Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

[PERSON] (далі\~ - позивач) звернулася до суду з позовом до КП «Рівненська обласна дитяча лікарня» Рівненської обласної ради (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 02 березня 2020 року № 35-К «Про звільнення [PERSON] », поновити її на посаді оператора комп`ютерного набору відділу інформаційних технологій КП "Рівненська обласна дитяча лікарня" Рівненської обласної ради та стягнути на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 04 березня 2020 року по дату прийняття судом рішення.\~ Свої позовні вимоги мотивує тим, що в КП «Рівненська обласна дитяча лікарня» Рівненської обласної ради вона працювала з 18 травня 1992 року. 27 грудня 2019 року отримала повідомлення від роботодавця про заплановане масове вивільнення працівників № 1407/01-09/19, в якому їй пропонувалось 0,5 посади молодшої медичної сестри процедурного кабінету онкогематологічного відділення. Наказом КП «Рівненська обласна дитяча лікарня» Рівненської обласної ради від 02 березня 2020 року № 35-К «Про звільнення [PERSON] » її звільнено з посади оператора комп`ютерного набору відділення інформаційних технологій з 04 березня 2020 року, згідно п.1 ст.40 КЗпП України. Вказує, що в порушення вимог ст. 49-2 КЗпП України з 29 грудня 2019 року по 02 березня 2020 року їй не були запропоновані наявні вакантні посади на підприємстві за відповідною професією чи спеціальністю, а також іншої наявної роботи. Окрім того, оскільки в неї наявний безперервний трудовий стаж роботи на підприємстві, то дані обставини є такими, що мають значення і при рівних умовах продуктивності праці та кваліфікації вона мала перевагу в залишенні на роботі. 10 липня 2020 року представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення. Вказує, що листом від 27 грудня 2019 року за вих. № 1407/01-09/19 «Про заплановане вивільнення» [PERSON] , повідомлено про скорочення посади оператора комп`ютерного набору відділу інформаційних технологій, а також запропоновано переведення на 0,5 посади молодшої медичної сестри процедурного кабінету онкогематологічного відділення, про що останньою 31 грудня 2019 року зроблено відмітку «з вивільненням та запропонованою посадою не згідна». Також в листі зазначено, що в разі появи на підприємстві вакансій відповідної кваліфікації до запланованої дати розірвання трудового договору, пропозиція іншої роботи буде направлена. В період з 27 грудня 2019 року до 02 березня 2020 року відділом кадрів неодноразово усно пропонувалися інші вакантні посади, з якими позивач не погоджувалась. 03 березня 2020 року начальник відділу інформаційних технологій Сніжко В.А. ознайомив підпорядкованих працівників (операторів комп`ютерного набору) з листом КП «РОДЛ» від 03 березня 2020 року за вих. № 262/01-09/20 «Про пропозицію вакантних посад» та відповідним додатком до листа, в якому пропонувались вакантні посади станом на 03 березня 2020 року, на які можуть бути переведені працівники за згодою. При ознайомленні із запропонованими посадами, працівники не погодились, зробивши відмітку "не згідна". [PERSON] ознайомилась з вищезазначеними документами та відмовилась робити відмітку про ознайомлення. Вказує, що посилання позивача на те, що її звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України, проведено з порушенням вимог ст. 42 КЗпП України є необґрунтованими, оскільки переваги ст. 42 КЗпП України не поширюються на скорочення посади оператора комп`ютерного набору, в зв`язку з тим, що скорочення проводилось шляхом виведення із штатного розпису відповідних штатних одиниць в повному обсязі (6,25 посади), а не частково. Позивач подала до суду відповідь на відзив, в якому зазначила, що відповідачем не спростовано доводи позовної заяви щодо невиконання вимог ст. 49-2 КЗпП України, відповідно до якої роботодавець зобов`язаний письмово запропонувати працівнику іншу вакантну посаду. За період з 27 грудня 2019 року по 04 березня 2020 року існувало 17 вакантних посад, тоді як їй запропонували лише одну посаду молодшої медичної сестри процедурного кабінету онкогематологічного відділення. Відповідачем було проігноровано її заяву від 30 грудня 2019 року з проханням надати перелік вільних посад. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала з мотивів у ньому наведених, та просила його задовольнити. Суду пояснила, що позивачу з середньою спеціальною освітою, за спеціальністю «оператор ЕОМ» повинні були запропонувати всі наявні вакантні посади на підприємстві за відповідною професією чи спеціальністю, зокрема посаду інспектора з обліку і бронювання військовозобов`язаних або реєстратора медичного консультативної поліклініки, які б позивач могла займати, а запропонували лише посаду молодшої медичної сестри процедурного кабінету онкогематологічного відділення. Доказів повідомлення позивача про наявні вакантні посади відповідачем не надано. Крім того, вказала, що вивільнення посади оператора комп`ютерного набору відділу інформаційних технологій КП «Рівненська обласна дитяча лікарня» Рівненської обласної ради здійснено не було, оскільки у всіх штатних розписах наданих відповідачем є 6,25 посад оператора комп`ютерного набору відділу інформаційних технологій, тому в позивача було переважне право залишитись на роботі. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала повністю, з підстав викладених в відзиві, просила відмовити в його задоволенні. Вказала, що позивачу крім посади молодшої медичної сестри процедурного кабінету онкогематологічного відділення до 03 березня 2020 року повідомляли про наявність інших посад, але вона відмовлялась проставити підпис на повідомленні «Про пропозицію вакантних посад». Акт про відмову позивача від підпису на повідомленні «Про пропозицію вакантних посад» не складався. Не заперечувала, що з урахуванням освіти та кваліфікації позивач могла б працювати реєстратором медичним консультативної поліклініки. Окрім того, зазначила, що на виконання наказу головного лікаря від 26 грудня 2019 року № 163-з «Про раціоналізацію робочих місць» з 01 квітня 2020 року затверджений новий штатний розпис із урахуванням змін по виведених посадах, тому у позивача відсутнє переважне право на залишення на роботі, у зв`язку із скороченням всіх посад зі штатного розпису оператора комп`ютерного набору відділу інформаційних технологій. Позивачем було заявлено клопотання про витребування доказів. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 12 червня 2020 року клопотання позивача про витребування доказів задоволено. Представником відповідача було заявлено клопотання про долучення штатного розпису КП «Рівненська обласна дитяча лікарня» Рівненської обласної ради станом на 01 квітня 2020 року та допит свідків. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 25 вересня 2020 року, яка постановлена судом не виходячи до нарадчої кімнати і занесена до протоколу судового засідання, в задоволенні даного клопотання відмовлено, оскільки стороною відповідача порушено вимоги ч.3,4 ст. 83 ЦПК України. Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи і наявні у них докази, суд дійшов наступних висновків. Як встановлено судом, позивач з 18 травня 1992 року перебувала в трудових відносинах із відповідачем та працювала на посаді оператора комп`ютерного набору відділу інформаційних технологій, що підтверджується записами в трудовій книжці [PERSON] , серії [NUMBER] . Наказом № 163-З від 26 грудня 2019 року «Про раціоналізацію робочих місць», виданого головним лікарем КП «Рівненська обласна дитяча лікарня» Рівненської обласної ради, з метою забезпечення ефективного управлінського процесу, повного та ефективного використання наявних можливостей і засобів лікарні на підставі наказу МОЗ України від 08 червня 2001 року № 222 «Про затвердження примірних положень про роботу обласної дитячої лікарні» виведено із штатного розпису 6,25 посади оператора комп`ютерного набору відділу інформаційних технологій; виведено зі штатного розпису 3,0 посади ліфтера адміністративного-управлінського та господарсько-обслуговувального персоналу; виведено із штатного розпису 1,0 посади реєстратора медичного загально-лікарського персоналу; затверджено штатний розпис КП «РОДЛ» із врахуванням змін, наведених вище; провідному економісту з праці [PERSON] наказано внести зміни в штатний розпис підприємства із врахуванням змін та надати на затвердження головному лікарю з 01 березня 2020 року; начальнику відділу кадрів [PERSON] - забезпечити попередження працівників структурних підрозділів, щодо яких вносяться зміни в штатний розпис про зміну істотних умов праці, переведення співробітників на належні посади відповідно до змін в штатному розписі, згідно вимог КЗпП України до 01 січня 2020 року (а.с.111). Як слідує з повідомлення про заплановане вивільнення працівників від 27 грудня 2019 року, [PERSON] запропоновано переведення на 0,5 посади молодшої медичної сестри процедурного кабінету онкогематологічного відділення та доведено до відома, що в разі появи на підприємстві вакансій, які відповідають її кваліфікації, до запланованої дати розірвання трудового договору буде направлено пропозицію іншої роботи. Трудовий договір буде розірвано на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. При звільненні за вказаною підставою [PERSON] має право на отримання вихідної допомоги, передбаченої ст. 44 КЗпП України у розмірі середнього місячного заробітку (а.с.8, 113). 31 грудня 2019 року [PERSON] звернулась із заявою до головного лікаря КП «Рівненська обласна дитяча лікарня» Рівненської обласної ради про надання їй переліку вакантних посад, які відповідають її освіті та кваліфікації (а.с.10). Наказом №35-К від 02 березня 2020 року виданого в.о. голови лікаря КП «Рівненська обласна дитяча лікарня» Рівненської обласної ради [PERSON] , оператора комп`ютерного набору відділу інформаційних технологій, було звільнено з роботи 04 березня 2020 року за п.1 ст. 40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги в розмірі середнього заробітку відповідно до ст. 44 КЗпП України (а.с.9). 03 березня 2020 року за № 262/01-09/20 листом про пропозицію вакантних місць операторам комп`ютерного набору відділу інформаційних технологій КП «Рівненська обласна дитяча лікарня» Рівненської обласної ради запропонувала вакантні посади станом на 03 березня 2020 року додатково до тих, що були запропоновані раніше і на яку вони можуть бути переведені за згодою (а.с.114). Відповідно до додатку 1 до листа № 262/01-09/20 працівникам було запропоновано 14 посад, а саме: інспектор з обліку та бронювання військовозобов`язаних 0,25; провідний бухгалтер 0,5; бухгалтер II-ї категорії 0,25; бухгалтер I-ї категорії 0,75; провідний економіст з праці 0,5; водій автотранспортних засобів 1,0; монтажник санітарно-технічних систем і устаткування 0,25; підсобний робітник 1,0; робітник з обслуговування і поточного ремонту будівель і споруд 0,25; реєстратор медичний консультативної поліклініки 0,5; сестра господиня ендокринологічного відділення 1,0; молодша медична сестра процедурного кабінету ендокринологічного відділення 0,75; молодша медична сестра банщиця ендокринологічного відділення 0,25 (а.с.115). З листом від 03 березня 2020 року за № 262/01-09/20 про пропозицію вакантних місць були ознайомлені [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується відповідними підписами працівників. Доказів ознайомлення позивача [PERSON] із вказаним листом відповідачем суду не надано, натомість позивач факт ознайомлення з листом та переліком вакантних посад заперечує. З штатного розпису КП «Рівненська обласна дитяча лікарня» Рівненської обласної ради на 2019 року, затвердженого головним лікарем з 01 серпня 2019 року та штатного розпису КП «Рівненська обласна дитяча лікарня» Рівненської обласної ради на 2020 року, затвердженого головним лікарем з 01 січня 2020 року та наданого відповідачем, вбачається що кількість штатних одиниць по посаді оператора комп`ютерного набору відділу інформаційних технологій на підприємстві не змінилась та становить 6,25. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. При цьому, згідно вимог ч. 2 ст. 40 КЗпП України, звільнення з підстави, зазначеної у пункті 1 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Із приписів статті 5-1 КЗпП України вбачається, що однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Частиною 1 та ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України встановлено, що про наступне\~вивільнення працівників\~персонально попереджають\~не пізніше\~ніж за\~два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до\~статті 48\~Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників. Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у справах, пов`язаних зі звільненням за п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України, суди повинні з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника за його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Відмова працівника від переведення на іншу вакантну посаду при скороченні штату або чисельності працівників є підставою для його звільнення за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України виключно в разі дотримання інших вимог процедури такого звільнення. Тобто, власник є таким, що належно виконав вимоги ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2\~КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 27 березня 2019 року у справі № 756/5243/17. Так, відповідно до інформації про вакантні посади за період з 27 грудня 2019 року по 04 березня 2020 року в КП «Рівненська обласна дитяча лікарня» Рівненської обласної ради наданої відповідачем, на підприємстві були наявні 17 вакантних посад, серед яких зокрема є посада - реєстратор медичний консультативної поліклініки, яку з урахуванням освіти та кваліфікації могли запропонувати позивачу, що не заперечувалось в судовому засіданні представником відповідача. 03 березня 2020 року відповідачем запропоновано операторам комп`ютерного набору відділу інформаційних технологій Кудрявцевій М.Л., Переходько А.А., [PERSON] вакантні посади станом на 03 березня 2020 року додатково до тих, що були запропоновані раніше, що підтверджується їх підписами про ознайомлення. Натомість прізвище позивача про ознайомлення її з вакантними посадами відсутнє, акт про відмову позивача від ознайомлення з вакантними посадами не складено, тому суд відхиляє доводи представника відповідача про повідомлення [PERSON] про наявність вакантних посад. Таким чином, у відповідача була можливість в період з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору запропонувати позивачу окрім посади молодшої медичної сестри процедурного кабінету онкогематологічного відділення інші вакантні посади, які б відповідали освіті та кваліфікації позивача, що відповідачем зроблено не було. Відповідно до вимог статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України. Для визначення працівників, які мають переваги у залишенні на роботі при скороченні штатів, роботодавець робить порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації працівників, в процесі якого, як правило, враховуються наступні обставини: наявність відповідної освіти, післядипломної освіти, документів про підвищення кваліфікації, відсутність дисциплінарних стягнень, наявність заохочень за успіхи в роботі, отримання премій за виконання особливо важливих робіт, відсутність прогулів, відпусток без збереження заробітної плати, тривалого перебування на лікарняних листках, зауважень з боку адміністрації щодо строків і якості виконуваних завдань, обсяги виконуваних робіт. В судовому засіданні представником відповідача було зазначено, що на виконання наказу головного лікаря від 26 грудня 2019 року № 163-з «Про раціоналізацію робочих місць», було внесено зміни в штатний розпис підприємства із врахуванням виведеної 6,25 посади оператора комп`ютерного набору відділу інформаційних технологій. Станом на 01 квітня 2020 року в штатному розписі КП «Рівненська обласна дитяча лікарня» Рівненської обласної ради відсутня штатна одиниця зазначеної посади. Частиною 1 ст. 42 КЗпП України встановлено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається вказаним у переліку (ч. 2 ст. 42 КЗпП України). Тобто, застосування положень ст. 42 КЗпП України можливе серед працівників, які обіймають ідентичні (тотожні, однакові) посади. Враховуючи, що посада оператора комп`ютерного\~набору відділу\~інформаційних технологійбула виведена зі штатного розпису на підприємстві, зокрема, що і підтверджується наказом № 163-З від 26 грудня 2019 року «Про раціоналізацію робочих місць», виданого головним лікарем КП «Рівненська обласна дитяча лікарня» Рівненської обласної ради, про виведення із штатного розпису 6,25 посади оператора комп`ютерного набору відділу інформаційних технологій; застосування у\~такому випадку\~положень ст.\~42\~КЗпП України\~є помилковим. Вказане спростовує доводи позивача про її переважне право на залишенні на роботі при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації. Частиною 6 ст. 43 Конституції України гарантується громадянам захист від незаконного звільнення. Отже, звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника. Відповідно до ч.1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Аналіз зазначених правових норм у їх сукупності з положеннями статті 43 Конституції України, статті 240-1 КЗпП України та статті 4 Конвенції Міжнародної організації праці № 158 «Про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982» дає підстави для висновку про те, що за змістом ч. 1 ст. 235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом. Саме такі правові позиції викладені в Постанові Верховного Суду України від 21 травня 2014 року по справі № 6-33цс14. В КП «Рівненська обласна\~дитяча лікарня»\~Рівненської обласної\~радимали місце зміни в організації виробництва і праці, у тому числі скорочення чисельності та штату працівників, що випливає з наказу № 163-З від 26 грудня 2019 року «Про раціоналізацію робочих місць». Однак, відповідач мав можливість здійснити переведення позивача на іншу роботу, зокрема, на посаду реєстратора медичного консультативної поліклініки, яка була вакантною на день попередження позивача про звільнення, проте цю посаду позивачу не запропонували. Враховуючи наведене, звільнення позивача з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, проведено всупереч вимогам чинного трудового законодавства, а отже, наказ про її звільнення є незаконним, а [PERSON] підлягає поновленню на посаді оператора комп`ютерного набору відділу інформаційних технологій. Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи, невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Згідно з пунктом 8 цього Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Згідно довідки про доходи позивача № 45 від 04 березня 2020 року її заробітна плата за січень та лютий 2020 року становила 9267,9 грн. (5725,65+3542,25) (а.с.11). Згідно Листа Міністерства соціальної політики України від 29 липня 2019 року №1133/0/206-19 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2020 рік», загальна кількість робочих днів у в січні 21 робочий день, в лютому 20 робочих днів. Тому сума середньоденного заробітку позивача становить 226,05 грн. (9267,9 грн./41 робочий день (21+20)). В періоді, за який позивачу слід стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, кількість робочих днів становить 140 (за період з 04 березня 2020 року по 24 вересня 2020 року включно) і включає в себе 19 робочих днів за березень 2020 року, 21 робочий день за квітень 2020 року, 19 робочих днів за травень 2020 року, 20 робочих днів за червень 2020 року, 23 робочих дні за липень 2020 року, 20 робочих днів за серпень 2020 року, 18 робочих днів за вересень 2020 року. Оскільки середньоденна заробітна плата позивача становить 226 грн. 05 коп., то розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який підлягає виплаті позивачу становить 31 647 грн. (226,05грн. х 140 днів), і саме така сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги позивача про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі на посаді оператора комп`ютерного набору відділу інформаційних технологій та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу знайшли своє повне підтвердження, є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до пунктів 2, 4 ч. 1ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць; поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про поновлення на роботі, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, і враховуючи, що позивачем сплачено суму судового збору за позовну вимогу про стягнення середнього заробітку в розмірі 840 грн. 80 коп., вона підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved