Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

позивачка звернулась до суду з даним позовом, який підтримала в судовому засіданні та пояснила, що вони з відповідачем є батьками [PERSON], [INFO]. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 23.11.2010 року шлюб між ними розірвано і неповнолітня дочка залишилась проживати з нею та знаходитись на її повному утриманні. Відповідач ухиляється від своїх батьківських обов'язків, не бере участі у вихованні дочки, не піклується про її стан здоров'я та духовний розвиток, що свідчить про нехтування покладеними на нього обов'язками. [PERSON] свідомо на бажає брати участь у вихованні дитини, хоча перешкод чи заборони щодо побачень з дочкою немає. П росить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON] [INFO]. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив суду, що позивачка систематично обмежує та перешкоджає їхньому спілкуванню з дочкою. Враховуючи такі обставини, ним у 2011 році було подано заяву до опікунської ради Коломийської РДА, про визначення місця та часу для зустрічей із донькою. Протягом тривалого часу він проводив з дочкою час, приносив їй подарунки та гостинці. Однак, у зв'язку із складністю у пошуках роботи почав систематично виїжджати за кордон, та для підтримання зв'язку з дитиною придбав їй мобільний телефон. Окрім того, він завжди намагається привітати свою дочку із днем народження, придбав їй дещо із шкільного приладдя та інших речей, був присутній на святі "Першого Дзвоника". Повертаючись із-за кордону неодноразово намагався зустрітись з дитиною, та через спротив позивачки побачитись їм так і не вдалось. Вважає, що обставити, що склались не дають підстави для позбавлення його батьківських прав. Відповідач усвідомлює та визнає, що можливо не завжди в повному обсязі виконував свої батьківські обов'язки, не у повній мірі матеріально забезпечував дитину, однак готовий виправити цю ситуацію та брати більш активну участь в житті дочки. Зазначає, що підставою для позбавлення його батьківських прав став інший шлюб позивачки, через що вона і намагається позбавити його права та можливості брати участь у вихованні спільної дитини. Просить суд відмовити в задоволенні позову та не позбавляти його батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON]. Представник Служби у справах дітей в судовому засіданні проти позову заперечила та пояснила суду, що згідно висновку Комісії з питань прав захисту дитини Коломийської районної державної адміністрації, позивачкою не наведено виняткових підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої дочки [PERSON]. При розгляді заяви було встановлено, що батько бажає спілкуватися з дочкою, але позивачка систематично обмежує та створює перешкоди у побаченнях дитини, а тому вважає, що недостатньо доказів для задоволення позову. Прокурор Коломийської міжрайонної прокуратури в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог та зазначив, що враховуючи висновок Комісії у справах захисту прав дитини немає жодної об'єктивної підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON]. Суд вважає, що позов безпідставний і не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав: Стаття 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.п. 15, 16 його Постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Стаття 27 Конвеції ООН від 20.11.1989 року, ратифікованою згідно з постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789- XII передбачає, що батько (ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно статтей 11,12, 15 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 № 2402-III кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Б атьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Судом встановлено, що 17 вересня 2005 року сторони зареєстрували шлюб, який 23 листопада 2010 року згідно рішення Коломийського міськрайонного суду розірвали. від спільного проживання у них [INFO] року народилась донька [PERSON], яка після розірвання шлюбу залишилась проживати разом з позивачкою. Після розірвання шлюбу відповідач у 2011 році звертався із заявою до опікунської ради Коломийської РДА про визначення місця та часу для зустрічей із донькою і протягом тривалого часу він проводив з дочкою час, приносив їй подарунки та гостинці. Однак, у зв'язку із складністю у пошуках роботи став систематично виїжджати за кордон, та для підтримання зв'язку з дитиною придбав їй мобільний телефон. Окрім того, він завжди намагається привітати свою дочку із днем народження, придбав їй дещо із шкільного приладдя та інших речей, був присутній на святі "Першого Дзвоника". Відповідач усвідомлює та визнає, що можливо не завжди в повному обсязі виконував свої батьківські обов'язки, не у повній мірі матеріально забезпечував дитину, однак готовий виправити цю ситуацію та брати більш активну участь в житті дочки. Вищезазначені і встановлені судом обставини дають суду підстави вважати, що відповідач після розірвання шлюбу з позивачкою не ухиляється від виконання своїх обов"язків по вихованню доньки [PERSON], що не свідчить про його байдужість до морального, фізичного та духовного росту та розвитку дитини, а позивачкою не наведено дастатніх доказів, які б давали суду підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав. Крім того, згідно висновку Служби у справах дітей Коломийської районної державної адміністрації від 10 лютого 2015 року № 122/01-055/152 вбачається що, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 29.01.2015 року ( витяг з протоколу № 1) є недоцільним позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], жителя [ADDRESS] стосовно малолітньої дочки [PERSON], [INFO] Встановлене судом підтверджується висновком від 10.02.2015 року №122/01-055/152, копією свідоцтва про розірвання шлюбу, копією свідоцтва про народження, копією акту обстеження матеріально-побутових умов від 11.11.2014 року, копією характеристики, копією довідки Підгайчиківського ДНЗ "Колосок" від 17.11.2014 року, копіями довідок Коломийської ЗОШ № 1, копією свідоцтва про шлюб, копією довідки амбулаторної загальної практики сімейної медицини № 12 від 12.11.2014 року та іншими перевіреними в суді доказами. Отже, суд прийшов до переконання, що відповідач не ухиляється від виконання своїх обов"язків по вихованню доньки - [PERSON], [INFO]. На підставі ст.ст. 164, 165, 180 Сімейного кодексу України, статті 27 Конвеції ООН ВІД 20.11.1989 року, ратифікованою згідно з постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789- XII, статтей 11,12, 15 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 № 2402-III, Постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" та

Outcome: dismissed