Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

Заступник голови Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області [PERSON], як представник Органу опіки та піклування звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] та стягнення аліментів. Вимоги позовної заяви вмотивовані тим, що всупереч вимогам Закону, [PERSON], як мати не виконує своїх обов'язків по відношенню до своєї неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], фактично не займається її вихованням та утриманням, ухиляється від виконання покладених на неї батьківських обов'язків. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, пояснила суду обставини викладені в позовній заяві. Просила суд задовольнити позовну заяву в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. В судове засідання відповідач не з'явилася, хоча про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, своїх пояснень суду не надала. Такі дії відповідача свідчать про відсутність інтересу до дитини. Представник третьої особи у судове засідання також не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Суд, виконуючи вимоги ст. 280 ЦПК, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з'явилася в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин неявки, не подала відзив на позов, заяву про перенесення розгляду справи, а також враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до вимог ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. За змістом позовної заяви підставами для позбавлення відповідача батьківських прав є: ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоке поводження з дитиною; хронічний алкоголізм матері. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS], є матір'ю неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Останнє відоме місце проживання відповідача: [ADDRESS] та [ADDRESS] Постійного місця проживання громадянка не має. Періодично з'являється за адресою: [ADDRESS]. Громадянка [PERSON]' є матір'ю дітей: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]. Неповнолітня [PERSON], [INFO], перебуває на обліку у службі (управлінні) у справах дітей Запорізької міської ради з 25.01.2018 року, як дитина, що опинилася у складних життєвих обставинах. По відношенню до доньки [PERSON] є одинокою матір'ю (відомості про батька записані зі слів матері згідно частини 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, довідка від 24.05.2018 р. № 1426/17.6-04-37, актовий запис № 515). Адміністрацією комунального закладу «Запорізька спеціалізована школа-інтернат ІІ-ІІІ ступенів «Козацький ліцей» Запорізької обласної ради листом від 04.01.2018 р. № 4 було повідомлено відділ по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради про неналежне виконання [PERSON] батьківських обов'язків відносно учнів закладу [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. За інформацією закладу [PERSON] зловживає алкоголем, залишала дітей на тривалий час на колишнього чоловіка [PERSON], [INFO]. Влітку 2017 діти залишились зовсім без нагляду матері. Двох молодших дітей [PERSON] та [PERSON] забрав їх рідний батько, який мешкає в [ADDRESS] [PERSON] забрав до себе на проживання у м. Запоріжжя своїх рідних дітей [PERSON] та [PERSON], а також падчерку [PERSON], яку виховував змалечку та яка вважає його рідним батьком. За період навчання дітей у школі-інтернаті мати була лише один раз. [PERSON] не надає жодної матеріальної допомоги дітям, які повністю знаходяться на утриманні [PERSON]. Діти не хочуть спілкуватися з матір'ю, бо ображені на неї за спосіб життя жінки та її ставлення до них. За інформацією служби у справах дітей Томаківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 13.06.2018 р. № 178 [PERSON] проживала на території Томаківського району Дніпропетровської області. В грудні 2016 р. та у червні 2017 р. у зв'язку з загрозою життю та здоров'ю дітей приймалися рішення про вилучення їх з родини [PERSON], яка зловживала алкогольними напоями, вела аморальний спосіб життя. В червні 2017 року [PERSON] самовільно, забравши старших дітей, виїхала до м. Запоріжжя. Місце проживання менших дітей визначено з батьком. В квітні 2018 року [PERSON] знову з'явилася на території смт. Томаківка. Проживала з черговим співмешканцем, зловживала алкогольними напоями. З травня поточного року місце її проживання невідоме. 23.04.2018 р. до відділу по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради з повідомленням звернувся комунальний заклад «Запорізька спеціалізована школа-інтернат ІІ-ІІІ ступенів «Козацький ліцей» Запорізької обласної ради щодо [PERSON] Повідомили, що дитину забрала мати [PERSON] в [ADDRESS] [PERSON] почала пропускати заняття в школі, приїздить з дому з ознаками педикульозу. З бесіди з дитиною встановлено, що мати та її співмешканець зловживають алкогольними напоями, дівчинка не хоче проживати в таких умовах. [PERSON] прагне повернутись на проживання до вітчима [PERSON] та просить допомоги у вирішенні цього питання. Неповнолітня [PERSON] в своєму поясненні до відділу по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 23.04.2018 р. № 01-03/475 повідомила, що [PERSON] веде аморальний спосіб життя, не працює, зловживає алкогольними напоями, міняє співмешканців, не має постійного місця проживання. До відділу по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради звернувся комунальний заклад «Запорізька спеціалізована школа-інтернат ІІ-ІІІ ступенів «Козацький ліцей» Запорізької обласної ради щодо направлення [PERSON] до комунального закладу «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради у зв'язку з тим, що дитину з закладу нікому забрати. Направленням відділу по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 22.05.2018 р. № 01-03/584 [PERSON] було влаштовано до комунального закладу «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради, де і на даний час перебуває дитина на повному державному утриманні. Перебуваючи вже в комунальному закладі «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради, [PERSON] написала заяву з проханням прийняти рішення щодо позбавлення батьківських прав своєї матері [PERSON] Також у заяві дитина повідомила, що за час перебування в матері, вона не відвідувала вчасно школу, мати не цікавилась нею, не вітала зі святами, не влаштовувала відпочинок, не лікувала та інше. Просить позбавити батьківських прав [PERSON] За позовом прокурора Шевченківського району м. Запоріжжя рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01.11.2011 справа № 0814/2-2343/11 [PERSON] вже була позбавлена батьківських прав відносно дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Але через деякий час була поновлена в батьківських правах та їй дітей повернули. З [PERSON] проводилися профілактичні бесіди з приводу виховання та належного утримання [PERSON], але позитивного результату це не дало. Отже, мати [PERSON] продовжує тривалий час ухилятися від виконання батьківських обов'язків, не здійснює належний догляд за дитиною [PERSON], власною бездіяльністю створює загрозу її життю та здоров'ю. Враховуючи вищевикладені обставини, орган опіки та піклування надав до суду висновок № 05/01-27/0659 від 25.07.2018 року, яким вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Такий висновок підтверджується виходячи з практики Верховного Суду України. Так, в п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 19.12.2008 року «Про практику розгляду судами України справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» пленум роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитині, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу та не створюють умов для отримання нею освіти. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до вимог частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Водночас, суд дійшов висновку, що зазначені обставин, які підпадають під визначення дій особи, як "ухилення від виконання батьківських обов'язків" не вичерпуються наведеним вище переліком і підлягають розширеному тлумаченню залежно від особливостей кожної конкретної ситуації. Статтями 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України одним із способів виконання батьками свого обов'язку щодо утримання дитини є стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), які присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Також, згідно з ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно з ч.3 ст. 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється також статтею 8 Конвенції і є втручанням у її право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним. Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Відповідно до статті 9 Конституції України Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов'язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України "Про міжнародні договори" від 29 червня 2004 року №1906-ІV, стаття 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів). Статтею 8 Конвенції гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя. Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене "згідно із законом", відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського Суду у справі "Хант проти України"). Під час розгляду справи, суд дійшов висновку, що таке втручання спрямоване на захист прав і свобод неповнолітньої [PERSON], [INFO] і, відповідно, воно має законну мету у значенні пункту 2 статті 8 Конвенції. Аналізуючи вимоги та положення згаданого законодавства, суд визнає, що при вирішенні питань, які стосуються дитини, в тому числі і щодо позбавлення батьківських прав її батьків, в першу чергу мають бути враховані інтереси дитини. Матеріалами справи підтверджується, що відповідач [PERSON] протягом тривалого часу не приймає участі у житті дочки, не цікавиться її здоров'ям, не надає їй матеріального утримання, не приймає участі у виховному процесі доньки, не відвідує її у комунальному закладі «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради, будучи раніше вже позбавленою батьківських прав у відношенні до своїх дітей, належних висновків не зробила, на шлях виправлення не стала, спосіб життя не змінила, а також неповнолітня [PERSON] своєю письмовою заявою на адресу управління у справах дітей ЗМР по Дніпровському районі особисто просить позбавити її матір батьківських прав у відношенні до неї. За вказаних обставин, враховуючи викладене вище, суд дійшов переконливого висновку про пряме ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків, що є правовою підставою для позбавлення її батьківських прав. Суд переконаний в тому, що в даному випадку позбавлення батьківських прав матиме позитивний вплив на подальше життя дитини. Проаналізувавши у сукупності надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та законними, а отже підлягають задоволенню в повному обсязі. У зв`язку з тим, що позивача звільнено від сплати судового збору, тому судовий збір в сумі 704,80 гривень слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved