Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання права власності на земельну ділянку, площею 1,7877 га, яка розташована на території Косоньської сільської ради, Берегівського району, Закарпатської області, яка за цільовим призначенням призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що на позачерговій сесії 23 скликання Косоньської сільської ради Берегівського району Закарпатської області від 05 травня 2000 року їй було передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,80 га в межах населеного пункту. Земельна ділянка за цільовим призначенням призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На підставі рішення виконавчого комітету Косоньської сільської ради 05 травня 2000 року їй було видано державний акт ЗК-II №026757 на вищезазначену земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. З метою отримання кадастрового номеру та реєстрації земельної ділянки, вона подала заяву до Управлінням Держземагентства у Берегівському районі, однак останніми їй відмовлено у проведенні державної реєстрації вказаної ділянки, оскільки у зв'язку із розбіжностями між технічною документацією та правовстановлюючим документом на землю в частині зазначення площі земельної ділянки. Так, при проведенні замірів було встановлено, що земельна ділянка змінила конфігурацію, внаслідок чого зменшилася з 1,80 на 1,7877 га. Зазначена обставина унеможливила в позасудовому порядку вирішити даний спір. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просять такі задовольнити. Представник відповідача виконавчого комітету Косоньської сільської ради в судове засідання не з'явився, однак подав заяву в якій просить розглянути справу без його участі та не заперечує проти позовних вимог [PERSON]. Представник відповідача Управління Держземагентства у Берегівському районі, в судове засідання не з'явився, однак подав заяву в якій просить розглянути справу без його участі та не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON]. Суд, перевіривши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступного. Частиною 1 ст.61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.174 ЦПК України). Відповідно до норм процесуального закону, за відсутності будь-якого застереження, факт, визнаний сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, вважається встановленим. Тобто, визнання позову відповідачем, згідно ст.61 ЦПК України, є обов'язковим для суду, оскільки обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, земельна ділянка площею 1,80 га. передана [PERSON] на підставі позачергової сесії 23 скликання Косоньської сільської ради Берегівського району Закарпатської області від 05 травня 2000 року, про що видано державний акт на право приватної власності ЗК-II №026757. Однак, при проведенні реєстрації та замірів було встановлено, що земельна ділянка змінила конфігурацію, внаслідок чого зменшилася з 1,80 на 1,7877 га. В зв'язку зі зміною площі земельної ділянки державний акт не є чинним, однак є факт належності позивачу на праві власності земельної ділянки. Статтею ст.182 ЦК України, ст.126 ЗК України, ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень", передбачено, що право власності на земельну ділянку підлягає державній реєстрації в установленому законодавством порядку. Відповідно до п.4 "Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень" затвердженого Постановою КМ України за №703 від 22.06.2011р., державна реєстрація речових прав на земельні ділянки проводиться після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Згідно із ст.21 Закону України "Про Державний земельний кадастр", відомості про межі земельної ділянки та її площу вносяться до Державного земельного кадастру на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Судом встановлено, що внаслідок зміни конфігурації на сусідніх земельних ділянках, фактична площа належної позивачу земельної ділянки зменшилася з 1,80 на 1,7877 га, що є меншою від площі земельної ділянки зазначеної у державному акті ЗК-II №026757. За змістом ст.107 ЗК України, відновлення фактичних меж згідно фактичного землекористування має пріоритетне значення при визначенні площі земельної ділянки у разі неможливості її визначення на підставі відомостей земельно-кадастрової документації. Згідно із ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Крім того, при перевірці, документів було виявлено розбіжності, а саме в державному акті на право приватної власності на землю серії ЗК-II №026757, її прізвище та ім'я зазначено як "[PERSON]", а згідно паспорту громадянина України [NUMBER], виданого 28.07.1999 року Берегівським РВ УМВС, її правильне прізвище та ім'я "[PERSON]". Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином у суду достатньо правових підстав для прийняття рішення про задоволення позовних вимог [PERSON], оскільки такі підтверджені належними і допустимими доказами, а вирішення питання щодо набуття права власності на земельну ділянку у судовому порядку надасть можливість позивачу реалізувати своє гарантоване Основним Законом (ст.13) право та провести державну реєстрацію земельної ділянки в установленому порядку, із урахуванням фактичної площі земельної ділянки та дійсних на даний час обставин.

Outcome: approved