Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Акціонерного комерційного банку "Форум" , [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус [PERSON] про визнання недійсним договору іпотеки. Свою вимогу позивачка обґрунтовує тим, що, вона є власником трьохкімнатної квартири, що знаходиться в [ADDRESS] загальною площею 44,8 кв.м., житловою площею 29,6 кв.м. Дану квартиру вона набула у власність, як спадкоємець, за законом, що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом виданим Ковельською держнотконторою 09 вересня 1997 року. Свідоцтво про право на спадщину за законом зареєстровано в Волинському БТІ за № 4889 14.11.1997 року, копію реєстраційного посвідчення додаю. 20 липня 2007 року відповідач по справі [PERSON] перебуваючи в офісі приватного нотаріуса Ковельського нотаріального округу [PERSON] в [ADDRESS] надав вказаному нотаріусу довіреність, посвідчену 19.06.2007 року нотаріусом [PERSON] м. Москва Росії за реєстраційним номером 4 С-2645 відповідно до якої вона уповноважила його передати в іпотеку належну їй на праві приватної власності квартиру, що знаходиться в [ADDRESS], достовірно знаючи, що вона підроблена. Ухвалою Ковельського міськрайсуду від 11 листопада 2014 року, яка вступила в законну силу, встановлено, що відповідач по справі [PERSON] вчинив правопорушення (злочин), передбачений ч. 3 статті 358 КК України за використання завідомо підробленого документа, однак у зв'язку з закінченням строків давності задоволено клопотання прокурора про закриття кримінального провадження на підставі статті 49 КК України. 20 липня 2007 року приватним нотаріусом Ковельського нотаріального округу [PERSON] в м. Ковелі Волинської області посвідчений іпотечний договір за змістом якого акціонерний комерційний банк " Форум", надалі "іпотеко держатель", в особі керуючого Ковельського відділення Луцької філії АКБ "Форум" [PERSON], що проживає в [ADDRESS] та [PERSON] , від імені якої на підставі фіктивної довіреності діяв відповідач [PERSON] та виступив майновим поручителем [PERSON], що проживає [ADDRESS], надалі "іпотекодавець", передали в іпотеку нерухоме майно її трьохкімнатну квартиру, що знаходиться в [ADDRESS] загальною площею 44,8 кв.м., житловою площею 29,6 кв.м. із забороною відчуження. Цей договір забезпечив вимоги "іпотекодержателя", що випливають з кредитного договору № 0172/07/22-2, від 20 липня 2007 року укладеного між "іпотекодержателем" та [PERSON], який отримав кредитні кошти в сумі 15 тис. доларів США, копію договору додаю. Відповідно до ч. 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює для сторін тих прав і обов'язків, які вони мають встановлювати, а породжує наслідки, що пов'язані з його недійсністю. Згідно ч. 3 статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Оспорюваний нею правочин укладений внаслідок обману всупереч статті 230 ч.2 ЦК України. Позивачка вказує, що її приватна власність трьохкімнатна квартира вибула з її вільного володіння, користування та розпорядження не з її волі, іншим шляхом, що передбачено ст. 388 ЦК України. Позивач просить визнати іпотечний договір, укладений 20 липня 2007року та посвідчений приватним нотаріусом [PERSON], Акціонерним комерційним банком "Форум" та [PERSON] від імені якої на підставі підробленої довіреності діяв [PERSON] про передачу в іпотеку трикімнатної квартири [ADDRESS] недійсним. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимога підтримав з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задовольнити повністю. Представник відповідача [PERSON] вказала, що позивач не підтвердив жодними доказами ті обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, вказує, що позивач пропустила строк позовної давності звернення до суду, а тому просить застосувати положення ст. 267 ЦК України і відмовити у позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи належним чином повідомлений шляхом оголошення в газеті "Волинь Нова". Третя особа, що не заявляє самостійних вимог [PERSON] подала в суд заяву про розгляд даної справи без її участі. Суд заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази прийшов до висновку, що позов [PERSON] до Акціонерного комерційного банку "Форум", [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус [PERSON] про визнання недійсним договору іпотеки слід задовольнити повністю. Згідно ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч.1, ч.3 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п' ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Кредитним договором № 0172/07/22 - Z від 20.07.2007 року стверджується, що АКБ "Форум" надав кредит [PERSON] в сумі 15 000,00 доларів США на споживчі цілі строком до 17 липня 2015 року. Із іпотечного договору укладеного 20липня 2007 року між Акціонерним комерційним банком "Форум" та [PERSON], від імені якої на підставі підробленої довіреності діяв [PERSON], та посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], вбачається, що цей договір забезпечує вимоги іпокодержателя, що витікають із кредитного договору № 0172/07/22 - Z від 20.07.2007 року, укладеного між іпокодержателем та [PERSON] і відповідно до цього договору. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду від 11.11.2014 року у кримінальному провадженні про обвинувачення [PERSON] за ст. 358 ч.3 КК України стверджується, що 20.07.2007 року близько 10.00 години перебуваючи в офісі приватного нотаріуса Ковельського нотаріального округу [PERSON] в [ADDRESS] надав вказаному нотаріусу довіреність посвідчену 19.06.2007 року нотаріусом [PERSON] в м. Москва Росії за реєстраційним номером 4 С - 2645 відповідно до якої громадянка Росії [PERSON] уповноважила його передавати в іпотеку належну їй на праві приватної власності квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS], достовірно знаючи, що вона підроблена. Згідно цієї ухвали кримінальне провадження, яке внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 12013020110000037 від 9 січня 2014 року про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України, закрито на підставі ст. 49 КК України у зв'язку із закінченням строків давності. Аналіз цих доказів та обставин приводить до висновку, що волі [PERSON] на видачу [PERSON] довіреності посвідчену 19.06.2007 року нотаріусом [PERSON] в м. Москва Росії за реєстраційним номером 4 С - 2645 посвідчену 19.06.2007 року, яка надавала [PERSON] повноваження укладати від її імені договір іпотеки не було і вона цієї довіреності йому не надавала. Представник відповідача [PERSON] просить застосувати строк позовної давності та відмовити у позові. Вона вважає, що виходячи із аналізу документів та свідчень, які є в матеріалах кримінальної справи № 159/6515/14-к можна зробити висновок, що перебіг строку позовної давності почався не пізніше березня 2011 року, коли [PERSON] дізналася (повинна була дізнатися) про порушення свого права. А тому, перебіг трирічного строку позовної давності закінчився у березні 2014 року. Вказане підтверджується наступним. У протоколі одночасного допиту осіб від 03.01.2014 р. зафіксовано показання [PERSON], що про існування іпотечного договору він дізнався лише в той момент, коли хотів оформити дане помешкання на своє ім'я в 2011 році, при цьому розмовляв з даного приводу зі [PERSON] та [PERSON], і останні пояснили йому, що дійсно здали в іпотеку житло. Із протоколу допиту свідка [PERSON] від 09.01.2012 р. вбачається, що в 2011 році на прохання матері [PERSON] він вирішив переоформити право власності на квартиру на своє ім'я. Коли були оформлені всі документи у м. Ковелі то він пішов до нотаріуса, від якого дізнався, що квартира знаходиться в іпотеці в Банку "Форум". Витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно від 21.12.2010 р., що було отримано за дорученням [PERSON], був дійсним протягом 3-х місяців, а саме до 22.03.2011 р. Таким чином, необхідні для укладення договору купівлі-продажу квартири документи повинні були бути зібраними в період чинності витягу, який був отриманий саме з метою реалізації квартири до 22.03.2011 р. З цього представник відповідача [PERSON] робить висновок, що оскільки [PERSON] дізнався про те, що квартира матері перебуває у іпотеці Банку не пізніше 22.03.2011 р., то і позивачка також довідалася про те. що її квартира перебуває у іпотеці Банку не пізніше 22.03.2011 р. Представник позивача [PERSON] також вважає, що [PERSON] та (чи) [PERSON] надавши самостійно правовстановлюючі документи [PERSON] повинні була б дізнатись про обставини, на які вона посилається, як на підставу визнання іпотечного договору недійсним, не пізніше березня 2011 року, а позов [PERSON] подала лише 18.11.2014 року. Вона також вказала, що позивачка в судовому засіданні не довела, що довіреність , яку використав [PERSON] при укладенні іпотечного договору є підробленою. Представник позивача [PERSON] в заперечення доводів представника позивача вказав, що доводи відповідача ґрунтуються лише на припущеннях і що про укладення іпотечного договору [PERSON] нічого не було відомо. Згідно ст. 267 ч.3 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у справі, зробленою до винесення ним рішення. Суд вважає, що відповідач не надав доказів про те, що позивачка [PERSON] довідалася, що її квартира перебуває у іпотеці Банку не пізніше 22.03.2011 р., так як посилається лише на протокол допиту сина позивачки [PERSON] З цього протоколу вбачається, що про існування іпотечного договору у вказаний представником відповідача термін довідався [PERSON], який не є позивачем і справі, а не [PERSON] Доказів про те, що [PERSON] було відомо про існування іпотечного договору до 22.03.2011 року, і що вона була повідомлена про існування вказаного іпотечного договору [PERSON] відповідач не надав. Тому суд прийшов до висновку, що підстав для застосування положень ст. 267 ч.3 ЦК України не має. В той же час суд вважає, що клопотання представника відповідача [PERSON] про застосування положень ст. 267 ч.3 ЦК України свідчить про те, що відповідач своєю позицією визнає підставність і обгрунтованість позову [PERSON] Суд також прийшов до висновку, що доводи представника відповідача [PERSON], про те що позивачка в судовому засіданні не довела, що довіреність, яку використав [PERSON] при укладенні іпотечного договору є підробленою є надуманою, не ґрунтується на доказах і судом відхиляється, оскільки ухвалою Ковельського міськрайонного суду від 11.11.2014 року у кримінальному провадженні про обвинувачення [PERSON] за ст. 358 ч.3 КК України стверджується, що 20.07.2007 року близько 10.00 години перебуваючи в офісі приватного нотаріуса Ковельського нотаріального округу [PERSON] в [ADDRESS] надав вказаному нотаріусу довіреність посвідчену 19.06.2007 року нотаріусом [PERSON] в м. Москва Росії за реєстраційним номером 4 С - 2645 відповідно до якої громадянка Росії [PERSON] уповноважила його передавати в іпотеку належну їй на праві приватної власності квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS], достовірно знаючи, що вона підроблена і згідно цієї ухвали кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 12013020110000037 від 9 січня 2014 року про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України, закрито на підставі ст. 49 КК України у зв'язку із закінченням строків давності. Отже, суд вважає, що оскільки волі [PERSON] на видачу [PERSON] довіреності посвідчену 19.06.2007 року нотаріусом [PERSON] в м. Москва Росії за реєстраційним номером 4 С - 2645 посвідчену 19.06.2007 року, яка надавала [PERSON] повноваження укладати від її імені договір іпотеки не було, і вона цієї довіреності йому не надавала, то дана обставина відповідно до ч.3 ст. 2015 ЦК України є підставою для визнання правочину недійсним. Таким чином суд проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази прийшов до висновку про підставність позову [PERSON] і вирішив заявлений нею позов до Акціонерного комерційного банку "Форум", [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус [PERSON] про визнання недійсним договору іпотеки задовольнити повністю та визнати недійсним іпотечний договір, укладений 20 липня 2007 року між Акціонерним комерційним банком "Форум" та [PERSON] в особі [PERSON], предметом якого є квартира [ADDRESS], посвідчений 20 липня 2007 року приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Волинської області [PERSON] і зареєстрований в реєстрі за № 3947. В користь [PERSON] слід стягнути в рівних долях з Акціонерного комерційного банку "Форум" та [PERSON], які безпосередньо укладали оспорюваний договір іпотеки на підставі підробленої довіреності судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243, 60 грн.

Outcome: approved