Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що проживала з відповідачем з 2011 року. Під час спільного проживання народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві 04.03.2015 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . У шлюбі народилась друга дочка [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх років сімейне життя сторін поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб і сім`ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між сторонами постійно виникають сварки, свідками яких стають діти, що негативно впливає на їхній психоемоційний стан. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, спільного господарства не ведуть, мешкають окремо. Позивач зазначає, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам спільних дітей. З огляду на викладене просить розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з останнього понесені судові витрати, які складаються з судового збору у сумі 840,80 грн. та витрат на правничу допомогу у сумі 3500,00 грн. Про дату, час і місце слухання справи учасники були повідомлені належним чином. Позивач у судове засідання не з`явився, однак до матеріалів справи надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомлений, жодного разу в судове засідання не з`явився. Правом надати письмовий відзив чи усні пояснення під час судового засідання не скористався. Ухвалою суду від 01.04.2021 постановлено розглядати справу заочно у відсутність відповідача. У зв`язку\~з неявкою\~сторін у\~суд фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося на підставі приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] 04.03.2015 був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 04.03.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.\~Києві, актовий запис № 354. Після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Сторони мають двох малолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 30.10.2014, актовий запис № 3400 та дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 12.07.2018, актовий запис № 73. Шлюбні відносини фактично припинилися в 2017 році у зв`язку з відсутністю спільних інтересів та взаєморозуміння, різних поглядів на життя. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, спільного господарства не ведуть, мешкають окремо. Спору про поділ майна, а також щодо місця проживання дітей, сторони на момент розгляду даної справи не мають, тому вказані питання судом не вирішуються. Позивач зазначає, що строку для примирення не потребує. Відповідач свою позицію щодо заявленого позову не висловив. В силу ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Статтею 17\~Закону України\~від 23.02.2006\~N\~3477-IV\~"Про\~виконання рішень\~та застосування\~практики Європейського\~суду з\~прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. У пункті 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Фернандес Мартінес проти Іспанії" (заява 56030/07) від 12.06.2014 зазначено "Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона ….і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні". Відповідно до приписів ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час перебування в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням того, що позивач зазначила, що примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, тому шлюб слід розірвати. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст.\~114\~СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності такого рішення суду. Відповідно до ч. 3 ст.\~115\~СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають понесені нею судові витрати, які складаються із судового збору, сплаченого за подачу позовної заяви, у сумі 840,80 грн. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач надала договір № 1 про надання правничої допомоги від 16.01.2020, та Акт № 1 виконаних робіт до вказаного договору від 15.10.2020 (далі Акт № 1) З Акту № 1 вбачається, що адвокат Трегубенко Світлана Вікторівна надала позивачу таку правничу допомогу: 1.попереднє опрацювання документів, 2 год. 500,00 грн.; 2.опрацювання змін у законодавстві та судової практики, що стосуються спірних правовідносин, 2 год. 500,00 грн; 3.консультація з приводу розірвання шлюбу в судовому порядку, перелік доказів, що обґрунтовують позовні вимоги, порядку підтвердження відповідності копій письмових документів, розміру судового збору, узгодження правової позиції, 5 год. 1000,00 грн.; 4.підготовка позовної заяви про розірвання шлюбу, формування додатку до позову, консультування з приводу формування додатків до позовної заяви, порядку оплати судового збору, 8 год. 1500,00 грн. Загальна вартість наданої правничої допомоги складає 3500,00 грн., які позивач сплатила, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера від 15.10.2020. Суд звертає увагу, що позивачем на підтвердження своїх позовних вимог при поданні позову надано тільки свідоцтво про шлюб та свідоцтва про народження дітей. Попереднє опрацювання цих документів навряд вимагає витрат двох годин роботи. Така категорія справ як розірвання шлюбу зазвичай не є складною та не вимагає від адвоката витрат значних часових ресурсів. Крім того, зазначені в Акті № 1 правничі послуги (наведені вище у п. 3 та 4) за своїм змістом частково збігаються. Також викликає сумнів та обставина, що консультація з приводу розірвання шлюбу у даній справі надавалась протягом 5 годин. З огляду на викладене суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу у вказаному до стягнення розмірі не в повній мірі відповідають принципу їх співмірності зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг та розумності їхнього розміру. З огляду на це суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у сумі 2000,00 (дві тисячі) грн. \~ \~ \~ \~На підставі наведеного та

Outcome: approved