Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

19 вересня 2018 року [PERSON] звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до Державної казначейської служби України, третьої особи без самостійних вимог - Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відшкодування шкоди. 21 вересня 2018 року ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області позовна прийнята позовна заява до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та відкрито провадження по справі. [PERSON] просить стягнути з Державного бюджету України на його користь шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України 89989 грн. 79 коп. шкоди, посилаючись на те, що з липня 2014 року він, як суддя у відставці Хмельницького міського суду, отримував у Хмельницькому обєднаному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, щомісячне довічне грошове утримання. На підставі абз.1підпункту164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України орган Пенсійного фонду України, як податковий агент, із липня 2014 року по лютий 2018 року включно щомісячно утримував із нарахованого йому довічного грошового утримання податок з доходів фізичних осіб на загальну суму 89980 грн. 79 коп. Рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2018 р. положення абзацу 1\~ підпункту164.2.19 пункту\~ 164.2 статті 164 Податкового кодексу України визнано неконституційним.\~ Позивач недоотримав дохід у виді утриманого податку з пенсійних виплат, що, зокрема, підтверджується діями третьої особи, що перестала здійснювати відрахування податкових зобовязань з пенсійних виплат позивача після визнання\~ вищезазначеного акту неконституційним. [PERSON] належним чином повідомлений про час місце судового розгляду в судове засідання не зявився та подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов просить задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. У судовому засіданні представник відповідача позов не визнав, вказавши, що підстави для задоволення позовної заяви відсутні. Відрахування з довічного грошового утримання судді у відставці [PERSON] в період з 01 липня 2014 року по 28 лютого 2018 року здійснювались на підставі діючих на той час норм Податкового кодексу України. Просила відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи у судовому засіданні пояснив, що підстав для задоволення позовної заяви [PERSON] відсутні. Відрахування з довічного грошового утримання судді у відставці [PERSON] в період з 01 липня 2014 року по 28 лютого 2018 року здійснювались на підставі діючих на той час норм Податкового кодексу України. Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в України" №1166 від 27.03.2014, який вступив в дію 01.07.2014 року внесено зміни до Податкового Кодексу України, зокрема пункт 164.2 доповнено підпунктом 164.2.19 на підставі якого з довічного грошового утримання судді у відставці [PERSON] в період з 01 липня 2014 року по 28 лютого 2018 року. Рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2018 року положення абзацу 1 підпункту164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України визнано неконституційним. Відповідно до ст. 91 Закону України "Про Конституційний суд України" від 13.07.2017 року Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. У звязку із цим починаючи з 28.02.2018 року утримання з щомісячного грошового утримання [PERSON] було припинено. Механізм відшкодування шкоди, завданої актами та діями, що визнані неконституційними будь-яким Законом не врегульований. Позивач міг знати про своє порушене право із 2014 року, а тому пропустив строк позовної давності у три роки відповідно до ст. 257 ЦК України. Тому підстав для задоволення позовної заяви [PERSON] немає. Розмір нарахованого та виплаченого щомісячного довічного грошового утримання, податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.01.2014 року по 28.02.2018 року з пенсії [PERSON] утримувався податок з липня 2014 року по лютий 2018 року на загальну суму 96408 грн. 28 коп., та утримувався військовий збір з лютого 2015 року по лютий 2018 року на загальну суму 7778 грн. 24 коп. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що з липня 2014 року [PERSON], як суддя у відставці Хмельницького міського суду, отримував у Хмельницькому обєднаному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, щомісячне довічне грошове утримання. На підставі абз.1підпункту164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України орган Пенсійного фонду України, як податковий агент, із липня 2014 року по лютий 2018 року включно щомісячно утримував із нарахованого йому довічного грошового утримання податок з доходів фізичних осіб на загальну суму 89980 грн. 79 коп. Відповідно до ст. 152 [PERSON] України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. ч. 3 ст. 152 [PERSON] України встановлює, що фізичним або юридичним особам гарантоване право на відшкодування державою у встановленому законом порядку матеріальної чи моральної шкоди, завданої актами і діями, що визнані неконституційними. Відповідно до вимог ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до [PERSON] України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Відповідно до ст. 56 [PERSON] України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх службових повноважень. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Відповідно до ст. 1175 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі в результаті прийняття органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування нормативно-правового акта, що був визнаний незаконним і скасований, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини посадових і службових осіб цих органів. Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27 березня 2014 року № 1166-VII пункт 164.2статті 164 Кодексу доповнено новим підпунктом 164.2.19, яким передбачено включення до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно законом, якщо їх розмір перевищує десять тисяч гривень на місяць, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати. Вказана норма розпочала діяти з 1 липня 2014 року. Рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2018 р. визнано таким, що не відповідає [PERSON] України (є неконституційним), положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, яким передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати. Положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Відповідно до ст. 8 [PERSON]\~ України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. [PERSON] України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі [PERSON] України і повинні відповідати їй. [PERSON] України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі [PERSON] України гарантується. Суд приходить до висновку про обґрунтованість та законність вимог позивача про стягнення шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним. Разом із тим суд у звязку із викладеним приходить до висновків що доводи відповідача та третьої сторони про відсутність законодавства, яке б регулювало відшкодування шкоди завданої законом, що визнаний неконституційним є необґрунтованими. Також суд приходить до висновків необґрунтованості посилання відповідача та третьої особи на застосування строків давності, оскільки норми абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2. статті 164 Податкового кодексу втратили чинність з 27 лютого 2018 року, з моменту прийняття Рішення Конституційного Суду України. Саме із цієї дати Конституційний Суд встановив неконституційність норми Податкового\~ кодексу, що існувала з 2014 року, тобто мав місце факт триваючого порушення прав позивача, що припинено після 27.02.2018 року, зупинено здійснення відрахувань з пенсійних виплат, а тому строки давності мають рахуватися із 27.02.2018 року. Розподіл судових витрат здійснено відповідно до вимог ст.141Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: approved