Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

В квітні 2014 року позивач ПАТ «Альфа- Банк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], третя особа [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 09.06.2008 року ЗАТ "Альфа-Банк" та [PERSON] уклали кредитний договір № 490076051. ЗАТ «Альфа-Банк», 19.08.2009 року було приведено у відповідність до Закону України «Про акціонерні товариства» назву організаційно-правової форми, шляхом перейменування Закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк» в Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк». Відповідно до умов вищевказаного Договору Банк зобов'язується надати Боржнику (за Договором - Позичальникові) кредит у сумі 21611,70 долларів США. Відповідно до умов Договору, Боржник зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати Кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту. Позивач свої зобов'язання за Договором виконав, надавши Боржнику, кредит у сумі 21611,70 долларів США. У порушення умов Договору, Боржник, свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 01.04.2014 року має прострочену заборгованість за кредитом - 19126,91 дол. США, що за курсом НБУ на 01.04.2014 року складає - 210359,67 грн., за відсотками - 7601,89 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 83606,35 грн. У зв'язку з систематичним порушенням боржником своїх обов'язків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого Кредитного договору йому було нараховано неустойку, яка станом на 01.04.2014 року становить:пеня - з врахуванням норм ст. 266, ч.2 ст. 258 ЦК України становить - 74436,23 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 818657,10 грн. В забезпечення виконання зобов'язань Позичальника, що випливають з Договору, 09.06.2008 року ЗАТ "Альфа- Банк", та [PERSON], уклали Договір Поруки № 490076051-П . Відповідно до Договору поруки Відповідач, як поручитель поручається за виконання Боржника обов'язків, які виникли на підставі Договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Відповідно до умов Договору поруки Боржник та Поручитель відповідають перед Позивачем за порушення обов'язків за Договором, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед Банком у тому ж обсязі, що і Боржник. Відповідно до умов Договору у разі невиконання чи неналежного виконання Боржником та Відповідачем будь-яких обов'язків, встановлених Договором, в тому числі у разі затримання сплати частини Кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, Позивач має право вимагати дострокового виконання зобов'язання з повернення Кредиту за Договором. На виконання умов Договору Відповідачу була направлена Вимога про дострокове повернення кредиту, але на дату подання позовної заяви Вимога не виконана. Таким чином, зважаючи на невиконання Відповідачем зобов'язання стосовно умов повернення кредиту, Позивач вправі вимагати стягнення з Відповідача заборгованість по кредиту, заборгованість за відсотками, пеню за невиконання умов договору. Позивач просив стягнути з відповідача 1112623,12 грн. та понесені судові витрати в розмірі 3654,00 грн. 02.10.2014 року відповідачем [PERSON] подано зустрічну позовну заяву про визнання Договору поруки № 490076051 - П від 09.06.2008 року припиненим та стягнення судових витрат. В обґрунтування зустрічного позову відповідач-позивач [PERSON] вказала, що 09.06.2008 р. між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 490076051 та 09.06.2008 р. між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений Договір поруки № 490076051-П. Листом від 08.08.2008 року ЗАТ «Альфа-Банк» в односторонньому порядку підвищив відсоткову ставку по кредиту, та починаючи з 01.09.2008 року встановив її на рівні 16,5% річних. Таким чином починаючи з 01.09.2008 року збільшено розмір щомісячного платежу, чим збільшено обсяг відповідальності Поручителя за договором поруки. У відповідності до пункту 5.4 Договору поруки - у разі збільшення обсягу відповідальності Боржника за основним договором передбачена цим Договором порука діє тільки у випадку, якщо Поручитель надасть свою згоду на таке збільшення. В Договорі поруки не передбачено можливості зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то таким чином поручитель не давав згоди на зміну основного зобов'язання. Умовами кредитного договору передбачено право Банку вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів. Позивач скористався своїм правом на дострокове повернення суми кредиту та всіх платежів встановленим Кредитним договором та 22.06.2010 р. Постійно діючим третейським судом при ВГО «Всеукраїнський фінансовий союз» винесено рішення про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк заборгованість за тілом кредиту, відсотки, пеню. Строк виконання основного зобов'язання настав ще до 22.06.2010 року, а Банк звернувся з позовною заявою до поручителя у квітні 2014 року. В даному випадку між позивачем та відповідачем існують правовідносини поруки які оформлені Договором Поруки, проте Банк не звернувся до суду з позовними вимога до поручителя протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання. Відповідач-позивач вказує, що є наявні всі підстави для припинення правовідносин поруки внаслідок двох підстав, які є самостійними та незалежно одна від одної: внаслідок пропуску строку звернення з позовною заявою до поручителя, так як порука припинена через 6 місяців після того, як Банк скористався своїм правом на дострокове повернення кредиту та внаслідок підвищення відсоткової ставки за кредитом без згоди поручителя. Відповідач -позивач за зустрічним позовом просила визнати Договір поруки № 490076051 -П від 09.06.2008 року припиненим та стягнути з позивача -відповідача понесені судові витрати. В судовому засіданні позивач-відповідача за первісним позовом Михніцький Г.Ю. позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві та просив їх задовольнити. Щодо зустрічного позову [PERSON] в його задоволенні просив відмовити. З усних та письмових пояснень представника позивача - відповідача слідує, що відповідачем [PERSON] пропущено строк позовної давності за вимогою про визнання договору поруки припиненим, оскільки такий договір був укладений 09.06.2008 р., а з вимогами остання звертається лише в жовтні 2014р. Про підвищення відсоткової ставки за кредитним договором була повідомлена письмово листом, з даного приводу заперечень не подавала. В судовому засіданні відповідач- позивач за зустрічним позовом [PERSON] відносно первісних позовних вимог заперечила та просила відмовити в їх задоволенні. Свої позовні вимоги за зустріч позовом підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Додатково суду пояснила, що письмової згоди на збільшення відсоткової ставки вона не надавала. В судове засідання третя особа - [PERSON] не з'явивсь, про час та місце розгляду справи повідомлявсь належним чином. Причина неявки до суду невідома, клопотань, заперечень до суду не подавав, а тому суд здійснює розгляд справи в його відсутність. Суд, вислухавши учасників процесу , дослідивши матеріали справи , на засадах змагальності, в межах позовних вимог приходить до слідуючого висновку. Судом достовірно встановлено, що 09 червня 2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 490076051, відповідно до якого останній отримав 21611,70 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 13,99% річних з датою остаточного повернення кредиту до 09.06.2015 року. Додатком до даного договору встановлено графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг (а.с. 5-8). Згідно з умовами кредитного договору, боржник [PERSON] зобов'язавсь повернути одержаний кредит у повному обсязі у термін та розмірах, що встановлені кредитним договором. Проте, в порушення умов кредитного договору та діючого законодавства, боржник не виконував належним чином взяті на себе зобов'язання. Так станом на 01.04.2014 року сума заборгованості складає за кредитом - - 19126,91 дол. США, що за курсом НБУ на 01.04.2014 року складає - 210359,67 грн., за відсотками - 7601,89 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 83606,35 грн., пеня з врахуванням норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦПК України - 74436,23 дол. США, що за офіційним курсом НБУ становить - 818657, 10 грн., а всього 1112623 грн. 12 коп. заборгованості по кредитному договору. В забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором , 09.06.2008 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки №490076051-П (а.с. 10). Відповідно до умов якого, поручитель поручається за виконання боржником обов'язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому: а) обов'язок повертати банку кредит рівними частинами, у терміни визначені основним договором та додатком №1 до основного договору, але в будь-якому випадку не пізніше 09.06.2015 року; б) обов'язок щомісяця сплачувати банку проценти за користування кредитом у терміни, визначені основним договором та додатком до нього; г) обов'язок сплатити банку неустойку (пеню, штрафи) та понад суму неустойки (пені, штрафів) відшкодувати збитки, заподіяні банку невиконанням або неналежним виконанням боржником своїх зобов'язань за основним договором (п 2.1 статті 2 Договору поруки). Відповідно до п.п. 3.1, 3.2 ст. 3 договору поруки, боржник та поручитель відповідають перед банком за порушення обов'язків, передбачених у статті 2 цього договору, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник. Передбачена п. 3.1 цього договору відповідальність поручителя наступає у випадку, якщо боржник допустить прострочення виконання будь-якого з обов'язків, зазначених у п. 2.1 цього договору. За рішенням постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 22.06.2010 року стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 175294 грн. 90 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредиту - 152705,43 грн., заборгованості по процентах - 2843,68 грн., пені - 19745,61 грн. (а.с. 58-60). Зі змісту вказаного рішення вбачається, що на виконання умов договору позивач направив відповідачу ([PERSON].) досудову вимогу, проте станом на 17.05.2010 р. відповідачем вимога не була виконана. На виконання вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України, у позивача ПАТ «Альфа-Банк» було витребувано кредитну справу за кредитним договором №490076051 від 09.06.2008 року, укладеним між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON], яка була оглянута судом та у матеріалах справи якої відсутні дані, зокрема чи отримана боржником досудова вимога, який строк визначений даною вимогою для погашення кредиту. Відповідно, суд позбавлений можливості визначити час з якого у позивача виникло право пред'явити протягом шести місяців вимогу до поручителя [PERSON] про виконання грошового зобов'язання щодо повернення кредиту. Окрім того такі дані не були надані і відповідачем -позивачем за зустрічним позовом [PERSON] З розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що позивачем з 01.09.2008 року було збільшено відсоткову ставку з 13,99% річних до 16,50%, про що підтвердив і представник банку в судовому засіданні (а.с. 21). Пунктом 6.2 Загальних умов кредитування визначено, що банк має право змінити розмір процентів за користування кредитом в разі зміни ситуації на світових фінансових ринках або на фінансовому ринку України, облікової ставки НБУ, індексу інфляції (споживчих цін), загальновизнаних внутрішньодержавних та/або міжнародних грошових та/або фондових індексів тощо. Про зміну процентної ставки по кредиту та внесення у зв'язку з цим змін в Додаток №1 до цього договору банк повідомляє позичальника за 7 днів до моменту настання таких змін шляхом направлення рекомендованого листа на адресу позичальника. У зв'язку зі зміною процентної ставки в разі настання події, незалежної від волі сторін, позичальник цим надає свою згоду на внесення змін до Додатку №1 до цього договору та викладення Додатку №1 в новій редакції. Матеріалами справи встановлено, що на адресу позичальника [PERSON] банком направлялось відповідне повідомлення 08.08.2008 р. про зміну відсоткової ставки (а.с.61). Однак, з матеріалів справи вбачається, що відповідні зміни до Додатку №1 до кредитного договору не вносились. Вказану обставину підтвердив в судовому засіданні і представник позивача - відповідача за первісним позовом. Згідно п. 5.4 договору поруки №490076051-П від 09.06.2008 року, у разі збільшення обсягу відповідальності боржника за основним договором передбачена цим договором поруки діє тільки у випадку, якщо поручитель надасть свою згоду на таке збільшення. Представником позивача - відповідача не надано, а в матеріалах справи відсутні будь - які докази того, що відповідач - позивач - поручитель [PERSON] давала свою згоду на зміни та доповнення до зазначеного кредитного договору за умови надання згоди на збільшення обсягу зобов'язань за договором. З листа - погодження про зміну умов кредитного договору, який був надісланий [PERSON] 16.09.2008 року ( а.с. 123) слідує, що відповідач - позивач [PERSON] як поручитель ознайомлена не була та його не підписувала. На підставі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (ч.ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо. У зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови у договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком. Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 22 Постанови "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30 березня 2012 року №5 роз'яснив, що обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте, якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору є результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим. Суд приходить до висновку, що всупереч умовам договору поруки кредитор без згоди поручителя збільшив відсоткову ставку за кредитним договором з 13,99 % річних до 16,50 % річних, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності [PERSON], що є підставою припинення поруки відповідно до вимог ч. 1 ст. 559 ЦК України, а тому вважає обґрунтованими вимоги зустрічного позову в цій частині, а первісний позов таким, у задоволенні якого слід відмовити. Доводи представника позивача - за первісним позовом про застосування строків позовної давності до позовних вимог відповідача -позивача [PERSON] про визнання договору поруки припиненим суд до уваги не приймає, та вважає, що такі обставини не знайшли свого підтвердження , задоволенню не підлягають, оскільки кредитний договір діє до 09.06.2015р. Доводи відповідача-позивача [PERSON] за зустрічним позовом щодо припинення Договору поруки внаслідок пропуску строку звернення з позовною заявою до поручителя , так як порука припинена через 6 місяців після того, як Банк скористався правом на дострокове повернення кредиту ( шляхом звернення до постійно діючого третейського суду), як на одну із самостійних підстав припинення правовідносин суд вважає недоведеними, оскільки не надано належних та допустимих доказів в розумінні глави 5 ЦПК України на підтвердження цих обставин. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд прийшов до висновку про відсутність підстав до задоволення позовних вимог за первісним позовом ПАТ «Альфа Банк», а тому і підстав для стягнення витрат за їх позовом суд не вбачає. Відповідачем - позивачем [PERSON] при зверненні до суду сплачено судові витрати в розмірі 246,60 грн. ( а.с.51) , а тому з врахуванням вимог ЗУ «Про судовий збір» з позивача - відповідача ПАТ «Альфа Банк» підлягають стягненню на користь відповідача - позивача за зустрічним позовом [PERSON] витрати по зверненню до суду в розмірі 243,60 грн. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета. Згідно із ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень. Враховуючи викладене,

Outcome: partial