Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

[PERSON] 24.09.2018 року пред'явила позов до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] з твердої грошової суми у розмірі 400 грн. щомісячно на 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що відповідач у справі, її колишній чоловік, так як рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 20.05.2013 року їх шлюб розірвано, не надавав їй матеріальну допомогу на утримання дитини, а тому вимушена була звертатись до суду з позов до [PERSON] про стягнення аліментів. Так, рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 23.04.2013 року, вказаний позов задоволено та вирішено стягувати з [PERSON], [INFO], жителя [ADDRESS] на користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн., щомісячно до досягнення ним повноліття, починаючи із 08.04.2013 року. На даний час вказаний розмір є недостатнім, а тому вважає, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання дитини підлягає збільшенню. Позивач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просить позов задовольнити, покликаючись на викладені в ньому мотиви. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, оскільки він позовні вимоги визнає та проти задоволення позову не заперечує. Наслідки визнання позову їм роз'яснені та зрозумілі. Відповідно до ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 13, ч. 2 ст. 49, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши наявні у справі докази, всебічно, повно та об'єктивно оцінивши кожний доказ окремо та в цілому, з'ясувавши всі фактичні обставини, які мають значення для вирішення справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до положень, викладених у ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину. Так, дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, шлюб між якими розірвано, на підставі рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 20.05.2013 року (арк. справи 4). За час спільного проживання у сторін народився син-[PERSON], [INFO], який після розірвання між сторонами шлюбу, залишився проживати з матір'ю (позивачем у справі), та проживає на даний час і знаходяться на її матеріальному утриманні. Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 23.04.2013 року з [PERSON], [INFO], жителя [ADDRESS] стягуються на користь [PERSON], [INFO], жительки [ADDRESS], аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн., щомісячно до досягнення ним повноліття, починаючи із 08.04.2013 року (арк. справи 5). Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено, за рішенням суду, за позовом платника або одержувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно правової позиції, яка викладена у справі за №6-143цс13 судова палата у цивільних справах Верховного Суду України від 05.02.2014 постановила з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Судом встановлено, що з [PERSON] на даний час стягуються аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. щомісячно. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 цього Кодексу частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Стаття 18 Конвенції про права дитини визначає, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з п. 23 постанови Пленум Верховного суду України від 15.05.2006 №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, враховуючи, що відповідач позовні вимоги визнав, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; враховуючи положення статті 182 СК України щодо встановлення мінімального розміру аліментів відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", суд дійшов висновку, що слід змінити розмір аліментів, які стягуються із відповідача на користь позивача із твердої грошової суми на 1/4 частин заробітку (доходу) відповідача, про що просить позивач, оскільки такий їх розмір зможе забезпечити гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток сина. В частині стягнення вказаного розміру аліментів з врахуванням того, що аліменти не повинні бути не меншими, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, позивачу слід відмовити, так як, суд не визначає мінімального розміру аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів суд ураховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема ч. 2 ст. 182 СК, що узгоджується із правовою позицією, Верховного Суду у цивільній справі №459/2181/17, постанова від 12.09.2018 року. Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

Outcome: partial