Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Публічне Акціонерне Товариство "Державний ощадний банк України" в особі Одеського обласного управління (далі [PERSON]) звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № №1718-н від 13.07.2007 року в сумі 719 028,63 грн., а також судових витрати. Під час розгляду справи представник позивача уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором станом на 01.12.2015 року в сумі 1 597 056,22 грн. та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав, посилаючись на невиконання відповідачем договірних зобов'язань, просив позов задовольнити. Представники відповідачів позов визнали частково, просили застосувати строки позовної давності. Пояснили, що при розрахунку основної суми боргу позивач не врахував сплив строку позовної давності стосовно стягнення суми у розмірі 20 341,04 грн.; щодо стягнення процентів на суму 46 430,14 грн. - вона заявлена безпідставно, оскільки сплачена відповідачем, а сума процентів 6 456,16 грн. заявлена із пропуском позовної давності. Також, пояснили, що з урахуванням помилкового обрахування погашення процентів та сплив строку позовної давності відносно основного боргу, помилковим є розмір пені розрахований позивачем. Просили врахувати те, що позивачем було безпідставно заявлено до стягнення суму в розмірі 96 608,88 грн., а тому позов може бути задоволений лише частково. Також просили частково відшкодувати відповідачу витрати про проведенню судової експертизи. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що між ВАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Одеського обласного управління та [PERSON] 13 липня 2007 року укладено кредитний договір № 1718-н про надання кредиту в сумі 475 000 грн. строком до 13 липня 2017 року зі сплатою 17% річних. Згідно умов вищевказаного договору позичальник зобов'язується погашати кредит щомісячно в сумі 3 992,00 грн. та сплачувати нараховані відсотки. З метою забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору Банком 16.06.2007 року із [PERSON] укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого предметом іпотеки є квартира [ADDRESS]. Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Так, як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось сторонами, ВАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Одеського обласного управління виконав умови кредитного договору та надав кредитні кошти в сумі 475 000,00 грн.. Однак, відповідач свої зобовязання за кредитним договором № 1718-н від 13.07.2007 року належним чином не виконала, у звязку з чим утворилась заборгованість за цим договором, яка відповідно до розрахунку Банку, станом на 01.12.2015 р. складає 1 597 056,22 грн., з яких: прострочений основний борг - 395 589,04, заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом - 633 951,61 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 176 166,04 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам - 279 447,44 грн., інфляційні витрати від прострочених сум заборгованості - 64 536,87 грн., інфляційні витрати за несвоєчасну сплату процентів - 33 603,79 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту - 13 761,43 грн. Так, в судовому засіданні представником відповідача не заперечувалась наявність заборгованості за кредитним договором № 1718-н від 13.07.2007 р., однак у меншому розмірі, ніж заявлено Банком та заявлено про пропуск Банком строків позовної давності в частині суми. Таким чином, оскільки в судовому засіданні представником відповідача заявлено про застосування позовної давності, тому вирішуючи питання про дотримання позивачем строку позовної давності суд виходить з наступного. Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Статтею 256 ЦК України визначено, що позовною давністю є строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність, зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Певний період часу, початок якого визначений календарною датою або подією, починається з наступного дня після вказаної дати або дня події, які, в свою чергу, до цього строку не включаються. Частинами 1, 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Отже, початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. Так, в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобовязання" (статті 530, 631 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Як встановлено в судовому засіданні, сторони встановили як строк дії договору - до повного виконання Сторонами взятих на себе зобов'язань по цьому Договору (пункт 8.1 кредитного договору), кінцевий строк повернення кредиту - до 13.07.2017 р. (п. 1.2 кредитного договору), так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів (п. 1.5. кредитного договору). [PERSON] умовами договору передбачені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення (постанова Верховного Суду України від 19.03.2014 р. у справі 6-20цс14.). [PERSON] свої зобовязання за вказаним договором щодо повернення кредиту та відсотків за його користування виконала частково, останній платіж за кредитом був здійснений нею 12.11.2007 року до закінчення терміну дії договору (заява на переказ готівки №065045_001 від 12.11.2007 р.). [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом 17.02.2011 р., заборгованість за кредитом та процентами підлягає стягненню лише в межах трьох років до дня пред'явлення позову, тобто з 17.02.2008 р. Таким чином, застосовуючи положення ч.2 ст. 258 ЦК України, суд вважає, що з [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за кредитом за період з 01.02.2008 р. по 01.12.2015 р. в сумі 375 248 грн. та заборгованість за процентами за період з 01.02.2008 р. по 01.12.2015 р. - 627 495,45 грн. Пояснення представника позивача щодо безпідставності вимог про стягнення процентів на суму 46 430,14 грн. оскільки вони сплачені відповідачем, судом не приймаються до уваги, оскільки вказана сума була сплачена [PERSON] в рахунок погашення процентів по іншому кредитному договору № 1805-н від 02.08.2007 року, що підтверджується заявою на переказ готівки № 065038_001 від 12.11.2007 р., заявою на переказ готівки № 065037_001 від 12.11.2007 р., заявою на переказ готівки №741469_001 від 09.01.2008 р., розрахунком заборгованості за договором №1805-н від 26.07.2007 р., та відомостями позивача про внутрішньобанківські рахунки [PERSON], з яких вбачається, що кошти сплачені [PERSON] відповідно до вищевказаних заяв на переказ готівки зараховані на рахунки боржника на яких обліковується заборгованість позичальника за кредитним договором № 1805-н від 02.08.2007 року. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п.5.2 Кредитного договору №1718-н від 13.07.2007 року за порушення взятих на себе зобовязань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів за Договором, Позичальник зобовязується сплатити на користь Банку пеню в розмірі 0,05% від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення. Частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік . За правилами частини першої статті 259 ЦК України сторонам дозволено за домовленістю збільшувати встановлену законом як загальну, так і спеціальну позовну давність. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Виходячи із зазначеного, сторони в договорі можуть передбачити більш тривалий строк позовної давності ніж це встановлено законодавством. Так, п.7.8. кредитного договору терміни позовної давності до вимог про стягнення кредиту, процентів за користування ним, пені, штрафу сторонами встановлені тривалістю в 3 (три) роки, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 259 ЦК України. Таким чином, застосовуючи ст. 259 ЦК України, та з урахуванням зменшення судом суми заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідачки за кредитом та за процентами, з відповідача також підлягає стягненню пеня за період з 01.12.2012 року по 01.12.2015 року, а саме: пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 165 216,90 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам - 276 226,32 грн. Далі, відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стягнення з боржника, який порушив грошове зобовязання, сум індексації грошового боргу та процентів не перешкоджає стягненню у передбачених законом або договором випадках неустойки (пені) за прострочення виконання грошового зобовязання, оскільки відповідно до частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідач [PERSON] прострочила виконання грошового зобов'язання за кредитним договором № 1718-н від 13.07.2007 р. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що з відповідача на користь Банку необхідно стягнути 3 % річних від простроченої суми за несвоєчасне виконання грошового зобовязання та інфляційні витрати на підставі частини другої статті 625 ЦК України, а саме: інфляційні витрати від прострочених сум заборгованості за кредитом - 64 536,87 грн.; інфляційні витрати за несвоєчасну сплату процентів - 33 603,79 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту - 13 761,43 грн. З огляду на наведене суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню і стягненню з [PERSON] на користь Публічного Акціонерного Товариства "Державний ощадний банк України" в особі Одеського обласного управління заборгованість за кредитним договором №1718-н від 13.07.2007 року в сумі 1556088,76 грн. (один мільйон п'ятсот п'ятдесят шість тисяч вісімдесят вісім гривень 76 копійок), яка складається з: - заборгованість за кредитом 375 248 грн.; - заборгованість за процентами - 627 495,45 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 165 216,90 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам - 276 226,32 грн.; інфляційні витрати від прострочених сум заборгованості за кредитом - 64 536,87 грн.; інфляційні витрати за несвоєчасну сплату процентів - 33 603,79 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту - 13 761,43 грн. На підставі ч.1 ст.88 ЦПК України у разу часткового задоволенню позову, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Так, станом на 09.10.2015 р. Банком було сплачено судовий збір в загальній сумі 10477,98 грн. виходячи з ціни позову 1 700 512,42 грн. В подальшому розмір позовних вимог було зменшено та ціна позову складала 1 597 056,22 грн., тобто зменшено на 103 456,20 грн. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог, або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Таким чином, переплачений судовий збір в сумі 1551,84 грн. (1,5% від 103 456,20 грн.) підлягає поверненню позивачу. Виходячи із засад пропорційності присудження судових витрат розміру задоволених вимог та з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 8658,35 грн.

Outcome: partial