Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

09.10.2020 Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" подало до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від16.12.2014 в сумі 15 688,31 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] з метою отримання банківських послуг, підписав заяву б/н від 16.12.2014. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив згоду на те, що заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку» складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Банком на підставі договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а відповідачу надано у користування кредитну картку. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, а тому свої зобов`язання не виконав і з нього необхідно стягнути 15 688,31 грн, з яких: 2039,43 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 2039,43 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 732,96 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 12 915,92 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії; а також стягнути судові витрати. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.10.2020 для розгляду справи визначено суддю Турківського районного суду Львівської області Кшик О.І. Ухвалою суду від 29.10.2020 відкрито провадження у справі, визначено, що розгляд справи буде проводитись за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та визначено відповідачеві строк для подання відзиву Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Беручи до уваги, те що при відкритті провадження у справі визначено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), враховуючи те, що від сторін у справі не надійшло клопотання про інший порядок розгляду, зокрема з викликом сторін в судове засідання, тому розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та з дотриманням, визначеного ст. 275 ЦПК України строку, а саме суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У визначений судом строк відповідач відзиву чи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надав. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Відповідач [PERSON] звернувся до АТ КБ "Приватбанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 16.12.2014, на підставі якої йому було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитний ліміт зменшився до 1890,00 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування кредитної картки оформленої на [PERSON] . Згідно з наданими позивачем розрахунків, у [PERSON] перед Банком виникла заборгованість по кредитному договору, яка станом на 31.08.2020 становить 15 688,31 грн, з яких: 2039,43 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 2039,43 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 732,96 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 12 915,92 грн. - заборгованість по пені; 0,00 грн. - заборгованість по комісії. Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України про зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України "Кредит". Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що відповідач звертався до позивача за отриманням кредитних коштів, що доводиться його заявою від 16.12.2014. Згідно з інформацією, викладеною у анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 16.12.2014 відповідач підтвердив, що він погоджується із тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Позивач виконав свій обов`язок та надав відповідачу кредитні кошти. Як видно з розрахунків заборгованості за договором №б/н від 16.12.2014 станом на 31.12.2015, 30.09.2019 та станом на 31.08.2020 [PERSON] з 16.12.2014 здійснювались операції, зокрема зняття коштів, по картковому рахунку з початковим кредитним лімітом 2500 грн. Відповідач отриманих кредитних коштів не повернув, у зв`язку з чим виникла заборгованість за тілом кредиту в розмірі 2039,43 грн., що підтверджено письмовими доказами - розрахунком, наданим позивачем. За відсутності будь-яких інших доказів у справі щодо розміру заборгованості за тілом кредиту, його погашення відповідачем, суд вважає доведеним факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем за тілом кредиту в сумі 2039,43 грн., який необхідно стягнути з на користь позивача. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦПК України у сумі 732,96 грн., суд виходиитть з наступного. За положеннями з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що у разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене наведеною законодавчою нормою нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. АТ КБ "Приватбанк" заявлено до стягнення проценти за прострочення позичальником виконання зобов`язань за кредитним договором б/н від 16.12.2014 у сумі 732,96 грн, нараховані за період з 01 листопада 2019 року до 01 березня 2020 року, що підтверджується випискою за договором № б/н станом на 03.09.2020 (арк справи 60). У розрахунку заборгованості за кредитним договором б/н від 16.12.2014 (а.с.-14) зазначено, що розмір процентів, які підлягають стягненню з відповідача згідно ст. 625 ЦК України, становить 86,4% річних, проте такий розмір нарахованих відсотків не підтверджено наданими позивачем до позовної заяви Умовами і правилами надання банківських послуг, анкетою-заявою позичальника та будь-якими іншими матеріалами справи. Оскільки суд дійшов висновку про відсутність встановленого договором кредиту іншого розміру відсотків, що мають сплачуватись у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання, ніж це передбачено положеннями ст. 625 ЦК України, в даному випадку підлягає застосуванню відповідний розмір відсотків встановлений законом, який дорівнює трьом процентам річним від простроченої суми. Таким чином,\~заявлена до\~стягнення заборгованість\~за відсотками\~нарахованими на\~прострочений кредит\~згідно ст.\~625\~ЦК України\~з розрахунку\~3%\~річних від\~простроченої суми\~із застосування\~для здійснення\~розрахунку суми\~відповідної заборгованості\~розрахованої позивачем,\~становить до\~стягнення 20,45\~грн (3%\~х122\~дні (кількість\~днів прострочення\~за період\~з \~01\~листопада 2019\~року до\~01\~березня 2020\~року)/365х2039,43)\~= 20.45 грн), при цьому не виходячи за межі позовних вимог. Вирішуючи питання щодо стягнення нарахованої пені в розмірі 12 915,92 грн, суд виходить з наступного. Пеня є договірними умовами згідно положень ЦК України. Однак, в Анкеті-заяві від 16.12.2014, яка підписана відповідачем, такі не обумовлені. Як на підставу для стягнення таких коштів з відповідача, позивач посилається на "Умови та правила надання банківських послуг", а також "Тарифи Банку", які викладені на банківському сайті. Проте, вказане не може бути визнане складовою частиною договору кредиту, а отже і підставою для стягнення коштів. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядку нарахування. Так, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 висловила правову позицію, де вказала, що надані позивачем Правила надання банківських послуг Приватбанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, який безпосередньо підписаний останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині стягнення нарахованої пені. Разом з позовною заявою представник позивача надав клопотання про огляд та фіксування змісту розділу 2.1.1 Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному веб-сайті АТ КБ "ПРИВАТБАНК" за посиланням https://privatbank.ua/terms та доступні за наступним шляхом: "Архів договорів", перейти на посилання "більше", обрати сторінку №8, повний текст за посиланням "Повний договір (актуальний на 01.12.2014 р.)», розділ 2.1.1 знаходиться на сторінках 200-218 повного договору. Вирішуючи клопотання по суті, суд вважає його таким, що не підлягає задоволенню, враховуючи те, що електронні документи як докази у справі можуть бути подані стороною до суду як в оригіналі, так і в паперовій копії відповідно до ст.100 ЦПК України. Окрім цього, огляд електронного доказу (веб-сайту) сторінки за його місцезнаходженням в мережі Інтернет здійснюється лише з метою встановлення та фіксування його змісту, а також за умови, що його не можна доставити до суду. Однак, з матеріалів справи вбачається, що позивачем до позовної заяви додано паперову копію електронного документу «Умови та правила надання банківських послуг в Приватбанк», а саме розділ 2.1.1 Умов та правил надання банківських послуг. Отже, доказ доставлений до суду, його зміст встановлено та зафіксовано. Відсутні підстави для витребування оригіналу цього електронного доказу, так само як і огляд такого доказу за місцезнаходженням. За таких обставин, враховуючи доведення позивачем фактичного отримання відповідачем кредиту, суд приходить до висновку про правомірність позовних вимог в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту (простроченим тілом кредита) в сумі 2039,43 грн. та 20,45 грн., що становить три процентів річних, нарахованих відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а всього 2059,88 грн. Позовні вимоги в частині стягнення пені за кредитним договором задоволенню не підлягають через їх недоведеність. Також, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 275,99 грн.

Outcome: partial