Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

позивач звернувся до відповідача з позовом про стягнення в порядку регресу 21 359,75 грн. понесених витрат. Також просив стягнути 243,60грн. сплаченого судового збору та 2000 грн. витрат на правову допомогу. В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що 23.01.2012р. в м. Львові на вул. Шевченка,120 з вини відповідача, який керував автомобілем [NUMBER], скоєна ДТП, що підтверджується постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16.02.2012р. В результаті ДТП пошкоджено автомобіль марки Тойота державний номерний знак [NUMBER], що на момент ДТП належав [PERSON] Відповідно до звіту про оцінку автомобіля №384/12 від 22.05.2012р., складеного оцінювачем [PERSON], вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки Тойота становить 25631,70 грн. Зазначена шкода особисто [PERSON] не була відшкодована потерпілою особою. Окрім цього на дату скоєння ДТП останній не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Потерпілий з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ з відповідною заявою, до якої було додано копію полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АА/6408357, термін дії якої з 18.09.2011р. по 17.09.2012р. У звязку з настанням події, передбаченої пп. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілій особі в розмірі 21359,75 грн. Відповідно до ст.1191 ЦК України та п.п.38.2.1, 38.2 ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ вправі звернутись з регресним позовом до власника, водія транспортного засобу, який спричинив ДТП. 16.10.2012р. МТСБУ звернулось до відповідача з листом про компенсацію в добровільному порядку витрат, понесених у звязку з проведенням регламентної виплати потерпілому. Однак, на час звернення до суду відповідач жодних коштів не повернув. Сторони в судове засідання не зявились. Представник позивача просив справу розглядати за його відсутності. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не зявився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Тому суд відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України розглянув справу за відсутності останнього та ухвалив рішення на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Постановою Стрийського міськрайонного суду по справі № 1323/836/2012 від 16.02.2012р. [PERSON], який 23.01.2012р. о 13 год 00 хв. в м. Львів по вул. Шевченка, керуючи транспортним засобом марки Ніссан, номерний знак [NUMBER], вчинив зіткнення з транспортним засобом марки Тойота номерний знак [NUMBER], що спричинило пошкодження транспортних засобів, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Згідно з ч.4 ст.61 ЦПК України постанова у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Після ДТП вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] становила 25631,70 грн., що встановлено Звітом № 384/12 від 22.05.2012р. про оцінку автомобіля, проведеним оцінювачем [PERSON] (а.с.5-7) на підставі протоколу огляду транспортного засобу від 10.02.2012р. (а.с.8). На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правову відповідальність [PERSON] застраховано не було, а завдана потерпілому в ДТП шкода не відшкодована. Жодних договірних правовідносин між МТСБУ та відповідачем не виникало і не існує. Підпункт "а" п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачає відшкодування шкоди у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, за рахунок коштів фонду захисту потерпілих на умовах, визначених цим Законом. Норми п.22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" вказують про обов'язок МТСБУ відшкодувати у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час дорожньо-транспортної пригоди. З урахуванням обставин справи та вимог закону на підставі відповідної заяви, додатком до якої був поліс обов'язкового страхування потерпілим цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АА/6408357 терміном дії з 18.09.2011 року до 17.09.2012 року, автомобіль [NUMBER], позивачем виплачено на користь [PERSON]В 21 359,75 гривень відшкодування, що підтверджено платіжним дорученням №1/1-16639 від 26.07.2012р. (а.с.9). Зміст ст.1187 ЦК України передбачає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Листом № 26137/3-2-05 від 16.10.2012р. МТСБУ запропоновано [PERSON] як винуватцю ДТП компенсувати понесені витрати у звязку із здійсненням регламентної виплати потерпілому від ДТП. Однак, відповідач понесені МТСБУ витрати не компенсував. Відповідно до п.38.2.1 ст.38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Оскільки спірні права і обов'язки виникли з приводу права МТСБУ на зворотну вимогу (регрес) до [PERSON] у тому розмірі, який був відшкодований на користь потерпілого, тобто 21 359,75 гривень, перебіг позовної давності починається не з моменту дорожньо-транспортної пригоди, а з дня виплати позивачем грошових коштів на користь [PERSON] - 26.07.2012 року. В засіданні суду не заявлено про застосування до спірних відносин правил про позовну давність та відмову з підстав пропуску строку позовної давності у задоволенні позову. З роз'яснень, даних пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.27 постанови від 01.03.2012 року №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", вбачається, що у випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. Регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону №1961-ІV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України "Про страхування" встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат суд виходить з вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, якою визначено, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Понесений позивачем і документально підтверджений судовий збір у розмірі 243,60 грн. в силу вимог ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь МТСБУ. З додаткової угоди №123 від 14.05.2015 року вбачається, що позивачем сплачено ТзОВ «ВМ» за ведення від імені замовника даної справи 2000 грн. В судових засіданнях представник позивача участі не приймав, тому суд вимоги щодо витрат на правову допомогу вирішує відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20.12.2011 року, стаття 1 якого передбачає, що оплата витрат на правову допомогу не може перевищувати 40 % встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Оскільки позивачем окрім зазначеної копії угоди не представлено жодних даних чи доказів на підтвердження того скільки саме часу витрачено особою, що надавала правову допомогу, на оформлення позовної заяви; участі в судовому засіданні ця особа не приймала; з матеріалами справи в суді не знайомилася, тому суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу.

Outcome: partial