Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

23.07.2014 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати за нею право на земельну частку (пай) з земель колективної власності КСП "Україна" в порядку спадкування після батька - [PERSON], померлого [INFO]. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що її батько з 11.05.1966 року до 16.01.1986 року працював в колгоспі "Дружба народів". В травні 1989 року відбулося розукрупнення колгоспу й утворено колгосп "Україна". В лютому 1993 року колгосп "Україна" реформований в КСП "Україна". З метою придбання цілісного майнового комплексу КСП "Україна" як об"єкта приватизації у колективну власність, членами трудового колективу цього підприємства було створено Товариство покупців, учасником якого був і [PERSON] 25.07.1996 року КСП "Україна" було видано державний акт на право колективної власності на землю і на всіх працівників цього підприємства оформлено сертифікати на земельну частку (пай). Разом з тим, земельні сертифікати працівники КСП "Україна" на руки не одержували, їх було передано на відповідальне зберігання голові цього підприємства. У 2000 році в с.Баранівка Золочівського району Харківської області було створено сільськогосподарське акціонерне товариство "Колос", у статутний фонд якого без відома і згоди селян було внесено земельні сертифікати КСП "Україна" в обмін на акції СЗАТ "Колос", в результаті чого селяни були безпідставно позбавлені права на отримання своєї частки у приватну власність. [INFO] [PERSON], заповівши все своє майно своїй дружині [PERSON] (матері позивачки), померлій [INFO], яка спадщину фактично прийняла, оскільки на час смерті [PERSON] проживала з ним. Зважаючи на те, що [PERSON] був позбавлений права на земельну частку (пай), [PERSON] як його спадкоємиця також не отримала її у спадок. Про порушення права на земельну частку (пай) свого чоловіка [PERSON] дізналася лише в кінці 2012 року, коли односельчанам почали повертати сертифікати на право на земельну частку (пай) КСП "Україна". Позивачка [PERSON] як спадкомиця першої черги спадщину після [PERSON] прийняла. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надала заяву про слухання справи за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі. Представник відповідача- Золочівської районної державної адміністрації Харківської області в судове засідання не з'явився, про час та дату повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи за його відсутності за наявними у справі матеріалами, покладаючись на розсуд суду. Від представника третьої особи на стороні відповідача - СЗАТ "Колос" надійшла заява про згоду з позовними вимогами [PERSON] та про розгляд справи за відсутності товариства. При цьому вказав про можливість виділення земельної частки (паю) з невиребуваних паїв. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та визначено відповідно до них правовідносини. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] працював в колгоспі "Дружба народів", реорганізованого в колгосп "Україна", а згодом - в КСП "Україна", з 11.05.1966 р. по 01.10.1991 р.р., доказом чого є копія пенсійної справи. Пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени коллективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооператива, сільськогосподарського акціонерного товариства , в тому числі пенсіонери. які раніше працювали в ньому та залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. При паюванні вартість та розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємств, кооперативу, товариства є в рівними. Відповідно до положень п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16 квітня 2004 р. сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділу Х "Перехідні положення" ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. З отриманої від СЗАТ "Колос" інформації встановлено про можливість надати земельну частку (пай) за рахунок невитребуваних паїв. Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Як зазначено у позові строк позовної давності на звернення до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай) позивачем не пропущено, оскільки він дізнався про порушення його права з листа Золочівської районної державної адміністрації Харківської області від 04 вересня 2014 року. №02-20/2333. Судом встановлено та не спростовано представником відповідача, що 25.07.1996 року КСП "Україна" видано державний акт на право колективної власності на землю сільськогосподарського призначення у розмірі 1502,90 га. До списку, доданого до зазначеного державного акту, [PERSON] не включений. За наведених вище обставин суд доходить висновку, що [PERSON] на момент розпаювання земель колективної власності був членом КСП "Україна", на момент передачі землі у колективну власність 25.07.1996 р. та видачі державного акту на право колективної власності на землю був членом вказаного товариства, в зв'язку з чим набув право на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Відповідно до пункту 4 перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов"язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Таким чином, до відносин, що виникли, необхідно застосовувати положення цивільного законодавства, що діяли на момент смерті [PERSON] У відповідності до вимог ст. 529 ЦК УРСР (1963 р.) після [PERSON], померлого [INFO], його дружина [PERSON] спадщину прийняла, проживаючи на момент смерті зі спадкодавцем. [PERSON] померла [INFO] в м.Харкові, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим ВДРАЦС по м.Харкову реєстраційної служби Харківського МУЮ [INFO]. Спадкоємицею першої черги після її смерті є донька - [PERSON], [INFO], доказом чого є свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 23.06.1967 року. У відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України [PERSON] спадщину після [PERSON] фактично прийняла, проживаючи та здійснюючи за останньою догляд до дня її смерті. Статтями 256, 257, 261, 267 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Зважаючи на те, що жодною стороною у справі не зроблено заяви щодо застосування позовної давності, а позивачем надано доказ того, що про порушення права вона дізналася лише наприкінці 2012 року після того, як колишнім членам КСП почали повертати сертифікати на земельні частки (паї), суд не застосовує наслідки пропуску позовної давності. Таким чином, вимоги [PERSON] є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Позивачка не наполягала на стягненні з відповідача судових витрат.

Outcome: approved