Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

08 липня 2020 року до Рівненського районного суду Рівненської області надійшла заява [PERSON] (далі - заявник) про видачу обмежувального припису, в якому просила видати на строк 6 місяців обмежувальний припис щодо [PERSON] , [INFO] , місце проживання зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , яким заборонити [PERSON] : -перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] ; -наближатися на відстань менше 100 (сто) метрів до місця проживання постраждалої особи [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] ; -особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу [PERSON] , [INFO] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. Свої вимоги заявник мотивувала тим, що її чоловік - [PERSON] відзначається проявами неконтрольованої агресії, неодноразово вчиняв та продовжує вчиняти фізичне, психологічне, сексуальне насильство відносно неї. Така поведінка триває близько 4 років. Зазначила, що 24 червня 2020 року близько 19:45 год., перебуваючи біля гаража будинку по [ADDRESS] [PERSON] наніс їй удари в області голови, грудної клітки, душив за шию, психологічно принижував, нецензурно лаявся та погрожував вбивством. Заявник вказала, що по факту даних подій відкрито кримінальне провадження № 12020180180000749 за ч. 1 ст. 125 КК України, а факт спричинення тілесних ушкоджень підтверджуються висновком Лікарської консультаційної комісії № 146 від 01.07.2020 року. Зазначила, що відомості про фізичне насильство підтверджуються листом Рівненського відділу поліції Рівненського районного відділення поліції ГУ НП в Рівненській області від 06.07.2020 № 5161/201/01-2020. Стверджувала, що психологічне насильство зі сторони чоловіка полягає у словесних образах, погрозах вбивством, приниженнях, переслідуваннях, залякуваннях. Зазначила, що внаслідок таких протиправних дій у неї погіршився загальний стан здоров`я. Заінтересована особа [PERSON] подав до суду 10.08.2020 відзив на заяву про видачу обмежувального припису, в якому зазначив, що вважає заяву [PERSON] безпідставною, такою, що не підлягає задоволенню. Повідомив, що 19 червня 2018 року за його позовом рішенням Рівненського районного суду Рівненської області шлюб між ним та заявником було розірвано, заявник є постійним ініціатором конфліктів протягом багатьох років, через що шлюбні стосунки було припинено. Вважає, що заявник в будь-який спосіб намагається його образити і звинуватити. Зазначив, що заявник неодноразово чинила йому перешкоди у доступі до його майна, при цьому вона є працездатною має можливість працювати та утримувати себе. Пояснив, що 24 червня 2020 року він перебував за межами Рівненської області, дії, в яких його звинувачує заявник, ним не вчинялися, є недоведеними та свідчать про чергове намагання з її боку дискредитувати його особу, у видачі обмежувального припису відносно нього просив відмовити. У відповіді на відзив заявник зазначила, що [PERSON] зловживає своїм правом на звернення до правоохоронних органів, зводить на неї наклеп щодо вчинення нею відносно нього домашнього насильства, а заявник сприймає ці звернення як психологічний тиск на неї. Заявник повідомила, що боїться за своє життя, доводи представника кривдника вважає безпідставними та необґрунтованими. В судовому засіданні 10 серпня 2020 року заявник та її представник заяву про видачу обмежувального припису підтримали та просили її задовольнити. Заявник повідомила про постійні конфлікти з [PERSON] , які проявляються у приниженнях, образах, погрозах, сексуальних домаганнях. Про дані факти заявниця неодноразово повідомляла правоохоронні органи. Заінтересована особа та його представник заяву не визнали, вважаючи доводи заявника безпідставними та необґрунтованими. Крім того, заінтересована особа зазначила, що саме він був ініціатором розірвання шлюбу через постійні конфлікти з [PERSON] , причиною яких були безпідставні ревнощі. Незважаючи на те, що він дозволив заявниці надалі проживати в його будинку та забезпечував сім`ю усім необхідним, з її боку надалі створювалися конфліктні ситуації, які супроводжувалися приниженнями, образами, погрозами, про що [PERSON] неодноразово звертався до правоохоронних органів. У судове засідання за клопотанням сторін було викликано свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Свідків попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання і відмову від давання показань та приведено до присяги. Свідок [PERSON] , який являється рідним братом [PERSON] , показав про події, які мали місце 24 червня 2020 року, та спершу зазначив, що бачив і чув як орієнтовано о 15:00-15:30 год. [PERSON] завдавав тілесні ушкодження [PERSON] , однак за підказки заявника змінив час зазначеної події, вказавши 18:30 год. На уточнююче питання суду, все ж таки підтвердив першочергово зазначений ним час. Суду повідомив, що мовчки спостерігав за даними подіями, стараючись не видавати свою присутність, пояснивши це проханням [PERSON] . Неодноразово зазначив, що [PERSON] є психічно нездоровою та небезпечною людиною для близьких людей. Свідок [PERSON] повідомив, що являється знайомим [PERSON] . Ним повідомлялося, що їхнє знайомство відбулося за кілька днів після події, яку він, проїжджаючи на велосипеді, спостерігав 24 червня 2020 року орієнтовно о 19:30-20:00 год. Суду повідомив, що бачив як чоловік, вказавши на [PERSON] , тягнув жінку за волосся та завдавав їй ударів. Зустрівши за кілька днів [PERSON] в магазині, поцікавився в неї, що саме відбулося, повідомивши їй, що може виступити свідком у даній справі. Проти показань, які надавалися [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] заперечив, зазначивши що, надаючи показання свідок [PERSON] керувався давніми образами та позбавленням його права на батьківську спадщину, а [PERSON] перебуває у близьких стосунках із [PERSON] . Свідок [PERSON] , який являється давнім другом [PERSON] , показав, що його сім`я та колишня сім`я [PERSON] знайомі давно, останніми роками він спостерігає за постійними конфліктами, які спровоковані [PERSON] . Даним свідком суду було повідомлено, про те, що з 24 червня 2020 року (середа) по суботу [PERSON] перебував у Березнівському районі, у цей період вони разом відпочивали, також підтверджує, що [PERSON] нікуди не відлучався. Свідок [PERSON] в судовому засіданні не допитувався, враховуючи клопотання представника заявниці, про те що останній може перебувати у стані алкогольного сп`яніння. Свідок [PERSON] підтвердив, що напередодні вживав пиво. Представник заінтересованої особи з метою не ставити показів свідка під сумнів чи піддавати їх критичному висновку, відмовилась від допиту заявленого ними даного свідка. Щодо показань свідка [PERSON] заперечувала заявниця, зазначивши, що останній зводить на неї наклепи та не вперше вводить суд в оману. Дану позицію підтримав представник заявниці, вказавши на постанову Рівненського районного суду Рівненської області № 570/5757/19, в якій було закрито провадження відносно [PERSON] Оглянутий диск з аудіо- та відеофайлами в судовому засіданні лише підтвердив наявність постійних конфліктів між сторонами у даній справі. Більшість записів на диску виявилися низької якості, через яку неможливо було прослухати зміст розмов та містили нензурну лексику. В судовому засіданні [PERSON] спростував, що голос на даних аудіозаписах належить йому. Клопотань про проведення експертизи даних аудіофайлів від представників сторін не надходило. Заслухавши пояснення заявника та її представника, заінтересовану особу та його представника, їх доводи та заперечення, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і її вирішення, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає відмові у задоволенні із наступних підстав. Судом встановлено, що заочним рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 19 червня 2018 року у справі № 570/4576/17 позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено повністю, шлюб розірвано, неповнолітню дитину, дочку [PERSON] , залишено з матір`ю. Відповідно до інформаційної довідки № 59499339 [PERSON] є одноосібним власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Учасниками справи підтверджено, що по даний момент у зазначеному будинку [PERSON] продовжує проживати разом із заявницею та дітьми, незважаючи на те, що шлюб між ними розірвано. Як вбачається із характеристики № 667/02-19 від 29.07.2020, виданої Великоомелянською сільською радою на [PERSON] , за час проживання на території ради скарг та претензій з боку жителів та сільської ради до [PERSON] немає. Згідно листа Рівненського районного відділення поліції Рівненського відділу поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області від 06.07.2020 № 5161/201/01-2020, адресованого заявнику, надано інформацію за повідомленнями щодо протиправних дій [PERSON] , в період з 03.11.2017 по 25.06.2020, а саме: за 7 повідомленнями проведено перевірку та прийнято рішення про списання матеріалів згідно Закону України «Про звернення громадян», за 1 повідомленням на [PERSON] складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за 1 повідомленням кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, за 1 повідомленням кримінальне провадження приєднано до ЄРДР № 12017180180001679 від 03.11.2017 за ч. 1 ст. 125 КК України, за останнім повідомленням, відомості внесено до ЄРДР № 12020180180000749 від 25.06.2020 за ч. 1 ст. 125 КК України, на даний час проводиться досудове розслідування. В межах зазначеного досудового розслідування [PERSON] , як було встановлено в судовому засіданні, не викликався до Рівненського районного відділення поліції Рівненського відділу поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області та не був допитаний. Висновком лікарської консультативної комісії № 146 від 01.07.2020 за результатом перебування на амбулаторному прийомі в лікаря хірурга 25.06.2020 р. заявнику було встановлено діагноз забій голови, грудної клітки, садна верхніх та нижніх кінцівок. Аналогічний запит до Рівненського районного відділення поліції Рівненського відділу поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області подавала адвокат Л.Конончук, відповідь на який було надано листом від 05.08.2020 № 39з/201/01-2020. У зазначеному листі Рівненське районне відділення поліції Рівненського відділу поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області зазначило, що в період з 08.11.2017 по 10.07.2020 від [PERSON] надійшло 9 звернень щодо неправомірних дій [PERSON] , зокрема за 8 повідомленнями проведено перевірку та прийнято рішення про списання матеріалів згідно Закону України «Про звернення громадян», за останнім повідомленням 10.07.2020, яке надійшло зі служби "102", зареєстровано в Єдиному обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Рівненського районного відділення поліції Рівненського відділу поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області № 7489 від 10.07.2020 та складено адміністративний протокол за порушення вимог статті 173-2 КУпАП та скеровано на розгляд суду. Постановою Рівненського районного суду Рівненського області від 31.07.2020 закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП відносно [PERSON] - у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Надаючи оцінку встановленим фактам, суд зазначає наступне. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису визначений главою 13 розділу IV "Окреме провадження" ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". Відповідно до ст. 24 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Пунктами 3, 6, 7, 8, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено, що домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа) - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом прав спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкуватися з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи) (ч. 3 ст. ст. 26, п. 9 ч. 1 ст. 1 цього Закону). Наявність чи відсутність ризиків в поєднанні з доведеним фактом вчинення особою домашнього насильства є основною і фактично єдиною підставою для застосування чи не застосування обмежувального припису. "Оцінка ризиків" та "наявність ризиків" - є основними обставинами, які повинні бути встановленні судом для ухвалення законного та обґрунтованого рішення в справах про видачу обмежувального припису. Згідно із загальним принципом цивільного судочинства - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В даному випадку, Закон України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" чітко визначає, що обставинами на підставі яких може бути виданий обмежувальний припис є: ризики продовження скоєння домашнього насильства; ризики повторного вчинення домашнього насильства; ризики настання тяжких або особливо тяжких наслідків; ризики смерті постраждалої особи. Дослідженні у судовому засіданні докази не дають суду підстав для висновку про наявність ризиків щодо продовження домашнього насильства за місцем проживання заявника. Суд, здійснивши аналіз зібраних доказів та пояснення учасників справи, вбачає, що між останніми наявний конфлікт, який триває четвертий рік та супроводжується взаємними образами та звинуваченнями. Дані факти підтверджуються аудіо- та відеофайлами, дослідженими в судовому засіданні. Як вбачається із листів Рівненського районного відділення поліції Рівненського відділу поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області, до правоохоронних органів систематично надходять повідомлення від [PERSON] та [PERSON] , в яких останні вказують на події, які містять ознаки домашнього насильства. У більшості випадків після проведення перевірок приймалися рішення про списання матеріалів згідно Закону України «Про звернення громадян». Заслухані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] надали суперечливі показання відносно події 24 червня 2020 року, вказуючи різний час нанесення [PERSON] тілесних ушкоджень [PERSON] . А свідок [PERSON] надав суду показання, якими спростував присутність [PERSON] за його домашньою адресою 24 червня 2020 року, зазначивши, що останній перебував з ним на відпочинку в Березнівському районі. Показання свідків приймаються судом критично, оскільки вони містять взаємовиключні відомості, що не дають суду підстав вважати, що саме [PERSON] нанесено тілесні ушкодження [PERSON] 24 червня 2020 року. Згідно витягу з ЄРДР від 30.06.2020 за обставинами, які мали місце 24 червня 2020 року щодо нанесення тілесних ушкоджень [PERSON] внесено відомості в ЄРДР за № 12020180180000749 від 25.06.2020 за ч. 1 ст. 125 КК України та розпочато досудове розслідування. Саме по собі звернення заявника до правоохоронних органів із заявою про вчинення злочину та висновок лікарської консультативної комісії № 146 від 01.07.2020 не свідчить про доведеність вини [PERSON] у вчиненні протиправних дій, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України. Таким чином, станом на час розгляду заяви причетність та вина [PERSON] до подій 24 червня 2020 року (нанесення тілесних ушкоджень [PERSON] ) не доведена. Враховуючи вищезазначене та недоведеність станом на час розгляду заяви вини [PERSON] у вчиненні дій, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України відносно [PERSON] , суд на підставі встановлених обставин справи та оцінки ризиків щодо вчинення домашнього насильства, дійшов висновку про відсутність підстав для застосування обмежувального припису. Також суд оцінює пропорційність втручання у права і свободи [PERSON] і не знаходить підстав для втручання у конституційне право останнього на власність та житло. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed