Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

ПАТ «ПРОСТО-страхування» 06 жовтня 2014 року звернулося до Святошинського районного суду м. Києва із позовом про відшкодування затрат по виплаті страхового відшкодування з [PERSON], мотивуючи позов тим, що 30 квітня 2013 року Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» та [PERSON] уклали договір, поліс № АЕ/0941310 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «MAN LE180», реєстраційний номер [NUMBER]. 13 грудня 2013 року на просп. Перемоги при з'їзді на вул. Кільцева дорога в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода між автомобілями «Peugeot»,реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] та автомобілем «Lexus IS 350», реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] та застрахованим автомобілем «MAN LE 180», реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON]. 19 грудня 2013 року [PERSON] звернувся до АТ «ПРОСТО-Страхування» із повідомленням про настання страхового випадку внаслідок пошкодження його власності автомобіля «Lexus IS 350», реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок дорожнього-транспортної пригоди у розмірі 6740.30 грн. Відповідно до платіжного доручення № 7890 від 15 квітня 2014 року та заяви на виплату готівки № 35494 від 28 квітня 2014 року АТ «ПРОСТО-страхування» виплатило страхове відшкодування в розмірі 6230.30 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав відповідні пояснення, проти заочного розгляду справи та винесенні по справі заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив. Суд, з урахуванням думки представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи у відсутності відповідача, вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, досліджуючи матеріали справи, суд бере до уваги наступне. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 10 січня 2014 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП і визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 13 грудня 2014 року, в результаті якої пошкоджено автомобіль «Лексус», державний номерний знак [NUMBER] (а.с. 12). Постанова Святошинського районного суду м. Києва набрала законної сили станом на 03 березня 2014 року. 30 квітня 2013 року Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» та [PERSON] уклали договір, поліс № АЕ/0941310 обов'язкового страхування ці вільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «MAN LE180», реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 4 - поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності). Відповідно до платіжного доручення № 7890 від 15 квітня 2014 року та заяви на виплату готівки № 35494 від 28 квітня 2014 року АТ «ПРОСТО-страхування» виплатило страхове відшкодування в розмірі 6230.30 грн. [PERSON] (а.с. 26 платіжне доручення, заява про видачу готівки). Відповідно до ст. 4 Закону України "Про страхування" страхування транспортного засобу належить до майнового страхування. Згідно з ч. 1 ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, а згідно пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.92 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" вказано, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК Україна шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Докази, щодо добровільного відшкодування матеріальної шкоди [PERSON] завданої в результаті ДТП, в матеріалах справи відсутні. Розподіляючи судові витрати суд виходить зі змісту вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, а саме стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved