Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає до виконання виконавчий напис від 01 червня 2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем зареєстрований в реєстрі за №4201, яким звернуто стягнення на користь ПАТ КБ "Приватбанк" з [PERSON] та стягнуто заборгованість не сплачену в строк за кредитним договором №б/н від 28 серпня 2014 року в сумі 20973,06 гривень. В обґрунтування позову зазначає, що 22 листопада 2017 року по місцю своєї служби позивач дізнався, що на виконання надійшла постанова про звернення стягнення на заробітну плату боржника від 04.10.2017 року винесена головним державним виконавцем Дубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області. В постанові йшлося про звернення стягнення в сумі 20873,06 гривень на зарплату позивача з метою виконання виконавчого напису №4201 виданого 01.06.2017 року на користь ПАТ КБ «Приватбанк».. Позивач зазначає, що вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував передбачених ст.88 Закону України «Про нотаріат» строків давності та не перевірив факт безспірності заборгованості, чи входить в перелік безспірних заборгованостей заборгованість, відносно якої вчинявся виконавчий напис. Крім того, по тексту зазначеного виконавчого напису не вказано жодного документа, що підтверджує суму безспірної заборгованості, а виконавчий напис було вчинено на підставі неякісного загального розрахунку, без врахування вимог законодавства щодо строків позовної давності. Крім того, вказаний кредитний договір укладався, позивачем як військовослужбовцем. З 28 серпня 2014 року позивач перебуває на службі в батальйоні особливого призначення "Шторм" ГУ МВС в Одеській області та отримав кредитну картку разом із зарплатною. При заповненні анкеті, ним було вказано місце служби, а тому представнику відповідача цей факт не міг бути невідомий, в той час, як у виконавчому написі нотаріуса вказано місце роботи - невідоме. Відповідно до п.15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", він як військовослужбовцю має право на ненарахування з 17 березня 2014 року штрафних санкцій та пені за невиконання своїх зобов'язань за кредитними договорами, а також на не нарахування процентів за користування кредитом. 08 лютого 2018 року до суду від представника ПАТ КБ «Приватбанк» надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги не визнають в повному обсязі, оскільки виконавчий напис було здійснено в межах строку позовної давності, спір між сторонами щодо боргу в суді відсутній, а тому в задоволення позовних вимог просить відмовити. Представник позивача посилається на те, що позичальник підписав анкету-заяву, відповідно до якої отримав кредитну картку. Своїм підписом він підтвердив, що ознайомився з Умовами надання банківських послуг, та погодився, що ця заява, разом з умовами складають між ним та банком, договір. Верховний Суд України у постанові від 21.12.2016 року (справа №3-1142гс16) притримується такої позиції. Нотаріусом дотримано порядок вчинення напису. Так, пунктом 1.4 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі - Порядку) виконавчий напис вчинюється нотаріусом незалежно від місця виконання вимоги, місцезнаходження боржника або стягувача. Виконавчий напис вчинений на відповідну бланку, що відповідає вимогам ст..87 Закону України "Про нотаріат" Окрім того, 15 травня 2016 року боржнику цінним листом було направлено вимогу про усунення порушень за кредитним договором, в якій було встановлено строк виконання зобов'язання - 5 днів з моменту відправлення. Лише в червні банк звернувся до нотаріуса за вчиненням напису. Щодо строку позовної давності, то право вимоги виникло в банку в зв'язку з несплатою чергового платежу позичальником в грудні 2015 року, оскільки останній платіж було здійснено в листопаді 2015 року. Крім того, для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом встановлено інший строку давності, виконавчий напис вчиняється в межах цього строку. Пунктом 1.1.7.31 "Умов" сторони збільшили строк позовної давності, відповідно до ч.1 ст.259 ЦПК України. Щодо доказів безспірності боргу, слід врахувати правові позиції Верховного Суду України щодо застосування ст. 88 Закону України «Про нотаріат», та «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», викладені в постанові від 20 травня 2015 року у справі №6-158цс15. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. В судове засідання позивач не з'явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстави, викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання також не з'явився, подавши заяву, де просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги не визнає, просить в позові відмовити. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 248 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. 01 червня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. на підставі ст. 87 - 91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» вчинено виконавчий напис за №4201, щодо стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості. Даним виконавчим написом запропоновано стягнути [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 19073,06 гривень, які є боргом за кредитним договором № б/н від 28.08.2014 року, з врахуванням заборгованості за тілом кредитом в розмірі 4143,48 гривень, нараховано відсотки в розмірі 1887,05 гривень, нараховано пеню в розмірі 11658,10 гривень, в також штраф (фіксована частина) в розмірі 500 гривень та штраф (відсоток від суми заборгованості) в розмірі 884,43 гривень та витрати, пов'язані із вчиненням виконавчого напису в розмірі 1800 Гривень (а.с.9). Згідно з виконавчим написом, строк, за який провадиться стягнення, - 957 днів, а саме з 28.08.2014 року по 11.04.2017 року. Судом встановлено, що 28 серпня 2014 року позивач отримав зарплатну картку, а також кредитну картку. Позивач стверджує, що під час отримання кредитної картки підписав анкету - заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку. При цьому кредитний ліміт йому повідомлений не був, з умовами та правилами кредитування не ознайомлювали, пам'ятка клієнта позивачу не надавалась. Головний державним виконавцем Дубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Корнійчук Н.Г. відкрито виконавче провадження ВП №54825631 від 04 жовтня 2017 року про стягнення з [PERSON] в користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованості в розмірі 20873,06 гривень (а.с.12) Вказана постанова про відкриття виконавчого провадження та постанова про арешт майна боржника прийняті на підставі виконавчого напису № 4201 від 01 червня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. За загальним правилом ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат»). Так, згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувана до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Як вбачається із документів доданих до відзиву на позовну заяву, договір між позивачем та відповідачем становлять слідуючі документи - анкета-заява, відповідно до якої позивач отримав кредитну картку, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами. В той час, як нотаріусу, згідно заяви відповідача, для вчинення виконавчого напису було надано кредитний договір (копія). В порушення п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 виконавчий напис було вчинено не за оригіналом кредитного договору, а за його копією. Окрім того, анкета - заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг не містить відомостей про тип картки, яку просить оформити [PERSON], а також відсутні відомості про розмір кредиту, який може бути йому надано (а.с.30) З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Всупереч наведеному, нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора. Відповідачем надано розмір заборгованості за період з 01.06.2015 року по 11.04.2017 року, яка становить 19073,06 грн., яка складається з: тіло кредиту 4143,48 грн., нараховані відсотки 1887,05 грн., нарахована пеня 11658,10 грн., заборгованість по судовим штрафам 1384,46 грн. (а.с.57-58). Отже, оспорюваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом із порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та пункту 284 Інструкції, оскільки вказану у виконавчому написі суму боргу не можна вважати безспірною. Згідно п. 16 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів і визначення підсудності цивільних справ» спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом, вирішуються судом в порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією із сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право у позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства. З огляду на вищенаведене суд доходить до висновку про те, що вимога відповідача не є безспірною, а отже не підлягає задоволенню в порядку вчинення нотаріального напису. Саме з цих підстав виконавчий напис повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позивач як учасник бойових дій звільнений від сплати судового збору, із відповідача на користь держави підлягає стягненню 704,80 гривень. судового збору.

Outcome: approved