Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про припинення іпотеки на нерухоме майно, посилаючись на наступні обставини. 30 травня 2007 року між [PERSON] та Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (правонаступником якого є ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк") було укладено кредитний договір № 244/07, за умовами якого позичальнику надано банком кредит у розмірі 100000 грн. 00 коп. під 19% річних з кінцевим терміном повернення 29 травня 2012 року. Для забезпечення виконання зобов'язань по даному кредитному договору, 01 червня 2007 року між [PERSON] та ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" було укладено іпотечний договір № 245/07, згідно якого в іпотеку позивачкою, як власником майна, було передано житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: вул.Свято-Преображенська (колишня вул.Кузнецова), № 50 в с.Олександрія Рівненського району Рівненської області. На підставі договору відступлення права вимоги за кредитними договорами та договору про передачу прав за договорами забезпечення від 17 грудня 2012 року, посвідченого 17 грудня 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1423, ПАТ "АК промислово-інвестиційний банк" відступив право вимоги по кредитному договору № 244/07 від 30 травня 2007 року та по іпотечному договору № 245/07 ТОВ "Кредитні ініціативи". Позичальник [PERSON] своїх зобов'язань по кредитному договору не виконав, у зв'язку з чим, утворилася заборгованість в розмірі 156411 грн. 39 коп. Для погашення даної заборгованості, 07 грудня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 7816 вчинено виконавчий напис і запропоновано звернути стягнення на предмет іпотеки, зокрема на вищевказаний житловий будинок, який належить позивачці. Даний виконавчий напис було звернуто до виконання. 24 грудня 2017 року державним виконавцем Відділу ДВС Рівненського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 7816 виданого 07 грудня 2014 року про звернення стягнення на предмет іпотеки. Дане іпотечне майно тричі виставлялося на торги та жодного разу торги не відбувалися на підставі відсутності допущених до торгів учасників, про що ТОВ "Кредитні ініціативи" були повідомлені. Вважаючи, у зв'язку з тим, що електронні треті торги оголошено такими, що не відбулися, а відповідач не прийняв іпотечне майно у власність, відмовившись залишити за собою нереалізоване майно в рахунок погашення заборгованості, тому іпотека на її житловий будинок припинена, позивачка звернулася до суду та просить визнати припиненим іпотечний договір № 245/07 від 01 червня 2007 року, скасувати обтяження, зареєстроване 01 червня 2007 року за № 5057735 приватним нотаріусом [PERSON] та судові витрати стягнути з відповідача. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином і в установлений строк повідомлялася про слухання справи. Подала до суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, за участі її представника - адвоката [PERSON] Представник позивачки, адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала і суду пояснила, що ст.17 Закону України "Про іпотеку" передбачає підстави для припинення іпотеки. Ця стаття відсилає до ст.49 цього ж Закону, яка встановлює припинення іпотеки, якщо торги не відбулися. Зазначила, що коли вчинявся виконавчий напис, борг складав суму в 150000 грн. 00 коп., оцінка майна була більшою 200000 грн. 00 коп. Позивачка [PERSON] не є боржником за кредитним договором, а лише майновим поручителем. Крім того, заявила, що на даний час відповідач подав до суду позов про звернення стягнення на предмет іпотеки, де зазначено вищу суму боргу, зокрема 263638,04 грн. Вважає, що ТзОВ "Кредитні ініціативи" штучно призвело до нарахування такої суму заборгованості. Відповідач не звертався з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Зазначила, що відповідач мав можливість прийняти майно [PERSON] Надала суду Постанову ВС України від 07 жовтня 2015 року зазначивши, що хоча немає правової позиції, але є ті обставини, зазначені у цій постанові, на які необхідно звернути увагу. Також заявила, що позивачку поставлено в нерівні умови, а відповідач діє недобросовісно, так як могли прийняти майно, крім того [PERSON] відповідає лише майном (будинком), а не грошима, бо вона не поручитель, а рішення суду про стягнення боргу з [PERSON] взагалі відсутнє. Сумніву стосовно договору іпотеки немає, п.7.2 діє, [PERSON] заборгованості не погашає. Вважає, що є підстави для задоволення позову. В останніх судових засіданнях інтереси позивачки представляла інший представник - [PERSON], яка позов також підтримала, подала до суду додаткові пояснення, підтримала позицію адвоката [PERSON], зазначивши що відповідач діє недобросовісно, з 2014 року заборгованість значно зросла, майно в ціні зменшилося, посилаючись на ст.49 Закону України "Про іпотеку", враховуючи, що ТзОВ "Кредитні ініціативи" відмовилися взяти майно, 29 травня 2012 року строк кредитного договору закінчився, порушено принцип рівності сторін, просить припинити договір іпотеки і скасувати обтяження. Також просить врахувати, що позивачка є учасником бойових дій, має на утриманні неповнолітнього сина. Представник відповідача [PERSON], в судовому засіданні позов не визнав і суду пояснив, що договір іпотеки від 01 червня 2007 року укладений з метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором. До 29 травня 2012 року [PERSON] мав повернути кредит. 24 листопада 2009 року рішенням Рівненського районного суду стягнуто з [PERSON] 13372 грн. 94 коп. простроченої заборгованості. На підставі цього був виданий виконавчий лист, який неодноразово перебував на виконанні та повертався стягувачу. 31 серпня 2016 року згідно постанови державного виконавця знову відкрито виконавче провадження за цим виконавчим листом, де стягувачем є ТзОВ "Кредитні ініціативи", а боржником [PERSON] Тому твердження представника позивача про те, що з [PERSON] не стягувалася заборгованість не відповідає дійсності і підтверджує добросовісність у діяннях стягувача відносно іпотекодавця, оскільки їм не заборонено звернути стягнення на предмет іпотеки, це їхнє право обирати спосіб захисту. Зазначає, що немає підстав для припинення іпотеки, так як згідно п.7.2 він діє до повного виконання, згідно п.6.4 договору, строк позовної давності становить 10 років. Вважає вимоги позивачки безпідставними, зазначає, що вивчали судову практику, з Постанови 6-133цс17, яка містить правову позицію та копія якої міститься в матеріалах справи, випливає, що іпотека може бути припинена, але на законних підставах, в даному випадку підстав для припинення іпотеки немає. Крім того, зазначив, що ТзОВ "Кредитні ініціативи" не цікаво брати майно на баланс, їм необхідні гроші, тому і майно не взяли. Та з огляду на те, що є невиконаним зобов'язання за кредитним договором, вони звернулися повторно до відділу ДВС для звернення стягнення, просить відмовити у позові за безпідставністю. Третя особа без самостійних вимог [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином і в установлений строк повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомив, від нього не надходило клопотання про відкладення розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглядати справу без участі третьої особи. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що згідно кредитного договору № 244/07 від 30 травня 2007 року, укладеного між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (правонаступником якого є ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк") та [PERSON], банком позичальнику надано кредит у розмірі 100000 грн. 00 коп. із встановленою процентною ставкою 19% річних з кінцевим терміном погашення 29 травня 2012 року. Для забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору № 244/07 від 30 травня 2007 року, між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та [PERSON] було укладено Іпотечний договір № 245/07 від 01.06.2007 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу [PERSON] і зареєстрований в реєстрі за № 2345, згідно якого [PERSON], як власник майна, передала в іпотеку житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: с.Олександрія, вул.Свято-Преображенська (колишня вул.Кузнецова) № 50, Рівненського району Рівненської області. Того ж таки 01 червня 2007 року приватним нотаріусом [PERSON] у зв'язку з посвідченням Іпотечного договору накладено заборону на відчуження зазначеного в іпотечному договорі предмету іпотеки. 17 грудня 2012 року ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договору про передачу прав за договорами забезпечення, посвідченого 17 грудня 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1423, відступило право вимоги за кредитним договором № 244/07 від 30 травня 2007 року та Іпотечним договором № 245/07 від 01 червня 2007 року Товариству з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи". Позичальник [PERSON] своїх зобов'язань по кредитному договору № 244/07 від 30 травня 2007 року не виконав, утворилася заборгованість в розмірі 156411 грн. 39 коп., в тому числі 100000 грн. 00 коп. - заборгованість за кредитом та 56411 грн. 39 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. У зв'язку з цим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 07 грудня 2014 року вчинено виконавчий напис, який був зареєстрований в реєстрі за № 7816, яким запропонував на погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки. Виконавчий напис був звернутий до виконання і 24 грудня 2014 року державним виконавцем відділу ДВС Рівненського районного управління юстиції [PERSON] відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого напису. Вказане іпотечне майно, яке належить [PERSON], було описане та арештоване і виставлено на електронні торги РФ ДП "Сетам". Перші торги призначалися на 01 березня 2016 року, другі - на 07 квітня 2016 року і треті - на 16 травня 2016 року, торги проводилися по три дні і жодного разу не відбулися на підставі відсутності допущених учасників торгів, про що системою тричі було сформовано протоколи № 147230, № 155593 і № 166122, копії яких долучені до матеріалів справи. Після того, як торги не відбулися, Державною виконавчою службою було запропоновано стягувачу залишити за собою іпотечне майно, але листом від 25 травня 2016 року ТзОВ "Кредитні ініціативи" згідно ст.62 Закону України "Про виконавче провадження" відмовилося залишити за собою нереалізоване майно в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ст.1 Закону України "Про іпотеку", іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим законом. Згідно ст.33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися на підставі виконавчого напису нотаріусу. Відповідно до ст.41 Закону України "Про іпотеку", реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за виконавчим написом нотаріуса, проводиться шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження". Так, згідно ст.49 Закону України "Про іпотеку" протягом десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. У цьому випадку придбання предмета іпотеки іпотекодержателем оформлюється протоколом і актом про реалізацію предмета іпотеки у порядку, встановленому статтею 47 цього Закону, а нотаріус на підставі такого акта видає свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися. Якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами перших прилюдних торгів, призначається проведення на тих же умовах других прилюдних торгів, які мають відбутися протягом одного місяця з дня проведення перших прилюдних торгів. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на других прилюдних торгах може бути зменшеною не більше ніж як на 25 відсотків. Якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами других прилюдних торгів призначається проведення у тому самому порядку третіх прилюдних торгів. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на третіх прилюдних торгах може бути зменшена не більш як на 50 відсотків початкової вартості майна. Якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами третіх прилюдних торгів, іпотека може бути припиненою за рішенням суду. При цьому, остання частина ст.49 Закону України "Про іпотеку" із положенням про треті прилюдні торги була змінена Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг" від 22 вересня 2011 року № 3795-VI. За змістом вказаних норм Закону, відмова іпотекодержателя від залишення за собою предмета іпотеки в рахунок погашення боргу після того, як прилюдні торги не відбулися, не є підставою для обов'язкового припинення іпотеки, а вона може бути припинена за рішенням суду. Крім того, зазначена норма та норми Закону України "Про виконавче провадження" не містять обов'язку іпотекодержателя, під страхом припинення іпотеки, прийняти нереалізоване майно. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.5 ст.3 Закону України "Про іпотеку", іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання, або закінчення строку дії іпотечного договору. Іпотечні зобов'язання є акцесорними, тобто похідними від головного зобов'язання. Акцесорне зобов'язання не має самостійного значення й автоматично припиняється з припиненням дії головного зобов'язання. При цьому, хоч правовідносини іпотеки і пов'язані із кредитними правовідносинами, однак вони є самостійними правовідносинами і оформлюються укладанням договору іпотеки, що є відмінним від кредитного договору. Згідно ч.1 ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян та підлягають виконанню на всій території України. Суд враховує, що ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" в особі філії "Відділення ПАТ Промінвестбанк в місті Костопіль Рівненської області" звертався до [PERSON] з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором і рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 24 листопада 2009 року позов задоволено повністю і з [PERSON] стягнуто заборгованість за кредитним договором у сумі 13372 грн. 94 коп., яка була на той час (прострочена заборгованість), та судові витрати по справі. Тому суд не може взяти до уваги доводи представників позивачки про те, що відповідачем не вживалися заходи до стягнення заборгованості за кредитним договором з самого [PERSON] Як слідує з правової позиції Верховного Суду України у справі за № 6-133цс17, частиною 2 статті 12 ЦК України передбачено, що нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Таким чином, якщо кредитор не скористався своїм правом на проведення стягнення за виконавчим листом та задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки в строки, передбачені Законом України "Про виконавче провадження", не є підставою для припинення іпотеки. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Отже, припинення договору, з якого виникає забезпечене іпотекою зобов'язання, зіставляють із підставами для припинення права іпотеки. Однак, при цьому слід ураховувати, що відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Будь-які охоронні зобов'язання, які випливають з основного зобов'язання, не повинні припиняти дію зобов'язань, які забезпечують основне зобов'язання, яке залишилось невиконаним. Змістом частин першої, другої статті 590 ЦК України визначено порядок дій заставодержателя (іпотекодержателя) щодо захисту свого права у разі, коли основне зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін). У такому разі заставодержатель набуває право звернення до суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмет застави. За змістом статті 11 Закону України "Про іпотеку" іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання в межах вартості предмета іпотеки. Співвідношення зазначених положень законодавства дає змогу дійти висновку про те, що Закон України "Про іпотеку" є спеціальним законом щодо урегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, а положення статті 17 Закону України "Про іпотеку" містить виключний перелік підстав припинення іпотеки, аналогічний із закріпленим у статті 593 ЦК України. Згідно п.7.2 Іпотечного договору № 245/07 від 01 червня 2007 року, договір діє до повного виконання позичальником зобов'язань за Кредитним договором (з урахуванням усіх змін та доповнень до нього) або до припинення іпотеки у випадках, що прямо передбачені чинним законодавством. Підстави припинення іпотеки, що прямо передбачені законодавством, закріплені статтею 17 Закону України "Про іпотеку", до яких зокрема належать: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. А сама стаття 49 Закону України "Про іпотеку" передбачає випадки, якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами третіх прилюдних торгів, іпотека може бути припиненою за рішенням суду. Закон України "Про іпотеку" є спеціальним законом щодо врегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, а положення статті 17 цього Закону містить виключний перелік підстав припинення іпотеки, аналогічний із закріпленим у статті 593 ЦК України. Позивачка зазначає про припинення іпотеки виходячи з того, що кредитор не скористався своїм правом на прийняття у власність нереалізованого предмету іпотеки. Однак частиною другою статті 12 ЦК України передбачено, що нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, установлених законом. Тим більше, що стягувач не відмовляється від свого права на виконання рішення суду в примусовому порядку, пред'являючи виконавчий лист до примусового виконання в установлені строки повторно. У справі не встановлено факту виконання основного зобов'язання, що згідно з положеннями Закону України "Про іпотеку" є однією з підстав припинення іпотеки. Враховуючи вимоги норм законодавства та встановлені судом фактичні обставини, суд вважає, що сам факт того, що кредитор не скористався своїм правом на залишення за собою предмету іпотеки та задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки в строки, передбачені Законом України "Про виконавче провадження" - не є достатньою підставою для припинення іпотеки. Крім того, судом взято до уваги що іпотекодержателем вчиняються дії щодо реалізації предмета іпотеки та відповідно погашення заборгованості по основному боргу. З огляду на вищевикладене, суд, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Оскільки вимоги позову про вилучення записів з державних реєстрів про обтяження предмету іпотеки є похідними від основних вимог про припинення іпотеки, то вони також не підлягають задоволенню. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що позов є безпідставним, а тому у його задоволенні слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що позивачка є учасником бойових дій і відповідно до Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору, у позові відмовлено і покласти стягнення судового збору на відповідача неможливо, тому суд вважає, що судові витрати необхідно віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed