Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 10 березня 2018 року у Миколаївському райноному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області зареєстрували шлюб з відповідачем. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя з чоловіком не склалося через відсутність спільних інтересів, різних поглядів на життя, відсутністю взаєморозуміння та втратою почуття любові та поваги один до одного. Шлюбні відносини та спільне проживання припинили з липня 2018 року. Відповідач відмовляється розірвати шлюб через органи ДРАЦС. Вважає, що збереження сім`ї неможливе, а тому просить суд шлюб розірвати. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач подала суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі , після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище " [PERSON] ". Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак надав заяву, в якій просить суд розглядати справу в його відсутності. Позов визнає повністю та просить його задоволити. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. 10 березня 2018 року Миколаївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб (актовий запис № 12); свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 29 жовтня 2019 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу " [PERSON] " (а.с.35). Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Шлюбні відносини між подружжям припинені за відсутності спільних інтересів в сім`ї, наявності різних поглядів на життя, втрати почуття любові і поваги один до одного; з липня 2018 року сторони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства; відповідач відмовляється посвідчити розірвання шлюбу через органи РАЦС. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнав, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, суд приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України позивачка має право надалі іменуватися прізвищем " [PERSON] ". Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави, від сплати якого була звільнена позивач при подачі позову як особа з інвалідністю ІІ групи.

Outcome: approved