Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] міськрайонний центр зайнятості предявив до суду позов до відповідача [PERSON], про стягнення заборгованості на загальну суму 5659, 46 гривень, зокрема: по отриманій допомозі по безробіттю та матеріальній допомозі у період професійного навчання на суму 5489, 67 гривень та витрати на професійне навчання в розмірі 169, 79 гривень. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що із 18 червня 2010 року по 28 жовтня 2010 року [PERSON] перебував на обліку в [PERSON] міськрайонному центрі зайнятості та отримав допомогу по безробіттю та матеріальну допомогу у період професійного навчання в розмірі 5489, 67 гривень. Окрім цього, згідно направлення та за рахунок центру зайнятості [PERSON] проходив професійне навчання в [PERSON] Національному технічному університеті ім. І. Пулюя за напрямком менеджмент малого підприємництва з 09 серпня 2010 року по 20 серпня 2010 року. Витрати на навчання [PERSON] становлять 169,79 року. У процесі виконання Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики № 60/62 від 13 лютого 2009 року (далі Порядок № 60/62) установлено, що з 26 січня 1995 року [PERSON] зареєстрований як фізична-особа підприємець. Однак, повідомивши відповідача про необхідність повернення отриманої ним допомоги, в добровільному порядку відповідач її не повернув. У звязку з викладеним, просять стягнути з відповідача незаконно одержану допомогу по безробіттю та суму виплаченої матеріальної допомоги у період професійного навчання, а також судові витрати у справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій вказав ,що позовні вимоги визнає в повному обсязі , також, просить суд , врахувавши його важке матеріальне становище, спричинене тим, що упродовж тривалого часу у нього немає постійного місця роботи, розстрочити йому виконання рішення суду на шість місяців. Судом установлено, що за власноручною заявою поданою особисто [PERSON] від 11 червня 2010 року йому було надано статус безробітного із 18 червня 2010 року з виплатою допомоги по безробіттю відповідно до Закону України Про зайнятість населення та Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття. 02 серпня 2010 року між [PERSON] обласним центром зайнятості та [PERSON] національним технічним університетом імені [PERSON] укладено договір №ПН/02-53/10 предметом якого є підвищення кваліфікації 25 осіб (список осіб направлених на професійне навчання, додаток №1) за навчальною програмою Менеджмент малого підприємництва зі строком навчання з 09 серпня 2010 року по 20 серпня 2010 року. 06 серпня 2010 року між [PERSON] міськрайонним центром зайнятості та [PERSON] укладено договір №350-10, предметом якого є направлення [PERSON] на підвищення кваліфікації в [PERSON] національний технічний університет імені [PERSON] за програмою Менеджмент малого підприємництва з терміном навчання 0,39 місяців (105 годин). Згідно наказу №5-06 Про зарахування на курси підвищення кваліфікації за програмою Менеджмент малого підприємництва від 09 серпня 2010 року [PERSON] зараховано на навчання з 09 серпня 2010 року по 20 серпня 2010 року для підвищення кваліфікації за програмою Менеджмент малого підприємництва. Відповідно до розрахунку вартості професійного навчання [PERSON] №ОЦ-04/1277/0/16-08-18 виданого [PERSON] обласним центром зайнятості 08 квітня 2016 року на імя директора [PERSON] міськрайонного центру зайнятості [PERSON], загальна вартість професійного навчання [PERSON] за напрямком Менеджмент малого підприємництва з терміном навчання з 09 серпня 2010 року по 20 серпня 2010 року становить 169, 79 гривень. 12 березня 2016 року на засіданні комісії з розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплати матеріального забезпечення [PERSON] міськрайонного центру зайнятості, відповідно до протоколу № 16 ухвалено провести звірку інформації безпосередньо у державного реєстратора стосовно [PERSON] та за результатах прийняти відповідне рішення. Наказом директора [PERSON] міськрайонного центру зайнятості №66 Д від 14 березня 2016 року "Про розслідування страхових випадків" зобовязано начальника відділу взаємодії з роботодавцями [PERSON] забезпечити перевірку факту реєстрації як суб'єкта підприємницької діяльності відповідача . Розслідуванням установлено, що [PERSON] приховав відомості про те, що він був зареєстрований як фізична особа - підприємець з 26 січня 1995 року, що підтверджується актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" №144 від 14 березня 2016 року. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань [PERSON] був зареєстрований як фізична-особа підприємець з 26 січня 1995 року, вид діяльності роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами. Роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах, діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування. Постачання готових страв для подій. Постачання інших страв. 15 березня 2016 року [PERSON] міськрайонним центром зайнятості направлено [PERSON] повідомлення за №03/828, згідно якого повідомило відповідача [PERSON] про те, що [PERSON] міськрайонним центром зайнятості встановлено факт реєстрації [PERSON] як фізичної особи підприємця з 26 січня 1995 року та запропоновано відвідати [PERSON] міськрайонниий центр зайнятості до 04 квітня 2016 року та надати пояснення або зробити свої зауваження з даного приводу. Довідкою №1126 виданою [PERSON] міськрайонним центром зайнятості 07 квітня 2016 року на імя [PERSON] стверджується, що [PERSON] був зареєстрований як безробітний в [PERSON] міськрайонному центрі зайнятості з 18 червня 2010 року, дата припинення реєстрації 28 жовтня 2010 року. Дохід за період з 18 червня 2010 року по 28 жовтня 2010 року становить 5489, 67 гривень. 