Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовною заявою до територіальної громади міста Чернігова в особі Чернігівської міської ради про визнання за нею право власності за набувальною давністю на нежилі приміщення на [ADDRESS], загальною площею 89,9 кв.м., визнання права власності за набувальною давністю на приміщення на [ADDRESS], загальною площею 759,3 кв.м.. Мотивуючи вимоги тим, що вона працювала на посаді майстер-овочівник в Чернігівській механізованій колоні № 2 Київсільелектромережбуду з 19 грудня 1987 року. Одразу після працевлаштування на вищевказану посаду начальник МК № 2 запропонував позивачу житло у вигляді нежилих приміщень на території місця роботи - теплиці, яка знаходиться на території Чернігівської школи-інтернату за адресою [ADDRESS]. Балансоутримувачами теплиці були: з 12.04.1993 року - Чернігівська школа-інтернат, з 28.11.1994 року - Новозаводський районний відділ освіти, з 1997 року - Управління освіти міської ради, з 13.09.2005 року - Фонд комунального майна міської ради, з 28.10.2014 року - власником є територіальна громада міста Чернігова в особі Чернігівської міської ради. 01 липня 1997 року між управлінням освіти м. Чернігова в особі Купріяненко В.П. та позивачем було укладено договір оренди нежилих приміщень, загальною площею 31,9 кв.м., які знаходяться на [ADDRESS], які позивач використовувала під житло, в якому позивач погодилася проживати і проживає по сьогоднішній день. Крім того, 01 лютого 2001 року між управлінням освіти Чернігівської міської ради та позивачем було укладено договір оренди приміщень [NUMBER], які знаходяться за адресою [ADDRESS], загальною площею 811,23 кв.м., які використовувалися як теплиці. Позивач та її чоловік доклали багато зусиль, щоб відремонтувати теплицю, а також привести нежилі приміщення в стан, необхідний для проживання (поставили вікна, двері, наслали підлогу, позамазували щілини в стелі та стінах, поклеїли шпалери, встановили сантехніку, перекрили дах). В теперішній час даний будинок відповідає всім санітарним та технічним нормам і придатний для проживання в ньому. За час проживання позивача щодо даного приміщення декілька разів змінювався власник. В теплиці з 1988 року по 1993 рік позивач з чоловіком вирощували овочі і здавали їх до магазину і їдальні МК № 2, з 1993 року по 1995 рік здавали овочі Чернігівській школі-інтернату, а з 1995 року по 2000 рік здавали їх в дитячі заклади управління освіти. Загалом, позивач відкрито, добросовісно і безперервно проживає в нежилому приміщенні на [ADDRESS] та користується приміщеннями, які раніше використовувалися як теплиці, на [ADDRESS], 27 років (з 1988 року по 2015 рік). Протягом всього часу проживання у вищевказаному нежилому приміщенні та користування приміщеннями, які використовувалися як теплиці, позивач постійно сплачувала оренду, комунальні послуги та податок на землю, що підтверджується договорами оренди, додатковими угодами до договорів оренди, розрахунками орендної плати, розрахунком комунальних послуг. Тому позивач вважає, що має право на визнання за нею права власності на нежилі приміщення та приміщення, які використовувалися як теплиці, за набувальною давністю. На сьогоднішній день власником вищезазначених приміщень на [ADDRESS], загальною площею 849,2 кв.м. є територіальна громада міста Чернігова в особі Чернігівської міської ради. 13.05.2015 року позивач подала до суду позовну заяву про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю в порядку ст. 31 ЦПК України в якій просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на нежилі приміщення по [ADDRESS], загальною площею 89,9 кв.м.; визнати за нею право власності за набувальною давністю на приміщення на [ADDRESS], загальною площею 759,3 кв.м.; скасувати рішення Чернігівської міської ради "Про внесення змін до переліку об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Чернігова" від 25 квітня 2014 року в частині віднесення нежитлових будівель на [ADDRESS], загальною площею 89,9 кв.м. та 759,3 кв.м. до переліку об'єктів нерухомого майна комунальної власності територіальної громади м. Чернігова; визнати свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 28 жовтня 2014 року серії [NUMBER] недійсним. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити. Пояснила, що договір оренди нежилого приміщення площею 89.9 кв. м. укладала з 01.07.1997 року до 31 грудня 1998 року, для житла. В Договорі оренди від 01 липня 1997 року визначена житлова площа 31.9 кв.м. Площа змінювалася за рахунок зміни опалювальної площі. Потім договір оренди не укладався. В приміщенні, яке зараз має площу 89,9 кв.м. позивач здійснила ремонт, переробили під житло. Приміщення 759, 3 кв. м. перебувало в оренді. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Пояснила, що договір оренди нежитлового приміщення, яке зараз має площу 89.9 кв.м. було укладено 01.07.1997 року по 31.12.1998 року, нежитлове приміщення надавалося під житло позивачу, яка дане житло відремонтувала і зробила житловим. Позивач користувалася приміщенням відкрито, а саме брала приміщенні в оренду, після закінчення терміну оренди власник не заперечував щодо використання приміщення позивачем. Позивач на поштовому відділенні зробила поштову адресу, провела телефон, укладала договори з комунальними службами на надання послуг. Володіння було безперервним. Приміщення площею 759,3 кв.м. було в оренді в період з 01 лютого 2001 року по 01 квітня 2005 року, в договорі зазначена площа 811,23 кв. м.. Рішення Чернігівської міської ради підлягає скасуванню і свідоцтво про право власності підлягає визнанню недійсним згідно ст. 393 ЦК України, оскільки позивач набула право власності за набувальною давністю і у разі задоволення позовних вимог право власності потрібно реєструвати за позивачем. Представник відповідача просила відмовити в задоволені позову. Пояснила, що договори оренди укладалися із фізичною особою підприємцем, про володіння приміщеннями, в тому числі про переобладнання нежилого приміщення площею 89.9 кв.м. в жиле приміщення Фонд комунального майна дізнався в 2014 році, коли складалися акти обстеження. Балансоутримувачем приміщень Фонд комунального майна був з 13.09.2005 року і знав, що приміщення на підставі договорів оренди використовує фізична особа підприємець [PERSON]. Саме суб'єкт підприємницької діяльності звертався з проханням укласти договір оренди, була домовленість здійснення оцінки для продовження договору оренди, але потім договір оренди не укладався, оскільки [PERSON] вважала оцінку завищеною. Приміщення площею 89,9 кв.м. є і використовується [PERSON], як житлове, а приміщення площею 759,3 кв.м. немає, зруйновано. Про те, що нежитлове приміщення площею 89,9 кв.м. використовується як жиле фізичною особою стало відомо в квітні 2014 року. Вислухавши осіб, які брали участь в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи судом встановлено, що згідно договору оренди від 01.07.1997 року Управління освіти м. Чернігова в особі Купріяненко В.П. передав, а майстер-овочівник [PERSON] прийняла в строкове платне користування нежилі приміщення загальною площею 31,9 кв.м. на 1 поверсі одноповерхового цегляного будинку, спорудженого у 1987 році і розташованого за адресою [ADDRESS]. Згідно п.п. 1.1.2 [PERSON] використовує вищезазначені нежилі приміщення для/під: житло. Термін дії договору з 1 липня 1997 року по 31 грудня 1998 року (а.с.5-6). Згідно рішення Виконавчого комітету Новозаводської районної ради народних депутатів м. Чернігова № 73 від 12.04.1993 року дозволено Чернігівській мехколоні № 2 тресту «Київ-сільелектромережбуд» передати безкоштовно теплицю з зовнішніми мережами і під'їзною дорогою загальною вартістю 1175499 крб. Чернігівській середній школі-інтернату, заборонено дирекції школи-інтернату в майбутньому продаж або приватизацію згаданої теплиці іншим організаціям і приватним особам (а.с.21). Згідно рішення Виконавчого комітету Новозаводської районної ради народних депутатів м. Чернігова № 174 від 23.11.1994 року дозволено Чернігівській школі-інтернату передати теплицю з зовнішніми мережами і під'їзною дорогою загальною вартістю 1175499 крб. Новозаводському районному відділу освіти, заборонено керівництву Новозаводського районного відділу освіти в майбутньому продаж або приватизацію згаданої теплиці іншим організаціям і приватним особам, контроль за виконанням даного рішення покладено на заступника голови районної Ради по виконавчій роботі [PERSON] (а.с.22). Згідно Договору оренди [NUMBER] від 01.02.2001 року Управління освіти Чернігівської міської ради в особі начальника - Купріяненко В.П. передало [PERSON] в строкове платне користування приміщення, розташоване по [ADDRESS], площею 811,23 кв.м. для вирощування овочів. Строк дії договору з 1 лютого 2001 року по 1 лютого 2004 року (а.с.8-9). Сторонами договору укладалися Додаткові угоди, умовами яких строк дії договору продовжено до 01.04.2005 року ( а. с. 11-14). Згідно розпорядження Чернігівської міської ради від 13.09.2005 року № 300-р (а.с.23) передано безоплатно з оперативного Управління освіти міської ради (Лещенко Н.П.) в оперативне управління Фонду комунального майна міської ради (Буцко О.В.) будівлі, розташовані по [ADDRESS]: нежитлова будівля (теплиця), площею 759,2 кв.м., первісною балансовою вартістю 4122,00 грн., балансовою залишковою вартістю 0 грн.; нежитлова будівля, площею 89,9 кв.м., первісною балансовою вартістю 488,00 грн., балансовою залишковою вартістю 0 грн. Відповідно до копії свідоцтва про право власності від 28.10.2014 року (а.с.24-25) будівля за адресою [ADDRESS], загальною площею 849,2 кв.м. є власністю Територіальної громади міста Чернігова в особі Чернігівської міської ради, форма власності - комунальна. В вересні 2008 року [PERSON] подала заяву голові Фонду комунального майна Чернігівської міської ради про надання письмової згоди на переобладнання нежитлового приміщення по [ADDRESS] під житлове (а.с.61). 20.10.2008 року СПД [PERSON] було надано відповідь що її звернення розглянуто і рішення щодо надання згоди, або відмови від надання згоди на переобладнання нежитлової будівлі по [ADDRESS] під житлову буде прийнято фондом комунального майна міської ради після отримання відповідей на свої запити та розгляду наданих нею документів (а.с.62). 17.04.2011 року Фондом комунального майна Чернігівської міської ради на адресу [PERSON] направлено листа за № 7-4/411 про звільнення приміщення і запропоновано в строк до 05.05.2014 року звільнити займане підсобне приміщення колишньої теплиці, що належить територіальній громаді м. Чернігова (а.с.67). Згідно акту обстеження нежитлового приміщення, що перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Чернігова від 09.04.2015 року (а.с.69-70) встановлено, що нежитлове приміщення (теплиця) площею 759,3 кв.м. та підсобне приміщення площею 89,9 кв.м. розташовані на території школи-інтернату. Підсобне приміщення переобладнане під житлове. Встановлене автономне опалення. Підсобне приміщення використовується [PERSON] та її чоловіком, які там фактично проживають. Приміщення охороняється двома собаками, через що внутрішньо огляд приміщення здійснити немає можливості, на вхідних дверях висить замок. [PERSON] відмовилася звільнити приміщення та підписати акт обстеження. Згідно договору № 9351 на водопостачання та водовідведення від 15.07.2008 року КП «Чернігівводоканал» надає послуги з водопостачання та водовідведення ФОП [PERSON] за адресою [ADDRESS] (теплиця) (а.с.74-75). Згідно договору про надання послуг з централізованого опалення та водонагрівання від 01.10.2008 року ВАТ «Облтеплокомуненерго» надає [PERSON] послуги з централізованого опалення та водонагрівання за адресою [ADDRESS] а кв. 15, площею 89.9 кв.м. (а.с.78-79). Згідно ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. 2. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. 3. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування. 4. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Враховуючи, що приміщення, що розташоване по [ADDRESS], площею 811,23 кв. м. згідно Договору оренди [NUMBER] від 01 лютого 2001 року з відповідними додатками № № 1, 2, 3, 4 Управлінням освіти Чернігівської міської ради було передано в строкове платне користування ЧП [PERSON] до 01 квітня 2005 року, тому відсутні підстави для визнання за [PERSON] право власності за набувальною давністю, оскільки не збіг п'ятнадцятирічний термін визначений ч.3 ст. 344 ЦК України, а тому позовні вимоги в частині визнання права власності за набувальною давністю на приміщення на [ADDRESS], загальною площею 759,3 кв.м. задоволенню не підлягають. З копії наданого акту обстеження нежитлового приміщення, що перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Чернігова від 09 квітня 2014 року вбачається, що підсобне приміщення перероблене під житлове, встановлено автономне опалення на твердому паливі, наявне електропостачання та водопостачання, здійснений ремонт. Обставини використання приміщення площею 89.9 кв.м. по [ADDRESS] в м. Чернігові як жилого і здійснення позивачем та членом її сім'ї переобладнань цього приміщення сторонами в судовому засіданні не оспорювалося, що згідно положень ч.1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Пунктом 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" роз'яснено, що з огляду на положення статті 376 ЦК право власності за набувальною давністю на об'єкт самочинного будівництва не може бути визнано судом, оскільки цією нормою передбачено особливий порядок набуття права власності на нерухоме майно, що збудоване або будується на земельній ділянці, не відведеній для даної мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Верховний Суд України у справі № 6-130 цс 13 висловив правову позицію, що у розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об'єкт, а і об'єкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого об'єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об'єкт втрачає тотожність з тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти не є об'єктами права власності (ч. 2 ст. 376 ЦК України), а тому не можуть бути предметом поділу (виділу) згідно із нормами ст. ст. 364, 367 ЦК України. Враховуючи, що сторонами не оспорювалися обставини здійснення [PERSON] реконструкції, перебудови нежилого приміщення загальною площею 89,9 кв. м. по [ADDRESS] в м. Чернігові, що призвело до зміни цільового призначення нежилого приміщення в жиле приміщення, дозволу на відповідні переобладнання позивач не отримала, враховуючи положення ст. 376 ЦК України, суд відмовляє у задоволені позовних вимог [PERSON] про визнання за нею право власності за набувальною давністю на приміщення на [ADDRESS], загальною площею 89,9 кв. м.. Оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині визнання права власності за набувальною давністю на приміщення площами 89,9 кв.м. та 759,3 кв. м. по [ADDRESS] в м. Чернігові, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог в частині скасування рішення Чернігівської міської ради "Про внесення змін до переліку об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Чернігова" від 25 квітня 2014 року в частині віднесення нежитлових будівель на [ADDRESS], загальною площею 89,9 кв.м. та 759,3 кв.м. до переліку об'єктів нерухомого майна комунальної власності територіальної громади м. Чернігова та визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28 жовтня 2014 року серії [NUMBER]. Відповідно до вимог ч.3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України суду не надано доказів, що правовий акт органу місцевого самоврядування на момент його внесення не відповідав законові і порушив права власника, що обумовлює право власника звернутися до суду з позовом про визнання його судом незаконним та скасуванню. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: dismissed