Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовом до Відповідачів ПАТ «Дельта Банк», [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, з позовними вимогами про визнання Договору №919/К від 19.10.2018 купівлі-продажу майнових прав; договору відступлення права вимоги за іпотечним договором 19 жовтня 2018 року; договору про відступлення права вимоги за Іпотечним договором 05 грудня 2018 р. - недійсними; скасування рішення про державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за [PERSON] , обтяжень в номер запису обтяження 5417987 (спеціальний розділ), вид обтяження: заборона на нерухоме майно, об`єкт нерухомого майна: квартира за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:14537560; скасування рішення про державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за [PERSON] прав іпотекодержателя номер запису про іпотеку (спеціальний розділ), об`єкт нерухомого майна: квартира за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 14537560. Позовні вимоги Позивачі обґрунтували тим, що оспорюваний договір купівлі-продажу майнових прав №919/К від 19.10.2018 року за кредитним договором №2008/1207/55-013 від 29.12.2007, укладений між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] на підставі протоколу електронного аукціону № UA-EA-2018-08-01-000100-b від 20.09.2018, вчинено сторонами з дефектом суб`єктного складу, на підставі цього договору відбулась заміна кредитодавця з учасника ринків фінансових послуг ПАТ «Дельта Банк» на фізичну особу, фактично сторонами вчинено договір факторингу, що, на думку Позивачів, є порушенням норм цивільного права, а саме: ст. ст.203, 215, 512, 514, 1077, 1078 ЦК України, ст. 24 Закону України «Про іпотеку», ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Зазначили те, що наступні правочини, що були укладені між Відповідачами, на думку Позивачів, вчинені без достатньої правової підстави та є похідними від договору купівлі-продажу майнових прав №919/К від 19.10.2018 за кредитним договором №2008/1207/55-013 від 29.12.2007, який підлягає визнанню судом недійсним, а тому наступні правочини не створюють жодних правових наслідків. Під час розгляду справи Позивачі подали до суду уточнену позовну заяву, в якій просили суд визнати про визнання Договору №919/К від 19.10.2018 купівлі-продажу майнових прав, укладеного між ПАТ "Дельта Банк" та [PERSON] ; договору відступлення права вимоги за іпотечним договором № 2008/1207/55-013-Z-1 від 29.12.2007, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Носовою О.В., за реєстровим № 618, 29 грудня 2007 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. за реєстровим № 1083 19 жовтня 2018 року, укладеного між ПАТ "Дельта Банк" та [PERSON] ; договору купівлі-продажу майнових прав від 05.12.2018, укладеному між [PERSON] та [PERSON] ; договору про відступлення права вимоги за Іпотечним договором № 2008/1207/55-013-Z-1, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Носовою О.В., за реєстровим № 618, 29 грудня 2007 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ємцем І.О. за реєстровим № 7094 05 грудня 2018 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] - недійсними; скасування рішення про державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за [PERSON] , обтяжень в номер запису обтяження 5417987 (спеціальний розділ), вид обтяження: заборона на нерухоме майно, об`єкт нерухомого майна: квартира за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:14537560; скасування рішення про державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за [PERSON] прав іпотекодержателя номер запису про іпотеку (спеціальний розділ), об`єкт нерухомого майна: квартира за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 14537560, обґрунтовуючи свої вимоги тими ж доводами, що й позов. Відповідачі у справі ПАТ «Дельта Банк», [PERSON] , [PERSON] та третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, подали до суду свої відзиви та пояснення у справі, за якими позов [PERSON] , [PERSON] не визнали. Свої заперечення Відповідачі обґрунтували тим, що на підставі Постанови Правління Національного Банку України від 02.10.2015 № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.10.2015 прийнято рішення №181 «Про розпочаток здійснення процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», відповідно до якого розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк» та призначено уповноважену особу Фонду провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова В.В., строком на 2 роки з 05.10.2015 до 04.10.2017 включно. Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 20.02.2017 № 619, відповідно до якого продовжено строки здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» на два роки до 04.10.2019. Представник АТ «Дельта Банк» у відзиві на позов також зазначила, що 20.09.2018 були проведені електронні торги (Аукціон) з продажу прав вимоги АТ «Дельта Банк» за кредитним договором №2008/1207/55-013 від 29.12.2007, укладеним з [PERSON] (номер лоту F11GL31314). Початкова (стартова) ціна лоту 2 362 328,61 грн. Ціна продажу - 1 124000 грн. На підставі цього протоколу були укладені наступні договори: Договір №919/К купівлі-продажу майнових прав від 19.10.2018, Договір відступлення права вимоги за договором поруки від 19.10.2018. Договір відступлення майнових прав від 19.10.2018 за іпотечним договором 2008/1207/55-013-Z-1, посвідченим ПН ХМНО Носовою, реєстр. № 618. Відповідно до п.14.ч.5 ст.12 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду має повноваження у сфері виведення неплатоспроможних банків з ринку, в тому числі, визначає порядок та способи реалізації майна банку, що ліквідується. Порядок продажу такого майна регулюється рішенням виконавчої дирекції ФГВФО від 20.07.2017 №3117 «Про пілотний проект щодо реалізації активів (майна ) банків, що ліквідуються, шляхом проведення відкритих торгів (аукціонів) із використанням електронної торгової системи для проведення електронного аукціону, який складається з автоматичного покрокового заниження початкової стартової ціни лоту, етапів подання закритих цінових пропозицій та цінової пропозиції», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 14.08.2017 за № 999/30867, Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО від 24.03.2016 №388 «Про затвердження Положення щодо організації продажу активів(майна) банків, що ліквідуються», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.04.2016 за № 606/28736. Вимоги, які ставляться до проведення електронних торгів, Фондом гарантування вкладів фізичних осіб та [PERSON] дотримані, а тому відсутні підстави для визнання договорів купівлі-продажу майнових прав вимоги за кредитним договором та договором про відступлення права вимоги за іпотечним договором - відсутні, заміна сторони у зобов`язанні первісного кредитора АТ «Дельта Банк» на нового кредитора [PERSON] відповідала ст. ст. 512, 516 ЦК України, при цьому, на думку представника АТ «Дельта Банк», вказаними правочинами не порушено прав Позивачів як заінтересованих осіб за ст.215 ЦК України, просила суд розглянути справу у її відсутність. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у відзивах на позов мали аналогічні доводи, які навів суду АТ «Дельта Банк», та додатково послались на те, що Позивачами невірно обрано спосіб захисту, а саме: ними неправомірно визнаються недійсними договори купівлі-продажу майнових права та договорів про відступлення права за іпотечними договорами без одночасного визнання недійсними електронних торгів, послались на рішення Верховного Суду від 21.11.2018 року по справі №161/5127/17-ц, в якому судом касаційної інстанції зроблено висновок про те, що договори про відступлення права вимоги, які укладені за результатом проведення електронних торгів, проведених на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», не є договором факторингу. При цьому, між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] за договором купівлі-продажу майнових прав за кредитним договором відбулась заміна кредитора у зобов`язанні, а не заміна кредитодавця у договорі, як про це зазначають Позивачі, оскільки зобов`язання по наданню кредиту [PERSON] були виконані АТ «Сведбанк» як фінансовою установою, а за оспорюваними договорами було відчужено право грошової вимоги у вигляді існуючої заборгованості за кредитним договором. Крім того, заперечували розмір заборгованості за рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.05.2014 у справі № 646/3304/14ц, на якому наполягають Позивачі, заперечували припинення дії кредитних та іпотечних договорів. Послались на відсутність в чинному законодавстві обмежень щодо купівлі-продажу з електронних торгів (аукціонів) активів банків, що ліквідуються у вигляді прав вимог за кредитними договорами фізичними особами, а тому суб`єктний склад оспорюваних договорів відповідає положенням закону про заміну кредитора у зобов`язанні за ст. 512 ЦК України. В своїх поясненнях третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, заперечувала наявність підстав для задоволення позовної заяви, обґрунтовуючи свої доводи, аналогічним доводам Відповідачів у справі, послалась на існуючу судову практику Верховного Суду України. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, 29.12.2007 між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», яке виступало правонаступником АТ «ТАС-Комерцбанк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2008/1207/55-013 від 29.12.2007, за яким банк надав позичальнику кредит в сумі 90000 доларів США з кінцевим строком повернення до - 29.12.2017. В забезпечення виконання зобов`язання [PERSON] за кредитним договором 29.12.2007, між АТ «Сведбанк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки №2008/1207/55-013-Z-1, посвідчений ПН ХМНО Носовою О.В, зареєстрованого в реєстрі за № 618. 29.12.2007 між АТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки №2008/1207/55-013-Р-1. 25.05.2012 між ВАТ «Сведбанк» та АТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого АТ «Сведбанк» відступив, а АТ «Дельта Банк» прийняв право вимоги за кредитним договором № 2008/1207/55-013 від 29.12.2007, договором іпотеки №2008/1207/55-013-Z-1, та договором поруки №2008/1207/55-013-Р-1 20.05.2014 Червонозаводським районним судом м. Харкова було прийнято рішення в цивільній справі за № 646/3304/14-ц про стягнення заборгованості за кредитним договором на користь АТ «Дельта Банк» в солідарному порядку в сумі 649131,85 грн з [PERSON] , [PERSON] . Рішення було звернуто до виконання та відкриті виконавчі провадження №45608853, Боржник [PERSON] , та виконавче провадження № 45608627, Боржник [PERSON] Постановою Правління Національного Банку України від 02.10.2015 № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.10.2015 прийнято рішення №181 «Про розпочато здійснення процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», відповідно до якого розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк» та призначено уповноважену особу Фонду провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова В.В., строком на 2 роки з 05.10.2015 роки до 04.10.2017 року включно. Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 20.02.2017 року №619, відповідно до якого продовжено строки здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» на два роки до 04.10.2019 роки. Відповідно до листа АТ «Дельта Банк» від 02.08.2018 вих. № 555/30 заборгованість за кредитним договором станом на 01.07.2018 р. склала 2 362 328,61 грн. 20.09.2018 року через електронний майданчик оператора PROZORO були проведені електронні торги лот в ЕТС, номер лоту F11GL31314, за результатом яких було складено Протокол електронного аукціону №UA-EA-2018-08-01-000100-b. Переможцем за яким визначено [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . Початкова ціна лоту: 2362328,61 грн. Ціна продажу лоту: 1 124000 грн. Найменування активів (майна) лоту (склад лоту): право вимоги за кредитним договором № 2008/1207/55-013 від 29.12.2007 року, укладеним з фізичною особою. Забезпечення: трикімнатна квартира, загальною площею - 146,10 кв.м., житловою - 96,5 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . Іпотекодавцем є фізична особа. Майнові права за даним кредитним договором були обтяжені на користь третьої осои, наразі здійснюється робота щодо зняття обтяжень. 19.10.2018 за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених Протоколом електронного аукціону №UA-EA-2018-08-01-000100-b від 20.09.2018 між АТ «Дельта Банк» та [PERSON] був укладений Договір № 919/К купівлі-продажу майнових прав. Відповідно до п. 1.1 за цим Договором в поряду та на умовах, визначених цим договором, Продавець передає у власність Покупцеві, а Покупець приймає у власність майнові права, які виникли та/ або можуть виникнути в майбутньому та які включають: - право вимоги до Боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів (надалі - Боржники), які виникли за укладеними договорами (надалі - укладені договори) та /або інших підставах наведених у Додатку №1 до цього Договору (надалі - Право вимоги); - право оскаржувати недійсність або припинення Прав вимоги, а також припинення/ліквідацію будь-кого з боржників у судовому та позасудовому порядку; - право звертатись до державних органів, установ та організацій всіх форм власності в межах прав та повноважень власника Прав вимоги та/або кредитора за Правами вимоги, які передбачені законодавством та Укладеними договорами, включаючи, але не обмежуючись Боржників, органів нотаріату, правонаступників/спадкоємців Боржників умовах, визначене, тощо; - право власності за Правами вимоги, а також інші права кредитора за Правами вимоги, в тому числі, ті, які виникають в майбутньому у разі скасування рішень про їх недійсність чи припинення або у разі скасування припинення/ліквідації Боржника них цим Договором, на підставі цього Договору; - право набути у власність гроші та/або майно на підставах наведених у Додатку №1 до цього Договору або отримати грошові кошти/відшкодування за наслідками недійсності/нікчемності Укладених договорів, тощо; - інші права, що пов`язані або випливають із Прав вимоги. Надалі за текстом - Майнові права». П.1.3. цього Договору сторони домовились, що ціна продажу Майнових прав складає 1 124 000 грн., які Покупець сплачує до укладання договору. Відповідно до Розрахунку заборгованості АТ «Дельта Банк» загальний розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором станом на 19.10.2018 складав 2737944,07 грн, з яких: 62 336,05 дол. США - тіло кредиту; 29 808,46 дол. США - нараховані відсотки; 154 520,97 грн -пеня. 19.10.2018 між АТ «Дельта Банк» та громадянкою [PERSON] був укладений договір відступлення права вимоги за іпотечним договором № 2008/1207/55-013-Z-1 від 29.12.2007, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Носовою О.В., за реєстровим № 618, 29 грудня 2007 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. за реєстровим № 1083 19 жовтня 2018 року. На підставі укладеного договору відступлення права вимоги за іпотечним договором №2008/1207/55-013-Z-1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на користь [PERSON] зареєстроване обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно та змінено відомості іпотекодержателя. 22.10.2018 року Листом № 6982/1 АТ «Дельта Банк» Боржників було повідомлено про відступлення прав вимоги [PERSON] 05.12.2018 між фізичною особою [PERSON] та фізичною особою [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу майнових прав, ціна продажу 1124000 грн. Відповідно до Додатку №1 до договору купівлі-продажу майнових прав від 05.12.2018 року загальний розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором станом на 19.10.2018 складав 2 737 944,07 грн, з яких: 62 336,05 дол. США - тіло кредиту; 29 808,46 дол. США - нараховані відсотки; 154 520,97 грн - пеня. Крім того, 05.12.2018 року між [PERSON] та [PERSON] був укладний договір про відступлення права вимоги за Іпотечним договором № 2008/1207/55-013-Z-1, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Носовою О.В., за реєстровим № 618, 29 грудня 2007 р., який був посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ємцем І.О. за реєстровим № 7094 05 грудня 2018 року. На підставі укладених договорів між [PERSON] та [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень було внесено зміни щодо іпотекодавця на [PERSON] . [PERSON] листом повідомила Боржників про відступлення Прав вимог [PERSON] (том. 1 а.с 22-23). В подальшому [PERSON] на підставі іпотечного застереження та надісланої вимоги Боржникам про усунення порушення зобов`язання за кредитним договором (том 1.а.с.24) зареєстрував в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за собою право власності на предмет іпотеки: трикімнатну квартиру [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦКУ кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу ч. 1 ст. 16 ЦКУ та ч. 1 ст. 4 ЦПКУ. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках ст 13 ЦПКУ. Відповідно до частини 6 ст. 3 ЦКУ загальними засадами цивільного законодавства є: справедливість, добросовісність та розумність. Частинами 2,3 ст. 13 ЦКУ передбачено, що при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватись від дій, які могли порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання права в інших формах. Відповідно до ст. 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи. Відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і не матеріальні блага. Частиною 1 ст.178 ЦК України передбачено те, що об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватись або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» банк є учасником ринку фінансових послуг. Цей Закон регулює відносини, що виникають між учасниками ринків фінансових послуг під час здійснення операцій з надання фінансових послуг ч.1.ст.2 цього Закону. Частиною 1 пунктами 11, 14 ст. 4 цього Закону до фінансових послуг віднесено факторинг, банківські та інші фінансові послуги, що надаються відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність". Відповідно до статті 48 Закону України «Про банки і банківську діяльність» до кредитних операцій віднесено, в тому числі, надання кредитів та факторинг. Відповідно зі ст.49 Закону України від 07 грудня 2000 року №2121-III «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів. Статтею 1077 Цивільного кодексу України визначено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06 лютого 2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року № 231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення. Згідно з частиною першою статті 1084 Цивільного кодексу України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Зі статей 1077 та 1079 Цивільного кодексу України та частини п`ятої статті 5 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вбачається, що договір факторингу зачіпає інтереси трьох сторін: клієнта, яким може бути фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактора, яким може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції, та боржника, тобто набувача послуг чи товарів за первинним договором. Згідно з пунктом 5 частини першої статті 1 того ж Закону фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Факторинг належить до фінансових послуг (пункт 11 частини 1 статті 4 Закону). У постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11 (провадження № 14-222цс18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що фізична особа, у будь-якому статусі, не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами які мають право на здійснення фінансових операцій, та внесені до реєстру фінансових установ. Відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор - банк або інша фінансова установа. За таких обставин ПАТ «Дельта Банк» (первісний кредитор) уступив грошову вимогу до [PERSON] (боржника) в розмірі 2 737 944,07 грн станом на 19.10.2018 в обмін на грошові кошти в сумі 1 124 000,00 грн, які [PERSON] (новий кредитор) зобов`язалась сплатити первісному кредитору, тобто фактично відбулося фінансування однієї особи іншою за рахунок передачі останній грошової вимоги до третьої особи (боржника), що є основною ознакою договору факторингу. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами у зобов`язанні є кредитор і боржник (ч.1 ст.510 ЦК України). Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом ст. 514 ЦК України. Отже, аналіз ст.ст. 512, 1077 ЦК України свідчить про те, що цивільне право розмежовує правочини, предметом яких є відступлення права вимоги, а саме: договори з відступлення права вимоги (договори цесії) та договори факторингу. Зазначені правочини не є аналогічними та різняться за певними критеріями: за предметом договорів, за формою вчинення договорів, за суб`єктним складом правочинів, за метою їх укладення. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18) дійшла висновку про те, що договір факторингу є правочином, який характеризується, зокрема, тим, що йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором). Відповідно до п.1.1. договору №919/К купівлі-продажу майнових прав від 19.10.2018 предметом цього Договору сторони АТ «Дельта Банк» та [PERSON] визначили, що до складу Права вимог належать вимоги за кредитним та іпотечним договором, та на інших підставах, наведених у Додатку №1 до цього Договору. При цьому, відповідачі не надали суду Додаток №1 до договору, а тому суд виходить із того, що такою підставою є також рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.05.2014, за яким склад права вимоги кредитора полягає в погашенні, стягненні або поверненні Боржниками грошових коштів в сумі 649 131,85 грн. Між тим, до складу Прав вимог за пунктом 1.1. Договору №919/К купівлі-продажу майнових прав від 19.10.2018 сторони віднесли і права вимоги, які в силу ст. 1054 ЦК України належать виключно стороні за кредитним договором, кредитодавцю (банку) або іншій фінансовій установі. Так, до складу Права вимоги сторони віднесли ті, що існували та/або можуть виникнути в майбутньому, що за умовами кредитного договору полягає в нарахуванні відсотків за весь час користування кредитом, стягненні пені. Крім того, до складу Прав вимог АТ «Дельта Банк» та [PERSON] визначили право вимоги на грошові кошти/майно/відшкодування за наслідками недійсності/нікчемності Укладених договорів, тобто застосування наслідків недійсності правочину, що полягає в приведення сторін в первісний стан в силу ст. 216 ЦК України. У разі недійсності правочину кожна сторона із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (ч. 1 ст. 216 ЦК України). Відповідно до п.1.1 кредитного договору №2008/1207/55-013 від 29.12.2007 АТ «Сведбанк», правонаступником якого є АТ «Дельта Банк», надав кредит в сумі - 90000 дол. США., в свою чергу [PERSON] виконував зобов`язання по поверненню кредитних коштів та нарахованих відсотків в валюті зобов`язання - дол. США. При цьому, [PERSON] як фізична особа в силу ст.1054 ЦК України, ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг», ст.ст. 47,49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» не є кредитодавцем, оскільки не є учасником ринку фінансових послуг, у неї відсутня ліцензія на здійснення фінансових послуг, а відтак склад Права вимоги, що визначили АТ «Дельта Банк» та [PERSON] в п.1.1. оспорюваного договору, може належати новому кредитору виключно особі, яка є учасником ринку фінансових послуг, на підставі договору факторингу. Таким чином, оспорюваний договір №919/к купівлі-продажу майнових прав від 19.10.2018 року укладено із дефектом суб`єктного складу, оскільки за змістом предмета цього договору, визначені правовідносини сторін, в тому числі, в праві вимоги, що може виникнути в майбутньому, застосування реституції сторін за недійсним кредитним договором, в силу законодавства можуть існувати виключно між учасниками ринку фінансових послуг, що в силу ст. 203, ст. 215, ст. 1079 ЦК України надає підстави суду для визнання такого правочину недійсним. З огляду на вищевикладене, суд робить висновок, що Договір 919/К купівлі-продажу права вимоги від 19.10.2018, укладеного між АТ «Дельта Банк» та [PERSON] , становить зміст правовідносин за договором факторингу. Правова позиція в існуючих правовідносинах визначена Великою Палатою Верховного Суду в Постанові від 10.11.2020, справа № 638/22396/14-ц, провадження №14-16цс/20. У зв`язку з чим, суд не бере до уваги посилання Відповідачів на правомірну заміну кредитора у зобов`язані. Крім того, суд приходить до висновку про безпідставність укладання Договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором №2008/1207/55-013-Z-1 між АТ «Дельта Банк» та [PERSON] , оскільки право вимоги за іпотечним договором №2008/1207/55-013-Z-1 за результатами електронних торгів (аукціонів) АТ «Дельта Банк» не відчужував, а [PERSON] відповідно у власність право вимоги за іпотечним договором не набула. Дана обставина підтверджується складом лоту, який зазначено в Протоколі №UA-EA-2018-08-01-000100-b, а саме: право вимоги за кредитним договором № 2008/1207/55-013 від 29.12.2007 року, укладеним з фізичною особою. Забезпечення: трикімнатна квартира, загальною площею - 146,10 кв.м., житловою - 96,5 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . Іпотекодавцем є фізична особа. Майнові права за даним кредитним договором були обтяжені на користь третьої особи, наразі здійснюється робота щодо зняття обтяжень. Посилання на іпотечний договір №2008/1207/55-013-Z-1 від 29.12.2007 за яким начебто було відчужено право вимоги - відсутнє. Відповідно до рішення виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб №388 від 24.03.2016 року «Про затвердження Положення щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються» в розділі ІІ визначення термінів, визначено: лот - одиниця активів банку(кількох банків), що виставляються для продажу на аукціоні, потенційний покупець - фізична або юридична особа, яка має намір придбати актив (майно) банку та може набути такий актив (майно у власність чи на підставі іншого речового права, права вимоги - права вимоги банку за кредитними договорами та договорами забезпечення виконання зобов`язання таких вимог. Розділом VI «Умови та порядок проведення відкритих торгів (аукціонів)» зазначені активи (майно) банку, що ліквідуються, які підлягають продажу на відкритих торгах аукціонах, а саме: основні засоби, майно банку у вигляді цілісного майнового комплексу, майно банку, щодо обороту якого встановлені обмеження, дебіторська заборгованість, права вимоги, інші види активів (майна) можуть продаватись у спосіб, визначений законодавством. Відповідно до ст. 24 Закону України "Про іпотеку" відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Отже, суд приходить до висновку, що активом (майна) лотом (склад лоту) за протоколом електронного аукціону було виключно право вимоги за кредитним договором №2008/1207/55-013 від 29.12.2007. Посилання в Протоколі на вид забезпечення не свідчить про входження до складу лоту права вимоги за іпотечним договором №2008/1207/55-013-Z-1 від 29.12.2007. А відтак, суд вважає, що в Протоколі в складі лоту повинно було бути посилання на договори забезпечення (іпотечний договір), що в даному випадку відсутнє. Дана обставина є додатковою підставою для визнання Договору №919/К купівлі продажу майнових прав від 19.10.2018 та договору відступлення права вимоги за іпотечним договором №2008/1207/55-013-Z-1 від 29.12.2007, що був укладений 19.10.2018 між АТ «Дельта Банк» та [PERSON] - недійсним. Крім того, суд погоджується з доводами Позивачів про порушення їх прав укладеним Договором № 919/К купівлі-продажу майнових прав від 19.10.2018 щодо безпідставного розкриття АТ «Дельта Банк» банківської таємниці. Відповідно до пункту 10.1 кредитного договору, за яким було відступлено право вимоги, кожна із Сторін даного Договору зобов`язана забезпечувати строгу конфіденційність його умов. Відповідно до абзацу 3 п.4 ч.1 ст. 61 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк має право надавати інформацію, яка містить банківську таємницю, приватним особам та організаціям для забезпечення виконання ними своїх функцій або надання послуг банку відповідно до укладених між такими особами (організаціями) та банком договорів, у тому числі про відступлення права вимоги до клієнта, за умови, що передбачені договорами функції та/або послуги стосуються діяльності банку, яку він здійснює відповідно до статті 47 цього Закону. Як встановлено судом, [PERSON] не є учасником фінансового ринку і її діяльність за договором купівлі-продажу майнових прав за кредитним договором не стосується банківської діяльності. Тож, укладанням Договору №919/К купівлі-продажу майнових прав від 19.10.2018 АТ «Дельта Банк» в порушення ст. 61 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та п. 10.1 Кредитного договору розповсюдив конфіденційну інформацію про Позивачів, що полягає, в тому числі, передачі від АТ «Дельта Банк» Брітвін М., в свою чергу [PERSON] передала [PERSON] документи наглядової справи та судової справи [PERSON] . До того ж, суд не погоджується з доводами Відповідачів про те, що визнання оспорюваних правочинів недійсними без визнання результатів проведення електронних торгів (аукціонів) недійсними, з огляду на таке. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із правочинів, договорів. Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (ч.1 ст. 203 ЦК України). Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України, Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч.1, ч.3 ст. 215 ЦК України). Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Стаття 627 ЦК України визначає свободу договору, що полягає у свободі сторони обирати контрагента та визначати умови договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України). Так, електронні торги (аукціон) та результат їх проведення Протокол є правочином в розумінні ст. 202 ЦК України, який стосується учасників торгів, банків, що ліквідуються, організаторів торгів, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та переможця торгів. При цьому, оспорювані договори купівлі-продажу майнових прав та договори про відступлення права вимог за іпотечним договором, що вчинені сторонами, також є самостійними правочинами в силу ст. 202 ЦК України із своїм суб`єктивним складом та змістом правовідносин. Їх правові наслідки вчинення безпосередньо стосуються сторін за договором, а також прав та обов`язків осіб, права вимоги до яких такими договорами передані. Тож, суд вважає, що Електронні торги (аукціон) і результат їх проведення, оформленого Протоколом торгів та оспорювані договори купівлі-продажу майнових прав та договори про відступлення права вимоги є самостійними правочинами, із різними підставами оспорювання, де у разі оскарження електронних торгів, такою підставою є порушення процедури їх проведення, а у разі оспорювання договору - спростування його відповідності до вимог законодавства в момент його вчинення сторонами. Таким чином, суд дійшов до висновку про існування правових підстав для визнання Договору №919/К купівлі-продажу майнових прав від 19.10.2018, укладеного між АТ «Дельта Банк» та [PERSON] , договору відступлення права вимоги за іпотечним договором № 2008/1207/55-013-Z-1 від 29.12.2007, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Носовою О.В., за реєстровим № 618, 29 грудня 2007 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. за реєстровим № 1083 19 жовтня 2018 року, укладеного між ПАТ "Дельта Банк" та [PERSON] . Відповідно до ст. 1083 ЦК України наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Якщо договором факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, воно здійснюється відповідно до положень цієї глави. Договір № 919/К купівлі-продажу майнових прав від 19.10.2018 умови щодо наступного відступлення фактором права грошової вимоги третій особі - не містить, що є також підставою для визнання Договору про відступлення права вимоги за Іпотечним договором від 05.12.2018 - не дійсним. З огляду на вище викладене, суд вважає, що наступні договори, а саме: Договір купівлі-продажу майнових прав, що був укладений 05.12.2018 між [PERSON] та [PERSON] , договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором №2008/1207/55-013-Z-1 від 05.12.2018 підлягають визнанню судом недійсними, як вчинені без достатніх правових підстав за ст. 203 ЦК України. Крім того, суд вважає, що позовні вимоги Позивачів про скасування рішень в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень на користь Відповідачів та зміни відомостей про особу іпотекодавця також підлягають задоволенню, з огляду на те, що такі рішення державним реєстратором приймались за відсутності у Відповідачів відповідних речових прав на відповідне майно, а саме: майнові права та обтяження у вигляді заборони відчуження. Відповідно до ст. 236 ЦК України недійсний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (частина перша статті 216 ЦК України). Отже, рішення, прийняті реєстратором про реєстрацію за [PERSON] обтяжень в номер запису про обтяження 5417987 (спеціальний розділ), вид обтяження: заборона на нерухоме майно, об`єкт нерухомого майна: квартира за адресою: [ADDRESS] ; рішення про державну реєстрацію у Державному реєстрі прав за [PERSON] прав іпотекодержателя в номер запису про іпотеку 5417977 (спеціальний розділ), об`єкт нерухомого майна: квартира за адресою: [ADDRESS] підлягають скасуванню. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і належному доказу (групі однотипових доказів), який міститься у справі, мотивує відхилені або врахування належного доказу (групи доказів). Суд виконуючи обов`язки, покладені на нього відповідно до ст. 264 ЦПК України відхиляє доводи позивачів про припинення кредитного договору та договорів забезпечення, оскільки вони не входили до меж розгляду даної справи. Крім того, суд відхиляє доводи Відповідачів та представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про законність проведення електронних торгів, відповідності їх організації, особливості укладання оспорюваних договорів у відповідності до Порядку продажу такого майна регулюється рішенням виконавчої дирекції ФГВФО від 20.07.2017 №3117 «Про пілотний проект щодо реалізації активів (майна ) банків, що ліквідуються, шляхом проведення відкритих торгів (аукціонів) із використанням електронної торгової системи для проведення електронного аукціону, який складається з автоматичного покрокового заниження початкової стартової ціни лоту, етапів подання закритих цінових пропозицій та цінової пропозиції», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 14.08.2017 за № 999/30867, Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО від 24.03.2016 №388 «Про затвердження Положення щодо організації продажу активів(майна) банків, що ліквідуються», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.04.2016 за № 606/28736, з огляду на те, що Позивачами в позові питання про незаконність проведення електронних торгів, порушення процедури їх проведення та скасування Протоколу, яким було оформлено результат електронних торгів (аукціону) на вирішення суду не ставились. При задоволенні позовних вимог [PERSON] , [PERSON] , суд виходив із загальних принципів цивільного законодавства, та застосував ті, норми права, якими врегульовані правовідносини, які виникли на підставі укладених оспорюваних договорів, і які за своєю правовою природою є договорами факторингу. Дане цілком відповідає висновкам, зроблених Верховним Судом в Постановах від 03 квітня 2019 року по справі № 591/4552/17, провадження № 61-46099св18, від 27 березня 2019 року по справі № 755/5751/17, провадження № 61-34730св18, від 20 лютого 2019 року по справі № 128/639/17, провадження № 61-45112св18,від 04.09.2019, справа №906/1174/18, Великою Палатою Верховного суду в Постанові від 10.11.2020, справа № 638/22396/14-ц, провадження №14-16 цс20. За таких обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] з урахуванням заяви про уточнень позовних вимог підлягають задоволенню з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved