Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-23 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути заборгованість за договором позики від 07.05.2018 в розмірі 43 109,76 грн., де: 34 700 грн. - сума позики, 5343,80 грн. - сума інфляційних втрат, 3065,96 грн. - три проценти річних від простроченої суми. В позовній заяві покликається на те, що 07 травня 2018 року між позивачем та відповідачкою укладено договір позики № 144/18. За умовами договору, відповідачка отримала позику в сумі 46 000 грн. для покупки в магазині "Енергія" побутової техніки. Оплатити позику відповідачка зобов`язалася до 07.01.2019. На підтвердження отримання зазначеної суми коштів, як додаток до договору, в цей же день між позивачем та відповідачкою складено Акт приймання-передачі позики. Взяті на себе зобов`язання за договором позивач, як позикодавець, виконав в повному обсязі. Натомість відповідачка отриману суму позики оплатила частково, виконала три платежі на суму: 2400 грн. - 19.05.2018, 5000 грн. - 14.07.2018 та 3900 грн. - 17.09.2018, про що свідчить підпис відповідачки на договорі в таблиці "погашення позики". На сьогоднішній день сума боргу позивачки становить 34 700 грн. Відповідачці відомо про невиконанні грошові зобов`язання, але добровільно повернути суму позики не погоджується. Відповідно до чинного законодавства сума інфляційних втрат, яку відповідачка зобов`язана сплатити на користь позивача складає 5343,80 грн. та три проценти річних від простроченої суми за період прострочення з 07.09.2018 по 18.08.2021 становить - 3065,96 грн. В судове засіданні позивач не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. При неявці відповідача не заперечує про заочне рішення. Відповідач [PERSON] , яка згідно повідомлення Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області № 716 від 03.09.2021 та повідомлення Тишківського старостинського округу Городенківської міської ради № 21-290/16.11.2021 - зареєстрована в [ADDRESS] , але фактично проживає без реєстрації в [ADDRESS] , в судові засідання призначені по справі не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася у встановленому законом порядку, а саме по місцю реєстрації та місцю фактичного проживання. Крім того, про розгляд справи відповідачка повідомлялася через сайт "Судова влада". Відповідачкою не подано відзив на позовну заяву та не подано клопотання про неможливість з`явитися в судове засідання та відкладення розгляду справи 24.12.2021. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, з ухваленням заочного рішення відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч. 1 ст. 1047 ЦК). Частиною 2 ст. 1047 ЦК України визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що 07 травня 2018 року між приватним підприємцем [PERSON] та [PERSON] в письмовій формі був укладений договір позики № 144/18, за яким позикодавець ПП [PERSON] зобов`язувався передати позичальнику - [PERSON] позику у вигляді грошових коштів в розмірі 46000,00 грн. для покупки в магазині "Енергія" побутової техніки (п.1 Договору). Згідно п.1.2. даного Договору щомісячний розмір процентів за цим Договором складає 0% від розміру позики. Пунктом 2.1 Договору строк надання позики позичальнику становить 240 днів з моменту, що вказаний в п.4.2 цього Договору. Остаточною датою повернення позики 07.01.2019 (п.2.2. Договору). Згідно п.4.4. даного Договору при порушенні позичальником строку повернення позики вказаного в п.4.3 цього Договору повинен сплатити на поточний рахунок позикодавця пеню в розмірі 0,5 % від розміру позики за кожний день прострочення повернення позики. При цьому пеня на проценти не нараховується. Актом приймання-передачі позики від 07.05.2018 до договору позики № 144/18 від 07.05.2018 підтверджується те, що позикодавець ПП [PERSON] передав, а позикодавець [PERSON] прийняв грошові кошти в розмірі 46 000, 00 грн. даний акт підписаний сторонами. Статтею 204 ЦК України проголошується презумпція правомірності правочину, а саме - правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом (нікчемний правочин) або якщо він не визнаний судом недійсним (оспорювані правочини). На час розгляду справи договір позики від 07.05.2018, укладений між ПП [PERSON] та [PERSON] є чинним, у судовому порядку недійсним не визнаний. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у встановлений договором строк. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов`язання, за змістом якої у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. Згідно таблиці договору позики "погашення позики" відповідачка виконала три платежі на суму: 2400 грн. - 19.05.2018, 5000 грн. - 14.07.2018 та 3900 грн. - 17.09.2018 Проте, у встановлений в договорі термін відповідачка не повернулав всю суму позики, таким чином, заборгованість відповідачки [PERSON] за договором позики від 07.05.2018 перед позивачем становить 34 700 грн. Будь-яких доказів, які б спростовували наведену позивачем суму заборгованості за вказаним договором позики та доводи позивача суду відповідачкою не представлено. Ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У встановлений в договорі термін відповідач не повернув позику. Як зазначено в ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідачка прострочила виконання грошового зобов`язання та станом на 01.09.2021 (на час подачі позову до суду) у відповідачки заборгованість без позивачем становить 43 109,76 грн.: сума позики в розмірі 34700 грн., три проценти річних від простроченої суми в розмірі 3065,96 грн. та сума інфляційних витрат в розмірі 5343,80 грн. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики підлягають до задоволення. Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме з відповідачки слід стягнути в користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00, грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 грн., що позивачем сплачено за надання послуг - правнича допомога у цивільній справі, згідно квитанції № 20/08//21 від 20.08.2021 адвоката Бундзяк У.М. На підставі ст.ст. 16, 204, 526, 527, 530, 546, 549, 551, 611, 612, 625,1046,1047,1049 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved