Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

Білоцерківська місцева прокуратура звернулася до суду з даним позовом мотивуючи тим, що при проведенні перевірки було встановлено порушення вимог земельного законодавства під час відведення у власність [PERSON] земельної ділянки загальною площею 1,7 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в с. Михайлівка Білоцерківського району,оскільки встановленим є те, що рішенням 20 сесії VI скликання [PERSON] сільської ради №19-102 від 13.09.2013 [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 1,7 га, із земель запасу та Рішенням 21 сесії 6 скликання [PERSON] сільської ради №21-116 від 13.11.2013 [PERSON] затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та надано останній в приватну власність земельну ділянку розміром 1,7 га, яка знаходиться в с. Михайлівка для ведення особистого селянського господарства. В подальшому державним реєстратором Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області 03.01.2014 видано свідоцтво про право власності №15808485 на вказану земельну ділянку. Однак, відповідно до протоколів сесій [PERSON] сільської ради Білоцерківського району Київської області від 13.09.2013 та 13.11.2013 питання про надання дозволу [PERSON] на розробку проекту землеустрою та його затвердження щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 1,7 га на сесіях не розглядались, було порушено кримінальне провадженні та допитаний в якості підозрюваного [PERSON] сільський голова [PERSON] пояснив, що він особисто виготовив рішення [PERSON] сільської ради Білоцерківського району Київської області за №19-102 від 13.09.2013 та за №21-116 від 13.11.2013 про надання дозволу [PERSON] на розробку проекту землеустрою та його затвердження щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 1,7 га. Оскільки земельна ділянка була надана у власність [PERSON] всупереч ст. ст. 12, 116, 122 ЗК України та ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", без розгляду питання про надання її у власність на пленарному засіданні [PERSON] сільської ради, то позивач просить суд витребувати з незаконного володіння [PERSON] на користь територіальної громади: в особі [PERSON] сільської ради Білоцерківського району Київської області земельну ділянку площею 1,7 га, вартістю 150 800 гривень, з кадастровим номером 3220483701:01:004:0001, яка розташована в с. Михайлівка Білоцерківського району Київської області та зареєстрована Реєстраційною службою Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області за індексним номером 4167461 від 17.12.2013р., відшкодувати судові витрати. В судовому засіданні прокурор Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області [PERSON] підтримав позовні вимоги. Представник [PERSON] сіслької ради Білоцерківського району позов підтримала. Відповідач до суду не з'явилася, була повідомлена про час розгляду справи належним чином, причини неявки суду невідомі, заяв щодо розгляду справи без її участі до суду не надходило, відзиву чи заперечень на позовну заяву не надано, а тому на підставі ст.ст.280, 281 ЦПК України , суд вважав за можливе провести заочний розгляд даної справи за згодою прокурора. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що було порушено кримінальне провадження №12016110030000725 від 19.02.2016р. в звязку з виявленими порушеннями вимог земельного законодавства під час відведення у власність [PERSON] земельної ділянки, загальною площею 1,7 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходяться в с. Михайлівка Білоцерківського району Київської області. Встановлено, що рішенням 20 сесії VI скликання [PERSON] сільської ради №19-102 від 13.09.2013року [PERSON] було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 1,7 га, із земель запасу, яка знаходиться в межах [PERSON] сільської ради для ведення особистого селянського господарства. Рішенням 21 сесії 6 скликання [PERSON] сільської ради №21-116 від 13.11.2013 [PERSON] затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та надано останній в приватну власність земельну ділянку розміром 1,7 га, яка знаходиться в с. Михайлівка для ведення особистого селянського господарства. Реєстраційною службою Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області 17.12.2013 за індексним номером 4167461 здійснено запис про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, кадастровий номер 3220483701:01:004:0001, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 1,7 га за [PERSON] В подальшому державним реєстратором Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області 03.01.2014 видано свідоцтво про право власності №15808485 на вказану земельну ділянку. Відповідно до звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки ТОВ "Вектор оцінки" вартість земельної ділянки, переданої у власність [PERSON] загальною площею 1,7000 га з кадастровим номером 3220483701:01:004:0001 становить 150 800 грн. (сто п'ятдесят тисяч вісімсот гривень). Однак, відповідно до протоколів сесій [PERSON] сільської ради Білоцерківського району Київської області від 13.09.2013 та 13.11.2013 питання про надання дозволу [PERSON] на розробку проекту землеустрою та його затвердження щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 1,7 га - на сесіях не розглядались. Досудовим розслідуванням кримінального провадження №12016110030000725 від 19.02.2016р. було встановлено, що упродовж 2013-2015 років на сесію сільської ради не виносились питання про надання дозволу [PERSON] на розробку проекту землеустрою та його затвердження щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 1,7 га та голосування з цього питання не відбувалось. Зазначене ствердили депутати сільської ради. Крім того, допитаний в якості підозрюваного [PERSON] сільський голова [PERSON] пояснив, що він особисто виготовив рішення [PERSON] сільської ради Білоцерківського району Київської області за №19-102 від 13.09.2013 та за №21-116 від 13.11.2013 про надання дозволу [PERSON] на розробку проекту землеустрою та його затвердження щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 1,7 га. На розгляд сесії [PERSON] сільської ради Білоцерківського району, всупереч ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" вказані питання він не виносив. Відповідно до висновку за №160/1 від 23.05.2016, виконаного Українським науково-дослідним інститутом спеціальної техніки та судових експертиз СБУ України підписи в рішеннях [PERSON] сільської ради Білоцерківського району Київської області за №19-102 від 13.09.2013 та за №21-116 від 13.11.2013 виконані [PERSON] сільським головою [PERSON] Обвинувальний акт у кримінальному №42017110000000250 від 26.04.2017 за обвинуваченням [PERSON], у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 364, ч.1 ст. 366 КК України 28.04.2017 скеровано для розгляду до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області. Враховуючи, що рішення [PERSON] сільської ради Білоцерківського району Київської області за №19-102 від 13.09.2013 та за №21-116 від 13.11.2013 про надання дозволу [PERSON] на розробку проекту землеустрою та його затвердження щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 1,7 га підроблені [PERSON] сільським головою [PERSON], а тому відсутні підстави для визнання їх недійсними в судовому порядку. В даному випадку, позивач ставить питання про витребування з чужого незаконного володіння вказану земельну ділянку. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно положень ст.116 ЗК України (в редакції на час передачі ділянки у власність) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Статтею 122 ЗК України встановлено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Згідно з вимогами ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до виключної компетенції сільських рад відноситься вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин, що вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської ради. Відповідно до ст. 12 ЗК України до повноважень сільських рад у галузі земельних відносин на території сіл належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян відповідно до цього Кодексу. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання правочину недійсним; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Відповідно до ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Зважаючи на те, що відповідачем [PERSON] право власності на земельну ділянку зареєстровано в установленому законом порядку, відновити становище, яке існувало до порушення відповідно до ст. 16 ЦК України можливо лише шляхом скасування запису про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на земельну ділянку площею 1,7 га (кадастровий номер 3220483701:01:004:0001) згідно ч. 2 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Згідно з статтею 145 Конституції України права органів самоврядування захищаються у судовому порядку. Відповідно до положень ст.ст. 13, 14, 19 Конституції України, ст. ст. 12, 116, 122 ЗК України та ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено загальні правила виникнення прав на землю, відповідно до якого громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками з земель державної або комунальної власності за рішенням органів державної виконавчої влади або органів місцевого самоврядування у межах їх повноважень. В даному випадку прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави через порушення інтересів держави, що виражається в порушенні норм законодавства при оформленні права власності на земельну ділянку, яка знаходиться в с. Михайлівка Білоцерківського району Київської області, а також через нездійснення [PERSON] сільською радою повноважень по зверненню до суду. Вищевказані порушення земельного законодавства у вигляді порушення процедури оформлення права власності на земельну ділянку [PERSON] площею 1,7 га, призводить до незаконного вибуття із власності територіального громади сіл Михайлівка та Вербове зазначеної земельної ділянки та заподіяння матеріальної шкоди (збитків) [PERSON] сільській раді, які виявлено Білоцерківською місцевою прокуратурою у лютому 2016 року під час розслідування кримінального провадження №12016110030000725 від 19.02.2016 на виконання вимог ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». За змістом ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно ч. 1 ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Судом встановлено, що [PERSON] набула права власності на вказану вище земельну ділянку з порушенням встановленого законом порядку, а тому відновити становище, яке існувало до порушення можливо шляхом витребування її на користь держави в особі територіальної громади [PERSON] сільської ради Білоцерківського району Київської області. Як встановлено судом, земельна ділянка була передана у власність [PERSON] незаконно, всупереч установленому законом порядку. Фактично звернення прокурора до суду спрямоване на відновлення законності при вирішенні суспільно значимого питання про передачу земельних ділянок у власність.. При цьому слід зазначити, що відсутні порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції. Так, відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів. Предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу Конвенції є втручання держави у право на мирне володіння майном, зокрема, й позбавлення особи власності на майно шляхом його витребування на користь держави. У справі, яка розглядається, з огляду на характер спірних правовідносин, установлені судом обставини та застосовані правові норми, не вбачається невідповідності втручання держави у право власності фізичної особи критеріям правомірного втручання у право на мирне володіння майном. З огляду наведеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Згідно ст. 141 ЦПК України, ст.4 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь прокуратури Київської області судовий збір в сумі 2262 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved