Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом до Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві, Головного управління Державного казначейства України про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 143957 грн. та моральної - у сумі 200000 грн., завданої незаконними діями та рішеннями органу дізнання, досудового слідства. Співвідповідачем у справі замість - «Головного управління Державного казначейства України» залучено - «Державну казначейську службу України». Обгрунтовує позовні вимоги тим, що 24.07.2007 р. СВ Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві відносно нього було порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч. З ст. 190 КК України, і у той же день пред'явлено обвинувачення за ч. З ст. 190 КК України. 27.04.2009 р. був затриманий на три доби і перебував у ізоляторі тимчасового утримання, а 30.04.2009 р. застосовано запобіжних захід у виді тримання під вартою, і поміщено до слідчого ізолятора, де перебував до 30.07.2009 р.. 30.07.2009 р. був звільнений з-під варти на підписку про невиїзд. 05.10.2010 р. кримінальну справу остаточно закрито за відсутності складу злочину та недоведеності вини, запобіжний захід у виді підписки про невиїзд скасований, але дізнався про прийняте рішення 10.05.2011 р. з відповіді за своїм запитом. 15.06.2011 р. повідомленням за № 103-4135 вих-11 прокуратура району підтвердила прийняття рішення про закриття кримінальної справи. Орган досудового слідства своєчасно не повідомив про закриття кримінальної справи, тому, тому вважає, що строк прийняття законного рішення в кримінальній справі наступив саме 15.06.2011 р.. Внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, затримання, утримання в слідчому ізоляторі зазнав матеріальної та моральної шкоди. З моменту порушення кримінальної справи 24.07.2007 р. і до прийняття законного рішення 15.06.2011 р., протягом 47-ми місяців не міг влаштуватися на роботу та отримувати заробітну плату, зазнав матеріальної шкоди у вигляді упущеної вигоди. Відповідно до повідомлення Головного управління статистики у м. Києві від 23.06.2011 р. № 10/1-20/4406 середня заробітна плата штатного працівника по м. Києву за період з серпня 2007 р. по квітень 2011 р. становила: 2007 р. : серпень - 2353 грн. 03 коп.; вересень - 2410 грн. 22 коп.; жовтень - 2525 грн. 88 коп.; листопад - 2540 грн. 46 коп.; грудень - 3038 грн. 06 коп., всього - 12867 грн. 65 коп.; 2008 р.: січень - 2576 грн. 13 коп..; лютий - 2729 грн. 75 коп.; березень - 2941 грн. 53 коп.; квітень - 3044 грн. 61 коп.; травень - 2990 грн. 66 коп.; червень - 3186 грн. 29 коп.; липень - 3273 грн. 85 коп.; серпень - 3110 грн. 46 коп.; вересень - 3181 грн. 42 коп. ; жовтень - 3212 грн. 32 коп. ; листопад - 3140 грн. 43 коп.; грудень - 3548 грн. 96 коп., всього - 36936 грн. 41коп.; 2009 р.: січень - 2793 грн. 59 коп.; лютий - 2863 грн. 50 коп.; березень - 3100 грн. 68 коп.; квітень - 3146 грн.78 коп.; травень - 3065 грн. 53 коп.; червень - 3282 грн. 77 коп.; липень - 3320 грн. 23 коп.; серпень - 3126 грн. 42 коп.; вересень - 3250 грн. 29 коп.; жовтень - 3223 грн. 99 коп.; листопад - 3153 грн. 56 коп.; грудень - 3684 грн. 32 коп., всього 38011 грн. 66 грн.; 2010 р.: січень - 2968 грн. 97 коп.; лютий - 3022 грн. 26 коп.; березень - 3368 грн. 18 коп.; квітень - 3251 грн. 30 коп.; травень - 3292 грн. 61 коп.; червень - 3591 грн. 26 коп.; липень - 3580 грн. 13 коп. ; серпень - 3430 грн. 87 коп.; вересень - 3486 грн. 97 коп.; жовтень - 3534 грн. 02 коп.; листопад - 3617 грн. 08 коп.; грудень - 4174 грн. 31 коп., всього 41317 грн. 96 коп.; 2011 р.: січень - 3453 грн. 20 коп.; лютий - 3554 грн. 82 коп.; березень - 3894 грн. 12 коп.; квітень - 3921 грн. 57 коп., всього - 14823 грн. 71коп.. Всього матеріальна шкода у вигляді упущеної вигоди (не отриманої зарплати) складає 143957 грн.. Крім того, органом досудового слідства заподіяна моральна шкода, незаконне притягнення до кримінальної відповідальності призвело до порушення його нормальних життєвих зв'язків, погіршення стосунків із оточуючими людьми, зазнав психологічного тиску, приниження честі та гідності, перебуваючи в ізоляторі тимчасового утримання та слідчому ізоляторі був позбавлений звичайних санітарно-гігієнічних умов та інших умов життя, внаслідок пережитих потрясінь та тривалого перебування в камерах із особами, що палили тютюн, дим якого містить багато шкідливих речовин, у тому числі і канцерогени, у певній мірі підірвав своє здоров'я, був ізольований від суспільства 03 місяці 03 дня тощо, розмір морального відшкодування оцінює в 2000000 грн.. Позивач просив позов задовольнити. Відповідач, Подільське РУ ГУ МВС України в м. Києві, та прокуратура району позовні вимоги не визнали, у задоволенні просять відмовити, у письмових запереченнях зазначили наступне. Зокрема, що з моменту порушення кримінальної справи позивач переховався від слідства, оголошувався в розшук, перешкоджав розслідуванню, що стало підставою при затримання для обрання запобіжного заходу в виді тримання під вартою в слідчому ізоляторі. Після звільнення з слідчого ізолятора на підписку про невиїзд позивач повідомлявся слідчим про всі процесуальні рішення в установленому порядку. Позивач до органу досудового слідства за визначенням розміру відшкодування в установленому порядку, всупереч ст. 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», не звертався, розмір відшкодування встановив собі самостійно. Доводи позивача про те, що з моменту порушення кримінальної справи до повідомлення прокуратури району від 15.06.2011 р. про закриття кримінальної справи не міг влаштуватися на роботу нічим не підтверджені, в судовому засіданні 19.01.2012 р. він поясняв, що працював на будівельних майданчиках і отримував заробітну плату, тому незрозуміло у чому полягає упущена вигода в сумі 143 957 грн. . Відшкодування моральної шкоди у сумі 200000 грн. також ґрунтуються на припущеннях, відсутній висновок судово-психологічну експертизи, не надано чіткого розрахунку завданої моральної шкоди. Суд повинен в рішенні наводити відповідні мотиви та докази, розмір відшкодування, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом, а відшкодування в цих випадках проводиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб, органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Розмір моральної шкоди повинен визначатися з урахуванням всіх обставин справи, у межах, встановлених цивільним законодавством. Тобто, необхідно звернути увагу на ті факти, що позивач шляхом обману та зловживання довірою заволодів грішми громадян у великих розмірах, після порушення кримінальної справи гроші не повертав, всіляко затягував розслідування та перешкоджав слідству, та невідомо, чи повернув на теперішній час. У судовому засіданні представник позивача на підставі довіреності, [PERSON], підтримав позовні вимоги у повному обсязі з наведених підстав, просить задовольнити. Представник відповідача, Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києва на підставі довіреності, Ангеліс Н.О., і прокурор прокуратури району, Іванова О.П., позовні вимоги не визнали з підстав, наведених у письмових запереченням, у задоволенні просять відмовити. Представник відповідача, Державної казначейської служби України, у судове засідання повторно не з»явився, причини неявки не повідомив. Суд, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, прокурора прокуратури району, вважає, що позовні вимоги підтверджені і підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Відшкодування шкоди, завданої органами дізнання, попереднього слідства передбачено Законом України "Про порядок відшкодування шкоди незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" ( в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), відповідно до положень п. 1 ч. 1 якого така шкода відшкодовується у випадках, у тому числі: ) незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду. Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину ( ч. 2 ст. 2 цього Закону). Суд установив, що 24.07.2007 р. постановою слідчого СВ Подільського РУГУ МВС України у м. Києві відносно [PERSON] порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, і у той же день було пред»явлено обвинувачення ( т. 1, а. с. 8). 27.04.2009 р. [PERSON] затримано у порядку ст. 115 КПК України, і поміщено до ізолятора тимчасового тримання на три доби, а 30.04.2009 р. відносно нього застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою в слідчому ізоляторі, 30.06.2009 р. строк тримання під вартою продовжено до трьох місяців ( т. 1, а. с. 9, 11). Постановою Подільського районного суду м. Києва від 30.07. 2009 р. в задоволенні подання слідчого про продовження строку тримання [PERSON] під вартою до чотирьох місяців відмовлено, звільнено з - під варти на підписку про невиїзд ( т. 1, а. с. 10). Постановою слідчого СВ Подільського РУГУ МВС України у м. Києві від 05.10.2010 р. кримінальну справу відносно [PERSON] закрито у зв»язку з відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, та недоведеністю вини, а обраний запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд скасовано ( т. 1, а. с. 6, 7).. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає, зокрема, у разі закриття кримінальної справи ( ч. 2 ст. 1176 ЦК України). Відповідно до п. п. 1, 4, 5 ст. 3, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 4, ч. 2 ст. 13 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" передбачено, щ у наведених в ст. 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; суми, сплачені громадянином у зв'язку з поданням йому юридичної допомоги; моральна шкода. Відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 ст. 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Розмір сум, які передбачені п. 1 ст. 3 цього Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади), за час відбування кримінального покарання чи виправних робіт як адміністративного стягнення. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Суд, ураховуючи вимоги законодавства, дійшов висновку, що не підлягає відшкодування матеріальна шкода у вигляді упущеної вигоди (не отриманого заробітку, розрахованого, виходячи з розміру середньої заробітної плати штатного працівника по м. Києву за період з серпня 2007 р. по квітень 2011 р.) в сумі 143957 грн., оскільки не підтверджений факт відсторонення позивача від роботи у зв»язку з порушенням кримінальної справи, натомість представник позивача пояснив, що він звільнився з попереднього місця роботи за власним бажанням. У відповідності з ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Така ж позиція викладена і у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 р. N 4 (зі змінами та доповненнями), а в абз.2 цього пункту роз'яснено, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. У абзаці 2 п. 14 цієї постанови роз»яснино, що розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Таким чином, з урахуванням того, що з 01.01.2014 р. розмір мінімальної заробітної плати складає 1218 грн., розмір морального відшкодування позивачу за час перебування під слідством, починаючи з 27.07.2007 р. по 05.10.2010 р. ( 38 місяців і 10 днів), не може бути меншим 46690 грн.. Суд ураховує глибину душевних і моральних страждань, які позивач зазнав у зв»язку з незаконним порушенням кримінальної справи, притягненням у якості обвинуваченого і пред»явленням обвинувачення, тривалості існування запобіжних заходів, спочатку у вигляді тримання під вартою, а потім підписки про невиїзд, що завдало моральної шкоди, призвело до порушення нормальних життєвих зв»язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, а також вимоги розумності і справедливості, і визначає моральне відшкодування в розмірі 50000 грн.. Відповідно до положень ст. 176 ЦК України, юридичні особи, створені державою, не відповідають за зобов'язаннями держави. У відповідності з Положенням про Державну казначейську службу України, затвердженим Указом Президента України від 13.04.2011 р. № 460/2011, Державна казначейська служба України (Казначейство України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, на яке покладено повноваження по здійсненню через систему електронних платежів Національного банку України розрахунково-касове обслуговування розпорядників, одержувачів бюджетних коштів. Пунктом 1.3. Порядку виконання Державним казначейством України рішень суду щодо відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, а також судів, затвердженого наказ Державного казначейства України від 02.02.2007 р. № 28 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.02.2007 р. за № 149/13416, виконання рішень суду, які передбачають відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, а також судів, здійснюється Державним казначейством України за вимогами державних виконавців за черговістю їх надходження, за рахунок і в межах бюджетних асигнувань, затверджених у Державному бюджеті України на цю мету. Аналогічне міститься й у п.1.3. Порядку виконання Державним казначейством України рішень суду щодо відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, а також судів, затвердженого наказом Державного казначейства України від 04.02.2008 р. № 39 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09.02.2008 р. за № 110/14801,чинного з 20.02.2008 р.. Відповідно до положень ст. 48 БК України, в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення Державним казначейством України операцій з коштами державного бюджету. Отже, стягнення шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду провадиться з Державного казначейства України за рахунок Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку. Відповідно до ч. 1 ст. 84, 88 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Проте, адвокат [PERSON], який представляв інтереси позивача на підставі договору-доручення від 18.11.2013 р., документів у підтвердження витрат на правову допомогу та відповідного розрахунку не надав. На підставі наведеного, ст. ст. 15, 16, 22, 23, 1167, 1176 ЦК України, ст. ст. 1-4, 12,13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду»,

Outcome: partial