12 квітня 2016 року [PERSON] міськрайонним центром зайнятості прийнято наказ №89 Д, згідно якого [PERSON]зобовязано повернути протягом 15-ти календарних днів грошові кошти у сумі 5489, 67 гривень за період перебування на обліку як безробітним з 18 червня 2010 року по 28 жовтня 2010 року. 12 квітня 2016 року [PERSON] міськрайонним центром зайнятості направлено [PERSON] повідомлення за № 07/1111 разом з наказом про повернення коштів №89 Д від 12 квітня 2016 року та розрахунком вартості професійного навчання [PERSON] №ОЦ-04/1277/0/16-08-18 від 08 квітня 2016 року з пропозицією повернути протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення грошові кошти в розмірі 5659, 46 гривень, з яких: 5489, 67 гривень допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійного навчання та 169, 79 гривень витрати на професійне навчання. Згідно викладених у позові обставин, на вказані повідомлення відповідач [PERSON] не надав відповіді, не прибув у [PERSON] міськрайонний центр зайнятості та у добровільному порядку не повернув кошти в сумі 5659, 46 на розрахунковий рахунок позивача. Суд, проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі Згідно із вимогами ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідно п.7 ч.1 ст. 1 Закону України Про зайнятість населення зайнятість - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов'язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім'ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб'єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно. Згідно до п. 2 ст. 1 Закону України Про зайнятість населення безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Частиною 1 ст. 4 Закону України Про зайнятість населення визначено, щодо зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну і (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно- технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. За таких обставин, [PERSON] в період перебування на обліку в центрі зайнятості та отримання допомоги по безробіттю відносився до категорії зайнятого населення, відповідно до норм ст. 4 Закону України Про зайнятість населення, оскільки був зареєстрований як фізична особа-підприємець. Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, допомога по безробіттю є видом забезпечення за цим Законом. Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України "Про зайнятість населення" відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Частиною 2 ст. 36 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття визначено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики № 60/62 від 13.02.2009 року, розслідування здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час реєстрації та протягом перебування на обліку як безробітного. Згідно з ч. 3ст. 36 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, передбачено стягнення суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до п. 6 Порядку розслідування страхових випадків та виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики № 60/62 від 13.02.2009 року у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. На підставі викладеного, суд приходить до переконання що позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом стягнення з відповідача на користь позивача суму отриманої ним допомоги по безробіттю та матеріальної допомоги у період професійного навчання в розмірі 5489, 67 гривень, а також витрати на професійне навчання в сумі 169,79 гривень, всього загальною сумою 5659,46 гривень. Крім того, в силу вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 1378 гривень. Щодо заяви відповідача про розстрочення виконання судового рішення, суд зазначає наступне. Статтею 217 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. У своїй заяві відповідач [PERSON] просить розстрочити виконання рішення суду терміном на шість місяців, покликаючись на важке матеріальне становище, оскільки впродовж тривалого часу немає постійного місця роботи. За вказаних обставин, зважаючи на те, що сума, яка підлягає до сплати становить 7037, 46 гривень, суд вважає за можливе розстрочити виконання рішення суду на шість місяців в наступному порядку: 6867,67 гривень, з яких 5489,67 гривень заборгованості по виплаченій допомозі по безробіттю та матеріальної допомоги у період професійного навчання та 1378 гривень судового збору, що підлягають стягненню на розрахунковий рахунок [PERSON] міськрайонного центру зайнятості №37171300901002 Банк ГУДСКУ у Тернопільській області, МФО 838012, код ЄДРПОУ 14029303 розстрочити на строк шість місяців, до 25 липня 2017 року шляхом сплати щомісячних платежів в розмірі 1144,62 гривень, також витрати на професійне навчання в розмірі 169,79 гривень, які підлягають стягненню на розрахунковий рахунок [PERSON] обласного центру зайнятості №37171301901001 Банк ГУДСКУ у Тернопільській області МФО 838012, код ЄДРПОУ 05392691 окремим платіжем. На підставі викладеного та

Outcome: approved