Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

Позивач ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії АТ "Укрексімбанк" в м. Тернополі пред'явив до суду позов до відповідача [PERSON], третя особа Перша тернопільська державна нотаріальна контора, в якій просив стягнути із [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії АТ "Укрексімбанк" в м. Тернополі заборгованість по Кредитному договорі №66106С5 від 04 вересня 2006 року в розмірі 44056,37 доларів США, з яких 31544,11 доларів США - прострочена заборгованість по кредиту; 12512,26 доларів США - нараховані та несплачені відсотки по кредиту. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 04 вересня між ВАТ "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії АТ "Укрексімбанк" в м. Тернополі та [PERSON] було укладено крединий договір № 66106С5. 15 листопада 2006 року, 20 лютого 2008 року та 31 серпня 2009 року шляхом укладення додаткових договорів до Кредитного договору внесено зміни. Відповідно до п. 2.1. Кредитного договору Кредитор надав Позичальнику кредит в сумі 140 000 (сто сорок тисяч) доларів США на строк до 30 серпня 2013 року включно. Відповідно до п. 2.4 Договору Позичальник зобов'язується сплачувати кредит рівними сумами згідно графіку надання та погашення кредиту, що є невід'ємною частиною Кредитного договору. Проте в порушення умов Договору та вимог ст.ст. 525, 526, 1049 Цивільного кодексу України щодо обов'язку повернути позику, Позичальник починаючи з вересня 2009 року припинив погашення кредиту. У зв'язку з неналежним виконанням Позичальником своїх зобов'язань 17 березня 2010 року Позивач направив позичальнику вимогу про дострокове погашення заборгованості, на яку Позичальник не відреагував. Враховуючи невиконання Позичальником взятих на себе кредитних зобов'язань, 26 січня 2011 року філією АТ "Укрексімбанк" в м. Тернополі подано позовну заяву до Тернопільського міськрайонного суду про стягнення заборгованості по коедитному договору з [PERSON] [INFO] [PERSON] помер. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду віл 05 квітня 2011 року справу про стягнення заборгованості за кредитним договором закрито у зв'язку із смертю Позичальника. 22 квітня 2011 року філією АТ «Укрексімбанк» в м. Тернополі надіслано претензію про звернення стягнення на спадкову масу до Першої Тернопільської державної нотаріальної контори. В подальшому Банк неодноразово звертався із заявами до Першої Тернопільської нотаріальної контори про надання інформації про спадкоємців померлого [PERSON], однак, отримував відмову щодо запитуваної інформації, оскільки вона становить нотаріальну таємницю. 05 липня 2017 року на адресу Банку надійшла ухвала Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 квітня 2016 року, з якої Банку стало відомо про те, що після смерті [PERSON] залишилась спадкоємець за законом - дочка померлого [PERSON], яка вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем та протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не заявила про відмову від неї. При цьому, ще 22 квітня 2011 року банком було надіслано [PERSON] вимогу №066-003/1305 про задоволення вимог кредитора, однак до теперішнього часу заборгованість померлого Позичальника ([PERSON].) за Кредитним договором № 66106С5 від 04.09.2006 року спадкоємцем [PERSON] (відповідачем у справі) не погашена. Також представник позивача вказує, що у п. 6.4. Кредитного договору встановлено, що цей договір буде обов'язковим для правонаступників сторін, які підписали цей договір, зокрема і для спадкоємців Позичальника. З цих підстав вважає, що АТ "Укрексімбанк" в особі філії м. Тернополі має обґрунтовані майнові вимоги за Кредитним договором №66106С5 від 04 вересня 2006 року, укладеним з померлим позичальником [PERSON] до спадкоємця [PERSON] про стягнення 44056,37 доларів США, з яких: 31544,11 доларів США - прострочена заборгованість по кредиту; 12512,26 доларів США - нараховані та несплачені відсотки по кредиту. Зазначена заборгованість існувала за позичальником [PERSON] до моменту його смерті [INFO] та підтверджується розрахунком заборгованості, сформованим за період з 04 вересня 2006 року по [INFO]. Представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] подала письмові заперечення проти позову, у яких просила відмовити у задоволенні позовних вимог, покликаючись на те, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду, оскільки позивач звернувся до відповідачки [PERSON] із вимогою про сплату заборгованості, яку відповідачка отримала 04 травня 2011 року. Оскільки відповідачка пропустила строк на звернення із заявою про відмову від прийняття спадщини та вважається такою, що спадщину прийняла з 17 серпня 2011 року, а отже, кінцевий термін сплати заборгованості припадав на 23 серпня 2011 року, відтак, не отримавши від відповідачки [PERSON] коштів на погашення заборгованості, яка виникла у спадкодавця [PERSON] за Кредитним договором № 66106С5 від 04 вересня 2006 року, з 24 серпня 2011 року розпочався відлік строку позовної давності, який сплив 24 серпня 2014 року. У судовому засіданні представник позивача Кічула В. М. позов підтримав та просив задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечила проти позовних вимог та просила відмовити у їх задоволенні, оскільки позивач пропустив строк позовної давності для звернення до суду. Від третьої особи Першої тернопільської державної нотаріальної контори поступила заява про розгляд справи за відсутності їх представника. При ухваленні рішення покладаються на думку суду. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини: Судом установлено, що 04 вересня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії АТ "Укрексімбанк" в м. Тернополі та [PERSON] було укладено кредитний договір № 66106С5. 15 листопада 2006 року, 20 лютого 2008 року та 31 серпня 2009 року шляхом укладення додаткових договорів до Кредитного договору внесено зміни. Відповідно до п. 2.1. Кредитного договору Кредитор надав Позичальнику кредит в сумі 140 000 (сто сорок тисяч) доларів США на строк до 30 серпня 2013 року включно. Позивач умови за договором виконав в повному обсязі, що стверджується розпорядженням про зарахування з позичкового рахунку на поточний рахунок Боржника коштів в сумі 140 000,00 доларів США від 04 вересня 2006 року та меморіальним валютним ордером № 3285 від 04 вересня 2006 року. Згідно викладених у позові обставин, в порушення умов Договору та вимог ст.ст. 525, 526, 1049 Цивільного кодексу України щодо обов'язку повернути позику, Позичальник починаючи з вересня 2009 року припинив погашення кредиту, у зв'язку із чим, Банк 17 березня 2010 року відповідно до п. 4.2. Договору направив позичальнику вимогу про дострокове погашення заборгованості, на яку Позичальник не відреагував. [INFO] [PERSON] помер, що стверджується актовим записом №303 Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції у Тернопільській області, яким 03 березня 2011 року видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. 22 квітня 2011 року Публічним акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" до Першої Тернопільської державної нотаріальної контори подано претензію про звернення стягнення на спадкову масу за №066-003/1303, згідно якої ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" просив здійснити звернення стягнення на спадкову масу [PERSON], померлого [INFO], боргу перед АТ "Укрексімбанк" філія в м. Тернополі у розмірі 93059,20 доларів США. Також, 22 квітня 2011 року АТ Укрексімбанк" в м. Тернополі направлено [PERSON] вимогу №066-003/1305, в якій Банк звернувся до [PERSON] як до спадкоємця позичальника за Кредитним договором з вимогою у семиденний строк з моменту прийняття спадщини, сплатити Банку заборгованість за Кредитним договором у обсязі, пропорційному частці у спадщині шляхом одноразового платежу, якщо внаслідок домовленості не буде встановлено інший порядок сплати. Якщо протягом семиденного строку з моменту прийняття спадщини дана вимога залишиться без задоволення філія АТ Укрексімбанк" в м. Тернополі в м. Тернополі змушена буде звернутися до суду. Вказана вимога №066-003/1305 отримана відповідачем [PERSON] 04 травня 2011 року, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та не заперечується сторонами. Як убачається із наявної у матеріалах копії спадкової справи №288/2011 заведеної після померлого [INFO] [PERSON], 06 вересня 2011 року дочка померлого [PERSON] - [PERSON] подала до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини. Крім цього, ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 квітня 2016 року постановленою у цивільній справі №607/18231/15-ц за заявою Тернопільської міської ради, заінтересована особа - Перша тернопільська державна нотаріальна контора про визнання спадщини відумерлою встановлено, що дочка померлого [PERSON] - [PERSON], яка відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину як така, що постійно проживала разом із спадкодавцем та протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не заявила про відмову від неї. Як убачається із відповіді №2840/01-16 наданої 23 листопада 2011 року Першою тернопільською державною нотаріальною конторою свідоцтво про право на спадщину після померлого [PERSON] нікому не видавалося. Суд, заслухавши пояснень представників сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги до задоволення не підлягають , виходячи із наступного. Згідно вимог статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1281 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Відповідно до статті 1282 Цивільного кодексу України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Згідно роз'яснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року, при вирішенні спорів щодо виконання зобов'язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати, що з урахуванням положення статті 1282 Цивільного кодексу України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Відповідно до ч.ч.3 та 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Законодавець пов'язує задоволення вимог кредитора саме з обсягом спадкового майна і його вартістю, наявність лише факту заборгованості не може бути підставою для задоволення позову. Судом не здобуто, а представником позивача не представлено доказів на підтвердження факту отримання в спадщину спадкоємцем після смерті [PERSON] спадкового майна та його вартості. Судом установлено, що спадкова маса після померлого [PERSON] не сформована та свідоцтво про право на спадщину на майно померлого не видавалось. Статтею 1281 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. АТ Укрексімбанк" в м. Тернополі в межах встановленого законом шестимісячного строку, а саме 22 квітня 2011 року направив [PERSON] вимогу №066-003/1305 з проханням у семиденний строк з моменту прийняття спадщини, сплатити Банку заборгованість за Кредитним договором у обсязі, пропорційному частці у спадщині шляхом одноразового платежу, якщо внаслідок домовленості не буде встановлено інший порядок сплати. Згідно ч.3 та ч.4ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2013 року №10-70/0/4-13 «Про окремі питання застосування строків позовної давності» у разі, якщо відповідач подав заперечення проти позову, пославшись на слив позовної давності, то зазначена заява є підтвердженням того, що відповідач зробив заяву про застосування позовної давності. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Разом із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251та частина друга статті252 ЦК України). Відповідно дост.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Так, згідно з положеннями ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. В порядку ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Представник відповідачки просила застосувати строк позовної давності для звернення до суду та відмовити позивачу у зв'язку із пропуском строку звернення до суду у відповідності до ст. 257 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Разом з тим, згідно з ч. 5 ст. 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Враховуючи зміст норми ст. 267 ЦК України, суд вважає, що до поважних підстав пропуску строку слід відносити лише ті обставини, які є об»єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з відповідним позовом. Позивач дізнався про наявність спадкоємців після померлого позичальника [PERSON] ще у квітні 2011 року, що стверджується вимогою №066-003/1305 направленою [PERSON] 22 квітня 2011 року. З огляду на вимоги ст. ст. 1268, 1270 ЦК України відповідачка [PERSON] вважається такою, що спадщину прийняла 17 серпня 2011 року. Відтак, заявлена позивачем вимога №066-003/1305 від 22 квітня 2011 року підлягала до виконання відповідачкою включно до 23 серпня 2011 року, отже з 24 серпня 2011 року розпочався відлік строку позовної давності. Таким чином, строк позовної давності сплинув 24 серпня 2014 року, а позивач звернувся до суду із вказаним позовом лише 03 січня 2017 року, тобто після спливу строку позовної давності. Судом не було встановлено наявності у позивача поважних причин пропуску строку на звернення до суду, а тому, згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України суд приходить до переконання про наявність передбачених законом підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed