Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

ПАТ «Державний ощадний банк України звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що 06.05.2016 р. між [PERSON] та АТ «Ощадбанк» в особі філії - Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк» було підписано Заяву про приєднання № 930999 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Відповідно до п.3.4.1 Заяви про приєднання №930999 Договору банківського обслуговування Банк відкриває відповідачу поточний рахунок № 29251501354736 на умовах тарифного пакету «Зарплатний» та надає платіжну картку типу Master Card Debit Standart та ПІН- конверт до неї. 22.09.2016 р. між Банком та відповідачем підписано заяву про встановлення відновлюючої кредитної лінії (кредиту), відповідно до умов якої , банк встановлює відповідачу кредит у сумі 1500 грн. Останнє зарахування сум коштів на картрахунок по погашенню відсотків та кредиту відбувалось 30.09.2016 року. Відповідач не виконав належно умови Заяви на встановлення відновлюючої кредитної лінії від 22.09.2016 р., внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 01.08.2017 р. становить 1\~924,93 грн. Оскільки вирішити спір з відповідачем в добровільному порядку не вдається, позивач змушений був звернутися до суду з позовом та просить стягнути з відповідача вищевказану заборгованість, а також стягнути судові витрати. В судове засідання представник позивача ПАТ «Державний ощадний банк України» не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON]\~\~в судове засідання не з'явилась з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином рекомендованим повідомленням та оголошенням в газеті «Вінниччина». За таких обставин у відповідності до\~ст. 224 ЦПК України\~суд ухвалив заочне рішення у відсутність відповідача, на підставі наявних в справі доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого порядку вирішення спору. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"\~роз'яснено, що відповідно до статей\~55,\~124 Конституції України\~та\~статті 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Відповідно до ч. 2\~ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 06.05.2016 р між [PERSON] та АТ «Ощадбанк» в особі філії - Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк» було підписано Заяву про приєднання № 930999 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. (а. с. 4-7). Згідно п.3.6. Договору банківського обслуговування укладаючи договір клієнт погоджується з умовами надання послуг та розміром винагород за наданні послуги, що передбачений Тарифами банку. Банк пропонує надання послуг на умовах цього договору, перелік послуг не є вичерпним і в процесі діяльності банку може бути змінений. Клієнт погоджується з такою умовою укладаючи договір. Згідно п.4.1. Договору банківського обслуговування договір вважається укладеним з моменту оформлення Заяви про приєднання до Договору, за встановленою Банком формою. Відповідно до п.3.4.1 Заяви про приєднання №930999 Договору банківського обслуговування Банк відкривав відповідачу поточний рахунок № 29251501354736 на умовах тарифного пакету «Зарплатний» та надав платіжну картку типу Master Card Debit Standart та ПІН- конверт до неї. Судом встановлено, що 22.09.2016 р. між Банком та відповідачем підписано заяву про встановлення відновлюючої кредитної лінії (кредиту), відповідно до умов якої, банк встановлює відповідачу кредит у сумі 1500 грн. (а. с. 10-11). Згідно п.6.1 Договору банківського обслуговування розмір плати за послуги, які надаються Банком згідно п.п.п.3, п.3, п.3.2 , розділу 3 цього договору, проценти, тощо визначаються в Заяві на приєднання та інших документах, які є невідємними частинами Договору банківського обслуговування. Згідно п.3.6 Заява на встановлення відновлюючої кредитної лінії процентна ставка за кредитом є фіксована і складає 30 процентів річних за користування кредитними коштами у всіх випадках. Згідно п.9.1 Договору банківського обслуговування за невиконання або несвоєчасне, не в повному обсязі виконання клієнтом будь - якого грошового зобовязання перед Банком у розмірі та в троки, передбачені Договором. Банк має право нараховувати на суми прострочених платежів та стягувати пеню за кожен день прострочення, починаючи з дня, коли відповідна сума мала бути сплачена, до дати фактичної її сплати, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який нараховується пеня, якщо інше не передбачено Договором. Згідно п.9.3 Договору банківського обслуговування пеня нараховується у валюті грошового зобовязання, за неналежне виконання якого вона застосовується і сплачується у національній валюті за курсом встановленим НБУ. Згідно із розрахунку заборгованості, останнє зарахуванням сум коштів на картрахунок та погашення відсотків і кредиту відбувалось 30.09.2016 року і станом на 01.08.2017 р., заборгованість відповідача перед банком становить: 1\~924,93 грн., із них: 1\~497,12 грн. по простроченому кредиту; 400,35 грн. по простроченим відсотках; 6,00 грн. по простроченій комісії за користування рахунком; 3,51 грн. заборгованість по 3% річних від прострочених сум заборгованості; 17,95 грн. заборгованість по інфляційним витратам; Крім того, відповідачу [PERSON] надсилалась вимога про повернення кредиту від 25.05.2017 року за №101.20-11/471, яка була отримана відповідачем 31.05.2017 року але дана вимога залишилась без виконання (а. с. 49). Відповідно до вимог\~ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. За змістом\~ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 2 \~ст. 1050 ЦК України\~визначає, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Стаття 1054 ЦК України, визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1\~ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1\~ст. 625 ЦК України). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ч. 1\~ст. 549 ЦК України). У відповідності до ч. 3\~ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Зважаючи на вищевикладене, а також враховуючи, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем своїх зобов'язань за картковим рахунком за кредитом щодо повернення кредитних коштів, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 1600,00 грн., що підтверджені документально (а.с. 1). На підставі викладеного та

Outcome: approved