Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

26 травня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, уточненим в подальшому, до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Харківської філії ПАТ «Укртелеком», третя особа що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача : [PERSON] про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що наказом Харківської Дирекції ВАТ «Укртелеком» № 13-130 від 26 жовтня 2000 року він був призначений виконуючим обов'язки начальника центру електрозв'язку №6 Харківської дирекції ВАТ «Укртелеком, а з 13.04.2001 року працює на посаді начальника цеху телекомунікаційних послуг №6. В подальшому назва змінилась на Харківська філія ПАТ «Укртелеком» та наказом № 35-03-1050 від 05.07.2012 року його було затверджено на посаді начальника цеху телекомунікаційних послуг №6 Харківської філії ПАТ «Укртелеком». Наказом директора Харківської філії ПАТ «Укртелеком» [PERSON] № 369 від 22 квітня 2014 року був звільнений з роботи за одноразове грубе порушення трудових обов'язків згідно п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України. Вважає вказаний наказ незаконним, оскільки не вчиняв жодних дисциплінарних проступків, не порушував трудової дисципліни та належним чином і в повному обсязі виконував всі свої посадові обов'язки. Крім того дисциплінарне стягнення було накладено за межами строків для застосування дисциплінарного стягнення, встановлених ст. 148 КЗпП України. Незаконним звільненням йому була завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що він безпідставно був позбавлений права на отримання заробітку, внаслідок чого змушений був прикладати додаткові зусилля для організації свого життя та життя сім»ї, хвилювання за матеріальне становище сім»ї тримало його в постійній нервовій та психологічній напрузі. Незаконне звільнення відбулось за декілька років до виходу на пенсію, та стало причиною неможливості працевлаштуватись за спеціальністю за місцем проживання, оскільки підприємство відповідач є єдиним підприємством цієї галузі в Харківській області. Просить поновити його на роботі на посаді начальника станційно-лінійної дільниці №3 у м. Ізюмі Харківської філії ПАТ «Укртелеком» з 22 квітня 2014 року. Стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 33481,71 грн. та моральну шкоду в сумі 15 000 грн, допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та виплаті середнього заробітку за один місяць. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали. Представник відповідача Самойленко Н.П. позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що підставою для звільнення стали результати розгляду господарської справи №922/3803/13 за позовом ФОП [PERSON] до ПАТ «Укртелеком» в особі Харківської філії про стягнення збитків в сумі 410 760,21 грн. та судового збору у розмірі 8 215,21 грн., за договором оренди №26 від 04.12.2009 р., який укладено між ВАТ «Укртелеком» в особі начальника Центру електрозв'язку №6 Харківської філії ВАТ «Укртелеком» [PERSON] (Позивач) та ФОП [PERSON] За результатами розгляду справи №922/3803/13 у суді першої інстанції, 23.10.2013 року господарський суд Харківської області ухвалив рішення, яким первісний позов ФОП [PERSON] до ПАТ "Укртелеком" в особі Харківської філії ПАТ "Укртелеком" про стягнення коштів - задовольнив. Згідно рішення суду з ПАТ "Укртелеком" в особі Харківської філії на користь ФОП [PERSON] було стягнено грошові кошти в сумі 410 760,21 грн. та судовий збір у розмірі 8 215,21 грн. У задоволенні зустрічної позовної заяви ПАТ "Укртелеком" в особі Харківської філії ПАТ "Укртелеком" до ФОП [PERSON] про визнання недійсним договору про оренду майна товариства №26 від 04.12.2009 року було відмовлено. 12.12.2013р. Харківським апеляційним господарським судом було ухвалено нове рішення у справі № 922/3803/13, яким рішення господарського суду Харківської області від 23.10.2013 року скасовано, у задоволенні позовних вимог за первісним позовом ФОП [PERSON] відмовлено, зустрічні позовні вимоги ПАТ «Укртелеком» задоволено: визнано недійсним договір оренди нерухомого майна товариства №26 від 04.12.2009р. Таким чином, Харківським апеляційним господарським судом визначено працівника ПАТ «Укртелеком», яким було допущено грубе порушення своїх трудових обов'язків, прав та інтересів товариства, був встановлений факт перевищення позивачем обсягу повноважень, наданих йому відповідно до Положення та довіреності, внаслідок чого були грубо порушені права та інтереси товариства та могла бути завдана значна матеріальна шкода у розмірі 410 760,21 грн. Таким чином, з врахуванням періодів тимчасової непрацездатності позивача, що підтверджуються відповідною довідкою, звільнення позивача було здійснено з дотриманням строків, встановлених нормами ст. 148 КЗпП України. Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, позивачем не надано жодного доказу в підтвердження факту заподіяння йому моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру та не визначено, з чого він виходить при визначенні розміру моральної шкоди, не надано доказів причинного зв'язку між діями відповідача та моральними чи фізичними стражданнями позивача. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причину неявки не повідомив. Вислухавши позивача, представників позивача та відповідача, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Наказом Харківської Дирекції ВАТ «Укртелеком» № 13-53 від 13.04.2001 року позивач [PERSON] був призначений начальником центру електрозв'язку №6 Харківської Дирекції ВАТ «Укртелеком» з 13 квітня 2001 року, з посадовим окладом згідно штатного розкладу.(а.с.132) Наказом Харківської філії ВАТ «Укртелеком» № 35-03-729 від 31.12.2009 року [PERSON] був призначений виконуючим обов'язки начальника цеху телекомунікаційних послуг №6 Харківської філії ВАТ «Укртелеком» з 04 січня 2010 року, з посадовим окладом згідно штатного розкладу.(а.с.133) В подальшому назва змінилась на Харківська філія ПАТ «Укртелеком» та наказом № 35-03-1050 від 05.07.2012 року [PERSON] було затверджено на посаді начальника цеху телекомунікаційних послуг №6 Харківської філії ПАТ «Укртелеком» з посадовим окладом згідно штатного розкладу.(а.с.134) Наказом директора Харківської філії ПАТ «Укртелеком» [PERSON] № 369 від 22 квітня 2014 року [PERSON] був звільнений з роботи за одноразове грубе порушення трудових обов'язків згідно п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України. Відповідно до вказаного наказу : 23 жовтня 2013 року господарським судом Харківської області ухвалено рішення у справі №922/3803/13, яким: · первісний позов Фізичної особи - підприємця [PERSON] до Публічного акціонерного товариства пУкртелеком" в особі Харківської філії про стягнення коштів задоволено та стягнено з Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Харківської філії на користь Фізичної особи - підприємця [PERSON] грошові кошти в сумі 410 760,21 грн. та судовий збір у розмірі 8 215,21 грн.; · у задоволенні зустрічної позовної заяви Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Харківської філії до Фізичної особи - підприємця [PERSON] про визнання недійсним договору про оренду майна товариства №26 від 04.12.2009 року (далі Спірний договір) відмовлено. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції та з метою захисту прав і законних інтересів товариства, 1 листопада 2013 року відділом правового забезпечення до Харківського апеляційного господарського суду була подана апеляційна скарга на рішення господарського суду Харківської області від 23.10.2013 р. у справі №922/3803/13. 12 грудня 2013 року Харківський апеляційний господарський суд ухвалив рішення у справі №922/3803/13, яким рішення господарського суду Харківської області від 23.10.2013р. скасував та прийняв нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ФОП [PERSON] відмовлено повністю, позовні вимоги ПАТ «Укртелеком» про визнання договору про оренду майна товариства №26 від 04.12.2009 року недійсним - задоволені. Відповідно до ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, постанова Харківського апеляційного господарського суду у справі №922/3803/13 набрала законної сили з дати її прийняття, тобто з 12.12.2013р. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду зокрема встановила в діях начальника ЦЕЗ №6 [PERSON] перевищення його повноважень під час підписання Спірного договору, що стало підставою для визнання Спірного договору - недійсним. Окрім того, без відповідного письмового дозволу директора Харківської філії, із перевищенням своїх повноважень визначених Положенням про Центр та довіреністю від 23.12.2008р., начальник ЦЕЗ №6 [PERSON] також здійснив погодження проектної документації. Договір оренди №26 від 04.12.2009 року для супроводження до Харківської філії не передавався, в зв'язку з чим, по Спірному договору в бухгалтерському обліку нарахування з орендної плати, витрат за комунальні послуги, витрат по електроенергії та відшкодуванню витрат зі сплати земельного податку, як це передбачено умовами Спірного договору, не відбувалось. Отже, Харківський апеляційний господарський суд, враховуючи обставини справи та норми права, встановив факт перевищення повноважень під час підписання Спірного договору начальником Центру електрозв'язку №6 (м. Ізюм) [PERSON] та визнав недійсним Договір оренди нерухомого майна товариства від 04.12.2009р. №26. Винні дії керівника структурного підрозділу [PERSON] щодо погодження проектної документації з перевищенням своїх повноважень і укладення Спірного договору на неприйнятних умовах для Товариства, умови якого грубо порушують права і законні інтереси останнього, привели до шкідливих та негативних наслідків: подачі до господарського суду Харківської області ФОП [PERSON] позову про стягнення з Товариства збитків у розмірі 410 760,21 грн.; · нанесення шкоди майну Товариства під час проведення ФОП [PERSON] не узгоджених робіт в нежитлових приміщеннях, які фактично використовувала остання без відповідного договору оренди, що полягає у здійсненні додаткових витратах для Товариства по відновленню пошкодженого майна; · виток службової інформації з підприємства, що полягає у передачі внутрішньої службової переписки без відповідного запиту ФОП [PERSON] яку остання використала під час розгляду справи для іахисту своїх позовних вимог про стягнення збитків з Товариства у розмірі 110760,21грн. Окремо слід зазначити, що в результаті грубого порушення своїх рудових обов'язків начальником Цеха телекомунікаційних послуг №6 [PERSON], Товариству ймовірно могла бути завдана значна матеріальна шкода у розмірі 410760,21 грн. Встановлені обставини судом вказують на те, що зазначені дії керівника структурного підрозділу Харківської філії ПАТ «Укртелеком» [PERSON] мають характер одноразового грубого порушення трудових обов'язків, що значені його трудовим договором та встановлені Правилами внутрішнього трудового розпорядку Товариства, Положенням про ЦЕЗ №6, та є обгрунтована наявність всіх ознак порушення, визначеного як підстава звільнення у п. 1 ч.. 1 ст. 41 КЗпП України. Відповідно до положень Правил внутрішнього трудового розпорядку Товариства, працівник зобов'язаний докладати максимум зусиль для забезпечення інтересів товариства, виконувати посадові обов'язки, покладені на нього трудовим договором та неухильно додержуватися вимог законодавства України. Обсяг повноважень начальника Центру були встановлені Положенням про центр електрозв'язку №6 і довіреністю на здійснення юридичних дій від імені товариства. Керівництвом Центру на принципах единоначальства здійснював начальник центру, який відповідно до п. 3.2 Положення у своїй діяльності повинен був керуватись чинним законодавством, Статутом Товариства, Положенням про філію, Положенням про ЦЕЗ №6, іншими внутрішніми нормативними документами, рішеннями, прийнятими загальними зборами акціонерів Товариства, Спостережною радою та Правлінням Товариства, наказами і розпорядженнями Філії. (са.с.3-5) Рішенням Харківського апеляційного господарського суду від 12 грудня 2013 року за позовом ФОП [PERSON] до ПАТ «Укртелеком» в особі Харківської філії ПАТ «Укртелеком» про стягнення коштів та зустрічним позовом ПАТ «Укртелеком» в особі Харківської філії ПАТ «Укртелеком» до фізичної особи підприємця [PERSON] про визнання недійсним договору оренди майна товариства №26 від 04.12.2009 року в задоволенні позовних вимог за первісним позовом відмовлено,зустрічні позовні вимоги ПАТ «Укртелеком» задоволено, визнано недійсним договір оренди нерухомого майна № 26 від 04.12.2009 року (а.с.122-131) Відповідно до п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» і п.1ч.1 ст.41 КЗпП України трудовий договір з керівним працівником може бути розірваний у разі одноразового грубого порушення ним трудових обов'язків. Звільнення із цієї підстави може проводитись з додержанням передбаченого статтями 148, 149 КЗпП порядку застосування дисциплінарного стягнення. Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Зокрема, при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен з»ясувати , чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалося вже за вчинений проступок дисциплінарне стягнення, а також урахувати ступінь тяжкості проступку, заподіяну ним шкоду, обставини за яких його вчинено, і попередню роботу працівника. Таким чином, у судовій практиці початок перебігу строку застосування дисциплінарного стягнення пов'язується з виявленням проступку посадовою особою, до обов'язків якої входить контроль за додержанням трудової дисципліни, а не тільки керівником установи чи підприємства. Як вбачається з матеріалів справи, фізична особа підприємець [PERSON] 16 травня 2013 року звернулась до Господарського суду Харківської області з позовом Харківської філії ВАТ «Укртелеком», центру електрозв»язку №6 про стягнення вартості поліпшення орендованого приміщення, посилаючись на договір № 26 оренди нерухомого майна товариства від 04.12.2014 року (с.с.207) Ухвалою Господарського суду Харківської області від 18 травня 2013 року порушено провадження у справі № 922/1975/13 за вказаним позовом, та справа призначена до розгляду 30 травня 2013 року (с.с.208) 30 вересня 2013 року до Господарського суду Харківської області надійшла зустрічна позовна заява ПАТ «Укртелеком» в особі Харківської філії ПАТ «Укртелеком» до фізичної особи підприємця [PERSON] про визнання недійсним договору оренди майна товариства №26 від 04.12.2009 року, який ухвалою господарського суду Харківської області від 02 жовтня 2013 року прийнято до спільного розгляду із первісним позовом (а.с.114) В ході розгляду справи, в судових засіданнях представник ПАТ «Укртелеком» в особі Харківської філії ПАТ «Укртелеком» наполягав на задоволенні зустрічного позову, зазначив, що договір про оренду майна товариства № 26 від 04.12.2009 року є недійсним, оскільки начальник Центру електрозв'язку №6 (тобто позивач у вказаній справі [PERSON]) вийшов за межі повноважень наданих йому довіреністю № 6324 від 23.12.2008 року та посилаючись на ст.15,203,215,241, ЦК України просив визнати вказаний договір недійсним.(а.с.115) Отже, про наявність договору № 26 від 04.12.2009 року відповідачеві достовірно стало відомо в травні 2013 року та вже 30 вересня 2013 року відповідач вважав договір про оренду майна товариства № 26 від 04.12.2009 року недійсним, укладеним начальником Центру електрозв'язку №6 [PERSON] за межами повноважень наданих йому довіреністю № 6324 від 23.12.2008 року (а.с.174-176) Таким чином посилання представника відповідача на те, що про скоєння позивачем [PERSON] дисциплінарного проступку відповідачеві стало відомо після ухвалення рішення Харківським апеляційним господарським судом 12.12.2013 року спростовується доказами наявними в матеріалах справи. Отже, звільнення позивача [PERSON] відбулось з порушенням строків застосування дисциплінарного стягнення, оскільки вже 30 вересня 2013 року відповідач вважав договір про оренду майна товариства № 26 від 04.12.2009 року недійсним, укладеним [PERSON] за межами наданих йому повноважень. Відповідно до наказів ПАТ «Укртелеком» від 01.10.2014 року №518 «Щодо організаційної структури філій ПАТ «Укртелеком» та від 16.10.2014 року № 543 «Про внесення змін до штатного розпису філій ПАТ «Укртелеком» Цех електрозв'язку №6 було реорганізовано та створено Станційно-лінійну дільницю №3 м. Ізюм Районного центру телекомунікацій № 328 м. Балаклія і Центр обслуговування абонентів №6 м.Ізюм Відділу продажів масового сегменту Департаменту розвитку масового сегменту Харківської філії ПАТ «Укртелеком» (а.с. 102,103) Положеннями статті 235 КЗпП України передбачено, що в разі звільнення працівника без законної підстави, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Аналізуючи положення вказаної статті поновлення працівника на іншій посаді чинним законодавством не передбачено. Зважаючи на це позивач повинен бути поновлений на посаді начальника цеху телекомунікаційних послуг №6 Харківської філії ПАТ «Укртелеком». Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ч.2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Оскільки позивача було звільнено 22 квітня 2014 року, час вимушеного прогулу на день постановлення рішення суду складає 9 місяців. Як вбачається з довідки ПАТ «Укртелеком» середньомісячна заробітна плата позивача [PERSON] складає 3720,19 грн. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 33481,71 грн. ( 3720,19 х 9 = 33881,71) Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, то відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться уразі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивач вказує , що незаконним звільненням йому була завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що він безпідставно був позбавлений права на отримання заробітку, внаслідок чого змушений був прикладати додаткові зусилля для організації свого життя та життя сім»ї, хвилювання за матеріальне становище сім»ї тримало його в постійній нервовій та психологічній напрузі. Незаконне звільнення відбулось за декілька років до виходу на пенсію, та стало причиною неможливості працевлаштуватись за спеціальністю за місцем проживання, оскільки підприємство-відповідач є єдиним підприємством цієї галузі в Харківській області. У Постанові Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995р. змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду № 5 від 25.05.2001р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначається, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Оскільки звільнення відповідача відбулось без законної підстави, з порушенням строків застосування дисциплінарного стягнення, що потягло втрати немайнового характеру внаслідок моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків що вимагають від останнього додаткових зусиль для організації свого життя його вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в сумі 5000 грн. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання судового рішення в частині поновлення на роботі. Негайне виконання судового рішення про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу чинним законодавством не передбачене. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, оскільки позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнений від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, пропорційно до задоволеної частини вимог. Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Таким чином, з відповідача підлягає до стягнення на користь держави судовий збір за ставкою, встановленою для подання заяв майнового характеру в сумі 334,81 грн. та немайнового характеру в сумі 243,60 грн., а всього 578,31 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved