Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом та просить визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , жителів [ADDRESS] разом із нею - [PERSON] , а також стягнути з відповідача на її користь понесені витрати з оплати судового збору. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 14 червня 2009 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON] . Від даного шлюбу у них народилися діти: син [PERSON] , [INFO] та дочка - [PERSON] , [INFO] . Проте подружнє життя між сторонами не склалося і рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 09 липня 2018 року їх шлюб було розірвано. Згодом рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 20 листопада 2018 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дітей. Після розірвання шлюбу діти постійно проживають із позивачем, де в будинку створено належні умови для дітей. Син [PERSON] навчається в 4 класі Дубровицького НВК «Ліцей-школа», а донька [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) комбінованого типу № 5 «Світлячок». Позивач приділяє багато уваги вихованню сина та відвідує батьківські збори. Систематично водить доньку в дитячий садок, постійно цікавиться її життям та виконує всі рекомендації вихователів. Також позивач забезпечує дітей всім необхідним, і діти завжди доглянуті та без поважних причин не пропускають навчальні заклади. Позивач піклується про їх фізичний, моральний, духовний розвиток, слідкує за станом здоров`я, обстежує у лікарів та, виконує всі надані рекомендації. Діти проживають в атмосфері любові, турботи і захисту. Сім`я позивача матеріально забезпечена, а позивач офіційно працевлаштована та має постійний дохід. За місцем роботи і проживання характеризується позитивно. На обліку у нарколога та психіатра не перебуває. У свою чергу її колишній чоловік [PERSON] офіційно ніде не працює, та не має постійного доходу. Позивач має намір відпочити з дітьми за кордоном, однак оскільки з відповідачем у неї напружені відносини, на контакт з нею він не йде, а тому може відмовити у наданні нотаріальної згоди для виїзду дітей за межі України. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити із зазначених в ній підстав. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, за відсутністю предмету спору. Представник третьої особи [PERSON] не заперечувала проти задоволення позову, додатково пояснивши, що питання про визначення місця проживання дітей заслуховувалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 27 жовтня 2021 року, за результатами якого прийнято рішення про доцільність визначення місця проживання малолітніх дітей з матір`ю. Вказала, що сім`я [PERSON] матеріально забезпечена. Мати офіційно працевлаштована і за місцем проживання, роботи характеризується позитивно. Під час проведення бесіди з дітьми встановлено, що діти люблять матір і надалі хочуть проживати з нею. Батько дітей [PERSON] не заперечує щодо визначення місця проживання дітей з матір`ю. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що відповідач [PERSON] - це її син. Він неофіційно працює у Республіці Польща та може по декілька місяців там знаходитись. Її син ніколи не заперечував проти того, щоб діти проживали разом із позивачем. Він забирає дітей додому, грається з ними, забезпечує одягом, іграшками. Відповідач дуже любить дітей, піклується про них, а діти люблять його і відносяться до нього дуже добре. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що відповідач - це його син. Ніколи спору між його сином та позивачем відносно місця проживання дітей не було. Син є добрим батьком для дітей, він вчасно сплачує аліменти, купує дітям подарунки, різні речі, забирає дітей. Відповідач не має зареєстрованого місця проживання, проте проживає разом з ними. Відповідач неофіційно працює за кордоном та періодично приїжджає додому. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 09 липня 2018 року було розірвано (а.с.). Від шлюбу мають дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11 січня 2011 року, актовий запис №2 (а.с.7) та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29 вересня 2016 року, актовий запис №104 (а.с.9). Діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що стверджується талоном реєстрації місця проживання від 13 січня 2011 року (а.с.8) та довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 24 жовтня 2016 року (а.с.10). За вищезазначеною адресою також зареєстрована позивач, про що свідчить копія паспорта серії [NUMBER] , виданого 30 липня 2009 року Дубровицьким РВ УМВС України в Рівненській області (а.с.4-5). Згідно рішення Дубровицького районного суду Рівненської області у справі №560/792/18 від 09 лютого 2018 року шлюб [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 14 червня 2009 року виконавчим комітетом Берестівської сільської ради Дубровицького району Рівненської області, актовий запис №7 - розірвано (а.с.14-15). Згідно рішення Дубровицького районного суду Рівненської області у справі №560/1394/18 від 20 листопада 2018 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви з 09 жовтня 2018 року та до досягнення дітьми повноліття з проведенням індексації, відповідно до закону (а.с.11-13). Як вбачається із довідки про склад сім`ї №2/829 від 19 травня 2021 року, виданої виконавчим комітетом Дубровицької міської ради до складу сім`ї [PERSON] входять: син - [PERSON] , [INFO] ; дочка - [PERSON] , [INFO] ; батько - [PERSON] , [INFO] та мати - [PERSON] (а.с.16). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] , 1985 року народження, яка проживає по [ADDRESS] за вказаною адресою мають постійне місце реєстрації: мати - [PERSON] ; син - [PERSON] ; дочка - [PERSON] ; дідусь - [PERSON] та бабуся - [PERSON] . Житловий будинок складається із житлових кімнат, їдальні, кухні, коридору, веранди, ванної кімнати. Є проточна вода, газове та пічне опалення. Також є окрема літня кухня. В будинку чисто, охайно, наявна різна побутова техніка. Кімнати мебльовані. Для дітей відведено окремі спальні місця. Є ігрова кімната в якій є комп`ютер, шафа-купе, диван, письмовий стіл для підготовки уроків, багато дитячої літератури, дитячих іграшок та розвиваючих ігор. Діти забезпечені всім необхідним шкільним приладдям, одягом та взуттям, засобами гігієни та іншим. На подвір`ї для дітей облаштовано зону відпочинку: є великий батут, дитяча гойдалка, альтанка. Сім`я веде господарство, тримають свиней, кіз, домашню птицю, обробляють земельну ділянку. Для виховання дітей створені належні умови (а.с.17-18). Як вбачається із характеристики №2/380 від 19 травня 2021 року, виданої виконавчим комітетом Дубровицької міської ради [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] та займається вихованням дітей. За місцем проживання проявила себе виключно з позитивної сторони. Проживає з дітьми: [PERSON] , 2010 року народження, [PERSON] , 2016 року народження, батьками [PERSON] та [PERSON] (а.с.19). Згідно характеристики №264 від 19 травня 2021 року, виданої ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" з 05 січня 2015 року по даний час працює на посаді фахівця зі страхування Рівненського регіонального управління в ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія". За час роботи зарекомендувала себе, як відповідальний і дисциплінований працівник, проявляла ініціативу, успішно приймала рішення стосовно професійної діяльності, постійно прагнула до самовдосконалення та підвищувала свій професійний рівень (а.с.20). Як вбачається з довідок КНП "Дубровицька міська лікарня" від 25 травня 2021 року, [PERSON] на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває (а.с.26, 27). Згідно довідок №ЦО000000008 від 18 травня 2021 року та №ЦО000000009 від 18 травня 2021 року, виданих ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" дохід [PERSON] за період з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року склав 56615,61 грн., а з 01 січня 2021 року по 30 квітня 2021 року - 28151,96 грн. (а.с.21, 22). Як вбачається з психолого-педагогічної характеристики вихованки середньої групи №10 "Рукавичка" ДНЗ №5 "Світлячок" [PERSON] , [INFO] від 27 травня 2021 року, дитина відвідує дошкільний заклад з 23 квітня 2019 року по даний час. Мама систематично приводить дитину в дитячий садок, постійно цікавиться життям дівчинки в групі, виконує всі рекомендації вихователів. Дівчинка активна, спокійна, емоційно врівноважена (а.с.23). Згідно довідки Дубровицького НВК "Ліцей-школа" Дубровицької міської ради №672 від 24 травня 2021 року [PERSON] , 2010 року народження, дійсно навчається в 4-І класі Дубровицького навчально-виховного комплексу "Ліцей-школа" (а.с.28). Згідно характеристики Дубровицького НВК "Ліцей школа" від 27 травня 2021 року, [PERSON] навчається в НВК "Ліцей-школа" вже четвертий рік. Він на високому рівні оволодів навчальним матеріалом. Хлопчик має багатий словниковий запас. Хлопчик на уроках активний, із задоволенням працює в групах, парах, лідирує у групі, завжди на уроках уважний. Емоційно переживає невдачі, висока самооцінка. Він дуже товариський, має друзів серед однолітків. В класі користується авторитетом. Він завжди має охайний вигляд та приходить в чистому одязі. Він забезпечений всім необхідним шкільним приладдям та речами. Мама забезпечує хлопчика залежно від потреб та багато приділяє уваги вихованню сина, систематично відвідує батьківські збори (а.с.24). Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною, проте у Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року реалізовано принцип примату інтересів дитини понад усім. Відповідно до частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров"я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ст. ст. 1, 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов"язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У рішенні в справі "М.С. проти України" від 11.07.2017 року Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання проте, що найкраще відповідає інтересам дитини, у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому, Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв"язків із сім"єю, крім випадків, коли сім"я є особливо непридатною або неблагополучною; по - друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що є неблагонадійним. Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків. У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Матеріально-побутове забезпечення батьків має враховуватися, але не є визначальним у вирішенні питання про визначення місця проживання дитини, оскільки суди повинні, перш за все, брати до уваги інші критерії, зокрема ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, у тому числі обов`язків по вихованню дитини, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, та виходити із якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку». Згідно ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права і обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов"язків щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування - виконкому Дубровицької міської ради №07-1309 від 27 жовтня 2021 року, [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, під час якого у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дубровицького районного суду від 09 липня 2018 року, їх шлюб було розірвано. Діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір`ю за адресою [ADDRESS] . [PERSON] навчається в 5 класі Дубровицького НВК «Ліцей-школа». Відповідно до характеристики, виданої навчальним закладом, [PERSON] навчається на високому рівні, завжди має охайний вигляд, забезпечений всім необхідним шкільним приладдям. Дитина товариська, має друзів, в класі користується авторитетом. Мати забезпечує дитину залежно від потреб, багато уваги приділяє вихованню сина, відвідує батьківські збори. [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) комбінованого типу № 5 «Світлячок». Відповідно до психолого-педагогічної характеристики, наданої ДНЗ від 27 травня 2021 року фізичний розвиток дитини відповідає віку. Дівчинка активна, спокійна, емоційно врівноважена. Мати систематично приводить дитину в дитячий садок, постійно цікавиться життям, дитини в групі, виконує всі рекомендації вихователів. Сім`я [PERSON] матеріально забезпечена. Мати працює в ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» на посаді фахівця зі страхування та має постійний дохід. За місцем роботи і проживання мати характеризується позитивно. На обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Відповідно до акта оцінки потреб сім`ї, складеного фахівцями КЗ «Центр надання соціальних послуг» від 07 липня 2021 року сім`я [PERSON] соціального супроводу не потребує. Діти забезпечені належним доглядом. Відповідно до акта оцінки потреб сім`ї, складеного фахівцями ЗК «Центр надання соціальних послуг» від 12 липня 2021 року [PERSON] проживає, але не зареєстрований в будинку по [ADDRESS] . На час проведення оцінки потреб сім`ї вдома перебували його батьки [PERSON] та [PERSON] . З їх слів, [PERSON] перебуває за кордоном. Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Дубровицької міської ради від 14 липня 2021 року № 790 [PERSON] , 1985 р.н., проживає без реєстрації за адресою [ADDRESS] . Службою у справах дітей Дубровицької міської ради 28 липня 2021 року обстежено умови проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Під час обстеження встановлено, що вона проживає разом з дітьми та своїми батьками в житловому будинку, який складається з 5 житлових кімнат, їдальні, кухні, ванної кімнати, коридору. В кімнатах чисто, затишно, наявна різна побутова та комп`ютерна техніка. Для дітей відведено окрему кімнату, де облаштовано місця для відпочинку, ігор, підготовки до уроків. Є багато іграшок та розвиваючих ігор. Подвір`я впорядковане. 19 жовтня 2021 року обстежено умови проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Під час обстеження встановлено, що він проживає в будинку батьків без реєстрації. Будинок складається з 3 житлових кімнат, кухні, коридору, ванної кімнати. Кімнати умебльовані, наявна різна побутова техніка. Для дітей є окрема кімната, де створені належні умови: є телевізор, письмовий стіл, диван, крісла, дитячі іграшки. [PERSON] офіційно не працевлаштований, виїжджає на сезонні роботи. Під час проведення бесіди з дітьми встановлено, що діти люблять маму і надалі хочуть проживати разом з нею. Батько [PERSON] не заперечує щодо проживання дітей [PERSON] та [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] . Питання про визначення місця проживання малолітніх [PERSON] , [PERSON] заслуховувалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 27 жовтня 2021 року, за результатами якого прийнято рішення про доцільність визначення малолітніх дітей з матір`ю. Таким чином, Орган опіки та піклування - Виконавчий комітет Дубровицької міської ради вважає за доцільне визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом із матір`ю [PERSON] (а.с.57-59). Суд погоджується з висновком Органу опіки та піклування - Виконавчого комітету Дубровицької міської ради, оскільки висновок є повними, з`ясовувалася думка малолітніх дітей, досліджувалося питання прихильності дітей до кожного із батьків, матеріальне забезпечення батьків, умови проживання, а тому вказаний висновок було ухвалено з метою дотримання інтересів дітей. Судом встановлено, що відповідач проживає в будинку батьків без реєстрації, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває (а.с.68-71), він періодично їздить в Республіку Польща, де неофіційно працевлаштований та може знаходитись декілька місяців. Жодних доказів про неналежне виховання та піклування про дітей їх матір`ю - відповідач не надав. Крім того, як встановлено судом, відповідач не заперечує проти того, щоб діти проживали разом із матір`ю, а діти бажають проживати разом з нею. З долученого представником відповідача - адвокатом Полейком С.П. акту обстеження умов проживання від 19 жовтня 2021 року, який був складений з метою підготовки висновку про визначення місця проживання дітей вбачається, що за адресою: [ADDRESS] проживають: тато - [PERSON] , 1985 року народження, який на даний час не зареєстрований та їздить на сезонні роботи; дід - [PERSON] , 1960 року народження, який є пенсіонером та баба - [PERSON] , 1961 року народження, яка є пенсіонеркою. [PERSON] , який є татом двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] не заперечує щодо проживання дітей разом із матір`ю [PERSON] (а.с.72). Беручи до уваги, що у контексті першочергового врахування інтересів дітей, які переважають над інтересами батьків, ураховуючи встановлені сталі соціальні зв`язки, які склались у малолітніх дітей за місцем проживання та навчання, більшу прихильність до матері, недоцільність порушення стабільності повсякденного життя дітей, враховуючи, що малолітні діти вже протягом тривалого часу проживають з матір`ю, якою створені всі необхідні умови для проживання та розвитку дітей, при цьому зміна місця проживання малолітніх дітей, по суті припинення їх щоденного контакту зі своєю матір`ю може негативно вплинути на їх психіку та можливості для розвитку, з врахуванням висновку Органу опіки та піклування - Виконавчого комітету Дубровицької міської ради щодо доцільності проживання дітей разом із матір`ю, суд приходить до висновку про визначення місця проживання дітей разом з матір`ю, у зв`язку із чим позовні вимоги слід задоволити. При цьому, суд наголошує, що визначення місця проживання дітей з одним із батьків, не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків. Взаємоповага та створення максимально сприятливих умов для розвитку та виховання дітей має бути самоціллю для обох батьків. При цьому, жоден з них не в праві накладати якісь обмеження на участь іншого у вихованні дітей. Батько дитини, який безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дітей, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дітей, стан їх розвитку, незалежно від того, з ким діти будуть проживати. Разом із тим, доводи представника відповідача про відсутність у даній справі предмета спору, суд вважає необгрунтованими. Так, згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні). Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо. Крім того, відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Проте, в ході розгляду справи сторонами не було використано вищезазначені процесуальні можливості, щоб припинити подальший розгляд справи. Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов"язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову, позивачем сплачено судовий збір у сумі 908,00 грн. Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути 908,00 грн. судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved