Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

16 жовтня 2019 року до Куйбишевського районного суду Запорізької області надійшла вищевказана позовна заява . В своїй позовній заяві позивач прохає суд винести рішення про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, який зареєстрований 12 червня 2013 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 375. Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач вказала, що за час шлюбу вони мають одну неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов"язки, відсутність взаєморозуміння, почуття поваги та любові один до одного, через що між ними постійно виникали сварки та конфлікти. Разом вони не проживають з березня 2019 року. Подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим, відновлювати стосунки позивач не бажає, вважає, що їхня сім"я розпалась остаточно і зберегти її неможливо. Позивач та відповідач про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, в судове засідання не з"явились. Позивач [PERSON] в судове засідання надала заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повністю та наполягає на розірванні шлюбу, прохала розглядати справу за її відсутності . Відповідач [PERSON] в судове засідання надав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу. У відповідності до вимог ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, з`ясувавши позицію сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних обставин. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов"язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] укладено 12 червня 2013 року та зареєстровано Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 375, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] . Після державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище на " [PERSON] " . Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] [INFO] , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. З матеріалів справи вбачається, що спільне життя позивача з відповідачем не склалося через те, що відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного, через що в сім"ї постійно виникали сварки та конфлікти. Сторони припинили шлюбні відносини. Намагання зберегти сім"ю ні до чого не призвели. Подальше спільне життя подружжя стало суперечити інтересам позивача.. Спору щодо поділу спільного майна подружжя не має, майно поділили в добровільному порядку. За таких обставин суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу з відповідачем є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, воно суперечить інтересам одного із подружжя. Приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім`ю не бажають, суд, з урахуванням того, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті й майнові права, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити . Згідно положень ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв?'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.8 ст.294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивач [PERSON] як особа яка змінила своє прізвище після реєстрації шлюбу, в позові не підіймає питання відновлення дошлюбного прізвища, тому суд приходить до висновку , що вона бажає і надалі іменуватись тим самим прізвищем. Питання щодо розподілу судових витрат позивачем не підіймалося.

Outcome: approved