Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

12.05.2020 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що заочним рішенням Локачинського районного суду від 03.03.2016 року у справі №160/61/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів присуджено стягувати з нього в користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 22.02.2016 року і до досягнення ними повноліття. На виконання рішення суду Локачинським районним судом видано виконавчий лист від 15.03.2016 року. Про існування вказаного вище рішення суду і виконавчого провадження він дізнався лише в кінці грудня 2019 року. У зв`язку із тим, що позивачу не було відомо про розгляд справи та рішення суду про стягнення аліментів виникла заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 75714,4 грн. за період з 22 лютого 2016 року по 1 лютого 2020 року. Внаслідок нещасного випадку при виконанні службових обов`язків 31.08.2015 року позивач отримав поранення. Наказом Головного управління Національної поліції у м.Києві "Щодо особового складу" від 31.05.2018 року №530 о/с його звільнено зі служби в поліції згідно з пунктом 2 (через хворобу) частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію". Після проходження оглядів МСЕК йому було встановлено 2 групу інвалідності. Таким чином, після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів погіршилось матеріальне становище платника аліментів та його стан здоров`я. Стягнення аліментів в частці від заробітку перешкодить платнику аліментів підтримувати стан здоров`я, виконувати програми реабілітації та брати участь у додаткових витратах на дітей в об`ємах, в яких платник аліментів здійснював таку участь до моменту, коли дізнався про рішення про стягнення аліментів. Просить зменшити розмір аліментів, присуджених заочним рішенням Локачинського районного суду від 03.03.2016 року у справі №160/61/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення ними повноліття. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю із підстав, зазначених у позовній заяві, просить позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити. Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, судом встановлено наступне. Заочним рішенням Локачинського районного суду від 03.03.2016 року присуджено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 22.02.2016 року і до досягнення ними повноліття (а.с. 21, 22). На виконання рішення суду Локачинським районним судом видано виконавчий лист і 10.05.2018 року постановою Локачинського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області відкрито виконавче провадження № 56361777 по стягненню аліментів (а.с.11, 26, 27). Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції у м.Києві "Щодо особового складу" від 31.05.2018 року №530 о/с [PERSON] звільнено зі служби в поліції згідно з пунктом 2 (через хворобу) частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (а.с.7). Згідно із довідкою Управління праці та соціального захисту населення Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 13.12.2019 року №214 позивачу було встановлено статус особи з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи (а.с. 14). Отже, після винесення рішення суду про стягнення аліментів стан здоров`я позивача погіршився, а також змінився його майновий стан у зв`язку із звільненням з роботи. Однак, звертаючись до суду з даним позовом платник аліментів обґрунтував свої вимоги положеннями ст.192 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), при цьому просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідачки, шляхом зміни способу їх стягнення з 1/3 частини на тверду грошову суму в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Разом з тим, ст. 192 СК України передбачає можливість зміни розміру аліментів, а не способу їх стягнення. Проаналізувавши норми СК України, зокрема, ч.3 ст.181 СК України судом встановлено, що право вибору способу стягнення аліментів надано тому з батьків, з ким проживає дитина, а визначений рішенням суду спосіб стягнення аліментів може бути змінений лише за позовом одержувача аліментів. Оскільки позивач є платником аліментів, які присуджені у частці від його доходу, а не у твердій грошовій сумі, тому він таким правом не наділений. Таке положення ч.3 ст.181 СК України повністю відповідає, перш за все, інтересам дитини, а також особи, з якою дитина проживає. У даній справі сторони не заперечують, що діти проживають із відповідачем. Таким чином, суд дійшов висновку, що посилання позивача на положення ст.192 СК України, як на підставу заявлених ним вимог, є необгрунтованим, адже позивач, як платник аліментів, має право звернутися з позовом про зміну розміру стягнутих рішенням суду аліментів, але в межах визначеного таким рішенням способу їх стягнення. В той час, позивач просить зменшити розмір аліментів, змінивши спосіб їх стягнення, посилаючись на погіршення свого майнового стану та стану здоров`я, а тому у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed