Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-21 00:00:00

10.03.2020р. позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ "Приват Банк" заборгованість по кредитному договору на загальну суму 12325,84 гривень. Позивач позовні вимоги обгрунтовує тим, що між АТ КБ "Приват Банк" та відповідачем укладено договір № б/н від 31.03.2011 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 4600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом відповідно до "Тарифів Банку". Відповідач свої зобов`язання за даним договором не виконує належним чином, не здійснює платежів в рахунок погашення сум кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 22.01.2020року становить 12325,84грн. Позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі. Ухвалою Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 11.03.2020р. позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 01.04.2020р. дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. В судове засідання представник позивача надав заяву з проханням слухати справу за його відсутності, на позові наполягає у повному обсязі, не заперечує проти заочного вирішення справи. Відповідач до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, з позовом згоден у повному обсязі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, відповідно до ч.4 ст. 206 КУпАП. Дослідивши наявні письмові докази, яких достатньо для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. АТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір № б/н від 31.03.2011року. [PERSON] отримав кредит у розмірі 4600грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом відповідно до "Тарифів Банку". Судом встановлено, що 31.03.2011 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», з одного боку та [PERSON] з другого боку, був укладений кредитний договір, що складається з анкети-заяви позичальника (а.с. 10). Станом на 22.01.2020р. виникла заборгованість по кредиту у розмірі 12325,84грн. (а.с.4-9). За весь час користування кредитною лінією відповідачем кредит та відсотки сплачувались з порушенням строків, встановлених договором, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 12325,84грн., яка складається з наступних складових: заборгованість за тілом кредита- 11674.97 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 1906,46грн., заборгованість по пені- 3040,03грн., штраф 1063,14грн. (4-9). Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604- 609 ЦК. Договором, відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Так, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. За порушення зобов`язання винна особа несе цивільно-правову відповідальність, тобто зазнає основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні боржника певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). У той самий час, згідно із ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобов`язання. Боржник, відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним свого грошового зобов`язання. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості по договору кредиту № б/н від 31.03.2011р., на загальну суму 12325,84грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2102 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved