Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

У лютому 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просить визнати за нею право власності на двокімнатну квартиру [ADDRESS] загальною площею 44,1 кв.м., житловою площею 29,3 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] та прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані тим, що її бабі [PERSON] згідно з обмінним ордером № 3269 від 2 грудня 1981 року було надано право на зайняття двокімнатної квартири [ADDRESS] у складі сім`ї з двох осіб: вона [PERSON] та її син [PERSON] . Згідно з довідкою ОК «ЖБК № 66 «Авангард» від 8 листопада 2017 року у зазначеній квартирі до 1981 року проживала [PERSON] та її син [PERSON] . В результаті проведеного обміну 21 грудня 1981 року [PERSON] переїхала до квартири, в якій до цього проживала [PERSON] . Згідно з витягом із Книги обліку членів ОК «ЖБК № 66 «Авангард» [PERSON] 31 грудня 1981 року переїхала до квартири [ADDRESS] , пайовий внесок за яку повністю сплачений у 1977 році. Відповідно до довідки від 23.09.2016 року, яка виданої ОК «ЖБК № 66 «Авангард», [PERSON] була членом кооперативу з 31.12.1981 року і є володільцем вищевказаної квартири, сума кредиту (пайовий внесок) за вказану квартиру повністю погашена. Позивач зазначає, що відповідно до ст. 384 ЦК України у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. [INFO] [PERSON] померла. Квартира [ADDRESS] входить до складу спадщини. В серпні 2016 року [PERSON] через свого представника звернувся до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] . На підставі його заяви була заведена спадкова справа № 503/2016. Постановою державного нотаріуса від 15 серпня 2016 року у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] було відмовлено у зв`язку з відсутністю факту прийняття ним спадщини. Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] також був її син [PERSON] (батько позивача). [INFO] [PERSON] помер. 14.03.2017 року вона звернулася до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну квартиру. На підставі її заяви була заведена спадкова справа після смерті [PERSON] за № 157/2017. 24 травня 2017 року нею також до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори була подана заява про прийняття спадщини після смерті баби [PERSON] . Постановою державного нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] з тих підстав, що вона не є спадкоємцем першої черги або за правом представлення, оскільки її батько помер після смерті своєї матері [PERSON] 24 травня 2017 року вона також звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . Постановою державного нотаріуса від 24 травня 2017 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] було відмовлено у зв`язку з відсутністю факту прийняття нею спадщини. Крім того, у постанові нотаріус зазначив про неможливість встановлення з матеріалів спадкової справи факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] . Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2018 року по справі № 202/2005/18 встановлений факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, встановлений факт її ( [PERSON] ) постійного проживання разом зі спадкодавцем - батьком [PERSON] на час відкриття спадщини, а також визнано за нею право на спадкування за законом після смерті її батька [PERSON] . Вказане рішення набрало законної сили 14 грудня 2018 року. Отже, оскільки пайовий внесок за квартиру [ADDRESS] повністю сплачений, вважає, що [PERSON] є власником цієї квартири. За цих підстав позивач вважає наявними підстави для визнання за нею права власності на вищевказану квартиру. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 6 березня 2019 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 2 травня 2019 року витребувані з Шостої дніпровської державної нотаріальної контори копії спадкових справ, які заведені після смерті [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 6 червня 2019 року провадження у справі було зупинено у зв`язку з направленням до компетентного органу Російської Федерації судового доручення про вручення відповідачу [PERSON] копії позову та судового повідомлення. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2020 року провадження у справі поновлено. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2020 року до участі у справі залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Дніпровську міську раду. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня 2020 року підготовче провадження було закрито, справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав та наполягав на його задоволенні. Відповідач [PERSON] , допитаний у порядку судового доручення, позов визнав. Представник відповідача - Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив № 66 «Авангард» у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав. Представник третьої особи - Шостої дніпровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник третьої особи - Дніпровської міської ради Булах М.О. у судовому засіданні просив вирішити справу згідно з вимогами чинного законодавства. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав: Як вбачається з матеріалів справи, бюро обміну житлової площі виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради бабці позивача, [PERSON] , був виданий обмінний ордер № 48 від 02.12.1981 року на право вселення до двокімнатної квартири [ADDRESS] . Згідно з довідкою голови правління ОК ЖБК № 66 «Авангард» від 08.11.2017 року у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] , до 1981 року проживала [PERSON] та її син [PERSON] . У подальшому між [PERSON] та [PERSON] був проведений обмін житловими квартирами. В результаті проведеного обміну 21.12.1981 року [PERSON] переїхала до квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . У свою чергу, [PERSON] з квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , за яку нею в повному обсязі був сплачений пайовий внесок, переїхала проживати до квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Крім того, згідно з довідкою голови правління ОК ЖБК № 66 «Авангард» від 23.09.2016 року сума кредиту (пайовий внесок) за квартиру [ADDRESS] повністю погашена в травні 1977 року. Судом встановлено, що за життя [PERSON] був складений заповіт, відповідно до якого все своє майно вона заповіла [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. [INFO] помер її син [PERSON] (батько позивача). На підставі заяви [PERSON] від 11.08.2016 року Шостою дніпровською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 503/2016 після смерті [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 15 серпня 2016 року відмовлено у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на квартиру [ADDRESS] , що залишилася після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з неприйняттям ним спадщини у встановлений строк. Також судом встановлено, що 24 травня 2017 року до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори звернулася [PERSON] з заявами про прийняття спадщини після смерті баби [PERSON] та батька [PERSON] . На підставі її заяви була заведена спадкова справа після смерті [PERSON] за № 157/2017. Постановами державного нотаріуса Шостої дніпровської державної нотаріальної контори від 24 травня 2017 року було відмовлено у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю факту прийняття спадщини. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2018 року по справі № 202/2005/18 за позовом [PERSON] встановлений факт прийняття спадщини [PERSON] , який помер [INFO] , після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] , шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Цим же\~рішенням суду\~встановлений факт\~постійного проживання\~ [PERSON] разом\~зі спадкодавцем\~-\~її батьком\~ [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] на\~час відкриття\~спадщини,\~а також\~визнано за\~ [PERSON] право\~на спадкування\~за законом\~після смерті\~її батька [PERSON] . Зазначене судове рішення набрало законної сили 14.12.2018 року і в силу частини 4 статті 82 ЦПК України має преюдиційне значення в цій справі. Заявляючи позовні вимоги про визнання права власності на квартиру [ADDRESS] , позивач посилається на те, що ця квартира належала на праві власності її бабці [PERSON] , була успадкована її батьком [PERSON] , спадщина після смерті якого, в свою чергу, прийнята нею. Однак суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав: За змістом статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з частиною 1 статті 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. При цьому відповідно до частини 2 статті 7 Закону СРСР "Про власність" (який згідно з постановою Верховної Ради України "Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР"\~\~підлягав\~\~застосуванню\~\~на\~\~\~території\~\~\~України\~\~до 15 квітня 1991 року\~\~- часу набрання чинності Законом України "Про власність" від 7 лютого 1991 року) член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває право власності на це майно. Після придбання зазначеного майна у власність громадянин має право розпоряджатись ним на свій розсуд - продавати, заповідати, здавати в оренду, вчиняти щодо нього інші угоди, які не суперечать законові. Аналогічні положення містилися у статті 15 Закону України «Про власність», а також у подальшому були закріплені у статті 348 чинного Цивільного кодексу України. Отже, член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс пайовий внесок за квартиру, надану йому\~\~в\~\~користування,\~\~з\~\~1 липня 1990 року (дата набрання чинності Законом СРСР "Про власність") набуває право власності на цю квартиру. Відтак, у разі його смерті після зазначеної дати спадщина відкривається на квартиру. Вирішуючи позов, суд враховує, що згідно з матеріалами справи [PERSON] за життя був повністю сплачений пайовий внесок за квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , яка у 1981 році відповідно до обмінного ордеру, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради, була обміняна нею на квартиру [ADDRESS] , за яку, в свою чергу, пайовий внесок повністю сплачений у травні 1977 року. Тож згідно з законодавством [PERSON] набула право власності на цю квартиру, яка після її смерті увійшла до складу спадщини. Поряд із цим суд враховує, що відповідно до пункту 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня\~2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», що не суперечить практиці Верховного Суду, судам було роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з частиною першою\~статті 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. У\~статті 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом України. З урахуванням положень\~статей 1296-1299 ЦК України\~питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи\~відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Разом із тим, позивачем не доведено наявність у неї перешкод для отримання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну квартиру. Суд звертає увагу, що постановами державного нотаріуса Шостої дніпровської державної нотаріальної контори від 24 травня 2017 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю факту прийняття спадщини. У подальшому рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2018 року встановлений факт прийняття спадщини після смерті [PERSON] батьком позивача [PERSON] . Цим же рішенням суду встановлений факт постійного проживання позивача [PERSON] разом зі спадкодавцем\~ [PERSON] на час відкриття спадщини та визнано за нею право на спадкування за законом після смерті [PERSON] . Матеріали спадкових справ не містять відомостей про звернення [PERSON] до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після набрання зазначеним судовим рішення законної сили. Позивачем не надано доказів відмови нотаріуса у видачі їй такого свідоцтва з урахування рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2018 року, яким встановлений факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] , а також факт постійного проживання позивача зі спадкодавцем\~ [PERSON] на час відкриття спадщини. Суд враховує, що єдиною підставою попередньої відмови нотаріуса у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну квартиру зазначено неприйняття спадкоємцями спадщини. Отже, з набранням законної сили рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2018 року у позивача відсутні об`єктивні перешкоди для одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] . Позивачем не доведено неможливість оформлення її спадкових прав у позасудовому порядку. Таким чином, правові підстави для визнання за позивачем права власності на спірну квартиру у судовому порядку відсутні. Крім того, суд звертає увагу, що предметом позову у даній справі є визнання за позивачем права власності на квартиру в порядку спадкування. У зв`язку з цим суд відзначає, що у справах про спадкування належними відповідачами є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування. Зазначене випливає з частини першої статті 1277 ЦК України, згідно з якою в разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Відтак, на думку суду, належним співвідповідачем у даній справі є саме орган місцевого самоврядування, оскільки відповідач [PERSON] , до якого позивачем заявлений позов, спадщину після смерті своєї матері [PERSON] не прийняв, нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну квартиру саме через неприйняття ним спадщини. Отже, спір про визнання за позивачем права власності на спірну квартиру в порядку спадкування повинен вирішуватися шляхом пред`явлення позову не лише до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив № 66 «Авангард», а й територіальної громади в особі відповідного органу місцевого самоврядування Дніпровської міської ради, оскільки відповідач [PERSON] спадщину не прийняв, а житлово-будівельний кооператив у даному випадку не є учасником спадкових правовідносин. Тобто цей спір стосується прав Дніпровської міської ради, які вона як третя особа позбавлена можливості захищати у спосіб, визначений для відповідача статтями 43, 49 ЦПК України, а клопотань про залучення останньої до участі у справі як співвідповідача позивач не заявляла. Враховуючи наведене, в задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити. У зв`язку з відмовою в позові відповідно до статті 141 ЦПК України понесені судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Outcome: dismissed