Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідачів втратившими право на користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS], посилаючись на те, що дану квартиру придбала у відповідача [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] 09.08.20004 року на підставі договору купівлі-продажу. Відповідачі відчуживши позивачу квартиру № 3, взяли на себе обов"язок по виселенню та зняттю з реєстрації до 18.08.2004 року, що визначено абзацом 3.1.4 договору купівлі-продажу будинку, та відповідач [PERSON] не виконав, чим чинить перешкоди в користуванні житлом. Відповідно до довідки № 2752, від 21.06.2018 року,виданої ЛКП "Варшавське-407 " в квартирі [ADDRESS] зареєстрований колишній співвласник - відповідач [PERSON] Просить визнати його таким, що втратив право на користування житлом. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, пояснення дала аналогічні, викладеним у позовні заяві, проти заочного розгляду справи не заперечила. Просить позов задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з"явився, не повідомив про причини неявки, хоча належно повідомлявся про час та місце слухання справи, що вбачається з газети "Високий замок" від 3-5 серпня 2018 року, суд вважає за можливе, у відповідності до ст. 280 ЦПК України суд вважає, що справу слід слухати у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів, з постановленням заочного рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що у квартирі [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON] - колишні співвласник, що вбачається з довідки № 2752, від 21.06.2018 року,виданої ЛКП "Варшавське-407 ". Як вбачається з договору купівлі-продажу квартири від 09.08.2004 року відповідач [PERSON] та інші співвласники житла продали,а [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS]. Продавці згідно п.3.1.4 зобов"язувались звільнити квартиру від речей, перереєструватись за новим місцем проживання та оплатити заборгованість по комунальним послугам до 18.08.2004 року. Однак, зобов'язання щодо зняття з реєстраційного обліку зареєстрованих у квартирі осіб відповідач [PERSON] не виконав. Відповідно до довідки № 2752, від 21.06.2018 року,виданої ЛКП "Варшавське-407" в квартирі [ADDRESS] зареєстровані наступні особи: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Згідно акту № 83 від 04.06.2018 року ЛКП "Варшавське-407", вбачається, що згідно свідчень сусідів, гр.. [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає. Таким чином, судом встановлено,що відповідач із спірної квартири виселився, забравши все належне йому майно, однак не знявся з реєстрації у даній квартирі, не користується квартирою більше 10 років. Згідно постанови Верховного Суду України від 16.01.2012 року ,вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. (ст.ст. 71, 72, 116, 156, ЖК УРСР; ст. 405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім"ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України, до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме - подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника ( подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь- яких усунень свого порушеного права від будь - яких осіб будь - яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення будинку, квартиру тощо, від будь - яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім'ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім'ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім'ї власника без поважних причин понад один рік. Вказане зазначено у правовій позиції,висловленій ВСУ у постанові №6-709цс16 від 16.11.16р. Оскільки,у судовому засіданні встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] відповідач - це колишній власники спірної квартири та ніколи не був і не є членами сім»ї позивача ,з квартири виселився та понад встановлені ст.405 ЦК України строки не користуються житлом,жодних угод між власником квартири та відповідачами укладено не було, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Outcome: approved