землі та \~не надання повноважень на його укладення й підписання іншій особі свідчить про відсутність у останнього \~волевиявлення на укладення цього договору, а сам договір за таких обставин, виходячи з положень передбачених ч.1 \~ст.215 ЦК України, підлягає визнанню недійсним у зв'язку з недодержанням в момент вчинення правочину стороною вимоги, встановленої ч.3 \~ст.203 цього Кодексу. Наслідком \~визнання правочину недійсним є обов'язок кожної із сторін повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, що передбачено ч.2 ст.216 ЦК України. При цьому суд враховує роз'яснення, викладені в п.7 постанови Пленуму ВС України від 06.11.2009р. № 9 " Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними ", де зазначено, що судам необхідно враховувати, що виконання чи невиконання сторонами зобов'язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним. 4 А тому, з врахуванням того, що жодного доказу того, що [PERSON] надавав доручення іншій особі на вчинення оспорюваного правочину суду надано не було, суд вважає неможливим застосування в даному випадку положень ч.1 ст.241 ЦК України. Як вбачається з пояснень позивача та не заперечується відповідачами, на даний час належними [PERSON] земельними ділянками на підставі оспорюваного позивачем договору оренди землі користується відповідач ПСП "Агрофірма "Світанок" (а.с.27, 29, 218). Проте жодного доказу відносно того, що власник земельних ділянок [PERSON] давав згоду на передачу вказаних земельних ділянок в суборенду зазначеному підприємству, на відчуження орендарем права на оренду земельної ділянки вказаному підприємству, суду не надано. Відсутні також докази реєстрації за ПСП "Агрофірма "Світанок" права оренди належних позивачу земельних ділянок, як це передбачено ст.125 ЗК України, ст.ст 6, 8-1 Закону України "Про оренду землі". Відповідачем ПСП "Агрофірма "Світанок" також не надано доказів , які б спростовували твердження позивача про те, що про порушення свого права він дізнався в 2015 році, отримавши відповідь з відділу Держгеокадастру та вперше побачивши оспорюваний договір оренди землі. Отримання позивачем ( якщо таке і відбувалось) орендної плати не свідчить про те, що він знав чи повинен був знати про порушення свого права, а саме про те, що від його імені невідомою особою було укладено оспорюваний договір оренди землі. При цьому суд звертає увагу на те, що , як вбачається з довідки Ружинського відділення Бердичівської ОДПІ від 28.10.2016р. , відомості про проведення виплати відповідачем - ПСП "Агрофірма "Світанок" [PERSON] орендної плати та утримання податків за період фактичного використання вказаним підприємством земельних ділянок, а саме: з 01.01.2013 р. по 01.12.2015р., по обліку Державної фіскальної служби України взагалі відсутні (а.с.234-235). З врахуванням вказаного, посилання ПСП "Агрофірма "Світанок" на те, що початок перебігу строку позовної давності необхідно обчислювати з моменту укладення спірного договору чи з дня , коли почалось його виконання, оскільки позивач отримував плату за користування землею, суд вважає таким, що суперечить вимогам ст.261 ЦК України. Зазначене випливає з правової позиції, висловленої Верховним Судом України при розгляді справи № 6-48цс15 від 22.04.2015. А тому з вказаних підстав суд прийшов до висновку, що [PERSON] не порушено строк позовної давності. З врахуванням викладеного, суд задовольняє позовні вимоги , визнаючи оспорюваний договір оренди землі недійсним та зобов'язуючи юридичну особу, яка фактично використовує на даний час спірні земельні ділянки, повернути власнику земельні ділянки, які були отримані орендарем по зазначеному договору. Позовна вимога в частині скасування запису про державної реєстрації договору оренди земельної ділянки, укладеного 10.11.2006р. між [PERSON] та ДП "Ілліч-Агро Умань" ВАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" задоволенню не підлягає, оскільки дана вимога перебуває за межами повноважень суду. На даний час відповідно до п.60 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051, запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачів в рівних частках на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені ним по справі та пов'язані зі сплатою судового збору, які складають 487 грн. 20 коп. та 551 грн. 20 коп. (а.с.1, 76). 5 Як зазначалось вище, один із відповідачів - ДП "Умань-Агро" позовні вимоги [PERSON] визнав повністю, що , за наявності так ж визнання позову іншим відповідачем - ПСП "Агрофірма "Світанок", могло бути підставою для ухвалення рішення про задоволення позову відповідно до ст.174 ЦПК України. Проте, оскільки ПСП "Агрофірма "Світанок" позовні вимоги не визнало, тому вказане потягло за собою необхідність подання позивачем [PERSON] належного доказу щодо не підписання ним оспорюваного договору оренди землі, а саме: висновку експерта. З врахуванням вказаного, суд вважає за необхідне судові витрати в сумі 900грн.48 коп., понесені позивачем по оплаті проведення по справі судово-почеркознавчої експертизи, покласти на відповідача - ПСП "Агрофірма "Світанок"(а.с.236).

Outcome: partial