Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, з послідуючими уточненнями, в якій просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю " Мікол " ( надалі ТОВ " Мікол " ) на його користь: нараховану але невиплачену заробітну плату за липень 2013 року - 6 463, 76 грн., серпень 2013 року - 4 015, 06 грн., вересень 2013 року - 4015, 06 грн., жовтень 2013 року - 4 015, 06 грн., з врахуванням відрахувань відповідних податків і обов'язкових платежів; середній заробіток за час затримки проведення виплати заробітної плати, тобто з 11.12.2013 року по 30.10.2014 року у розмірі 52 377, 90 грн.. Вимоги обґрунтовує тим, що в період часу з 03.05.2002 року по 02.12.2013 року він працював у відповідача та був звільнений за переведенням на іншу роботу до ТОВ " Буд - Білдінг ", відповідно до п.5 ст.36 КЗпП України. Після звільнення остаточний розрахунок по заробітній платі з ним проведено не було. Представник відповідача в судове засідання не з'явився; надіслав заяву про визнання позовних вимог та просив провести розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідив надані докази, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, в межах заявлених позивачем позовних вимог, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Законом, зокрема ст.47 КЗпП України, визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Провіряючи обставини по справі судом встановлено, що наказом № 143 від 03.05.2002 року [PERSON] було прийнято на посаду майстра. Наказом № 5 від 03.01.2003 року [PERSON] переведено на посаду виробника робіт. Наказом № 273к від 01.06.2007 року [PERSON] переведено на посаду начальника монтажної дільниці. Згідно наказу № МІ/К-000602 ( розпорядження ) про припинення трудового договору ( контракту ) [PERSON], керівника монтажного сектору, звільнено з 02.12.2013 року за переведенням на інше підприємство ТОВ " Буд - Білдінг ", п.5 ст.36 КЗпП України. В підтвердження наявної заборгованості позивачем суду надано довідку № МК/306 від 03.11.2014 року, де зазначено, що відповідачем не проведено виплату заробітної плати, за липень 2013 року - 6 463, 76 грн., серпень 2013 року - 4 015, 06 грн., вересень 2013 року - 4015, 06 грн., жовтень 2013 року - 4 015, 06 грн. у розмірі 18 508, 94 грн. Із наданих відповідачем суду письмових пояснень вбачається, що вищезазначена заборгованість ним не оспорюється, як заборгованість відповідача перед позивачем після його звільнення. Статтею 117 КЗпП України визначено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом достовірно встановлено, що ні в день звільнення [PERSON], а ні в послідуючому, відповідачем не було проведено повного розрахунку з позивачем, а тому відповідач повинен виплатити [PERSON] його середній заробіток за весь час затримки розрахунку з 11.12.2013 року по 30.10.2014 року ( як зазначено позивачем у подані позовній заяві ). Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 " Про практику застосування судами законодавства про оплату праці ", задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Середній заробіток розраховується відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року " Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати ". Відповідно до п.2 зазначеної Постанови - середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата. Пунктом 8 зазначеної Постанови визначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного ( годинного ) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі ( календарні ) дні на число відпрацьованих робочих днів ( годин ), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку з 11.12.2013 року по 30.10.2014 року ( саме, як зазначено позивачем у прохальній частині позовних вимог ) у розмірі 49 446, 06 грн. ( заробітна плата [PERSON] за вересень 2013 року - 4 900, 00 грн. ( 21 робочий день ) + жовтень 2013 року - 4 900, 00 грн. ( 23 робочих дні ) = 9 800, 00 грн. : 44 робочих дні = 222, 73 грн. ( заробітна плата за один робочий день ) х 222 днів ( час затримки у виплаті заробітної плати за період з 11.12.2013 року по 30.10.2014 року ( як зазначено позивачем у прохальній частині позовної заяви )) = 49 446, 06 грн. ), без врахування відповідних податків і обов'язкових платежів. Зазначена позивачем сума середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка підлягає стягненню на його думку у розмірі 52 377, 90 грн. судом не приймається до уваги, так як під час проведення відповідних нарахувань позивачем допущено помилку у визначені суми заробітної плати за один робочий день, де взято за основу суму 227, 73 грн., а не 222, 73 грн. та враховано кількість днів за грудень 2013 року 22 дні, хоча позовні вимоги з 11.12.2013 року, за жовтень 2014 року взято кількість днів - 23, хоча позовні вимоги по 30.10.2014 року, а також було взято 3 дні за листопад 2014 року, хоча в позовній заяві вони не ставились як вимога. Крім того, згідно ст.88 ЦПК України, з відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 679, 55 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial