Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі за адресою: [ADDRESS], що є підставою для зняття [PERSON] з реєстраційного обліку по зазначеній квартирі та виключення відомостей про неї з особового рахунку на квартиру. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначив, що він на підставі договору довічного утримання, з 02 серпня 2008 року є власником квартири за адресою: [ADDRESS] У 2013 році, на прохання своєї знайомої [PERSON], він зареєстрував її у своїй квартирі. Реєстрація була їй потрібна для працевлаштування. З моменту реєстрації та до теперішнього часу відповідач у вказаній квартирі не мешкала, там відсутні її особисті речі. Він не звертався до відповідача з проханням, щоб вона добровільно виписалася з належної йому квартири, бо йому окрім адреси реєстрації відповідача не відоме місце її мешкання та будь-які засоби зв'язку. Реєстрація відповідача у належній йому квартирі порушує його права, як власника. Позивач в судове засідання не з'явився, письмово просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник третьої особи ТОВ "Абонент ХХІ", в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, заперечень проти позову не мають. Представник третьої особи - Адміністрація Дніпровського району, в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, заперечень проти позову не мають. Відповідач в судові засідання у справі повторно не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. За таких обставин на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про день та час судового засідання і таким, що відсутній без поважних причин, що є підставою для вирішення справи на підставі наявних у ній даних і доказів і постановлення заочного рішення. З урахуванням викладеного суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по справі на підставі наявних у ній даних і доказів, згідно ч. 2 ст. 158, 169, 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що позивач по справі - [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] що підтверджується договором довічного утримання (догляду) від 16 грудня 2006 року (а.с. 9), свідоцтвом про право власності від 30 листопада 2006 року (а.с. 8), витягом з державного реєстру правочинів № 3327703 від 16 грудня 2006 року (а.с. 10), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 15449650 від 02 серпня 2007 року (а.с. 12), технічним паспортом (а.с. 13). Як вбачається з матеріалів справи в квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані позивач, відповідач, як співмешканка позивача, та брат позивача [PERSON], що підтверджується довідкою ТОВ "Інфо-Ком" № 000940571 від 01 вересня 2016 року (а.с. 15). З 2013 року відповідач у квартирі позивача за адресою: [ADDRESS] не проживає, за місцем реєстрації до житлово-експлуатаційної організації чи міліції з приводу вчинення їй перешкод у проживанні чи користуванні житловим приміщенням не зверталася, що підтверджується актом про не проживання ТОВ "Крона-Сервіс 3" від 30 липня 2016 року (а.с. 14) та не спростовано відповідачем. З урахуванням викладеного суд вважає встановленим факт добровільного залишення відповідачем у 2013 року квартири позивача за адресою: [ADDRESS] за місцем її реєстрації, без будь-яких поважних причин, та за відсутності вчинення їй будь-яких перешкод у проживанні, вибувши на інше постійне місце проживання. Факт реєстрації відповідача у спірній квартирі порушує права та інтереси позивача, оскільки останній не має можливості розпоряджатися своєю власністю у повній мірі на власний розсуд. На момент пред'явлення позову минуло більше двох років як відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації в квартирі позивача, тому відповідно до ст.405 ЦК України, сплинув річний строк, за яким за відповідачем зберігається його право на користування квартирою позивача. Інших домовленостей між відповідачем і позивачем, як власником квартири, судом не встановлено. Відповідно до вимог ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Частиною 2 ст. 405 ЦК України встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З урахуванням встановлених судом обставин, позовні вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право у користуванні житловим приміщенням, суд визнає обґрунтованими, надані позивачем докази належними та допустимими, що є підставою для втрати відповідачем її права на проживання у квартирі позивача, тому позов підлягає задоволенню в цій частині в повному обсязі. Щодо позовних вимог в частині встановлення порядку виконання рішення суду, а саме, де позивач просить суд зазначити, що дане рішення є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку по зазначеній квартирі, задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття її з реєстраційного обліку. Щодо позовних вимог позивача про виключеннявідомостей про відповідача із особового рахунку на квартиру, суд вважає їх необгрунованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки рішення суду про визнання особи втратившою право у користуванні житловим приміщенням є підставою для внесення відповідних змін до особового рахунку на квартиру та додаткового зобов'язання судом не потребує. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, судом встановлено, що за подання позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 551,20 грн., які відповідно до ст. 88 ЦПК України повинні бути стягнуті з відповідача по справі на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial