Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернувся [PERSON], посилаючись на те, що державний акт на право колективної власності на землю КСП "Надія" с. Красилівка Ставищенського району Київської області був виданий 15 серпня 1995 року. Розмір земельної частки (паю) по даному підприємству становить 3,6 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартість земельної частки (паю) по даному господарству становить 109114 гривень. Його мати [PERSON], як член КСП "Надія", набула право на земельну частку (пай) в цих землях згідно п.2 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 8 серпня 1995 року №720, проте до основного списку осіб, що додається до державного акта безпідставно (помилково) не була внесена. [INFO] року [PERSON] померла, спадщину після смерті прийняв він, її син, який отримав в Ставищенській районній державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна. 23 квітня 2002 року при уточненні списку осіб, які мали право на земельну частку (пай) [PERSON] рішенням комісії по врегулюванню земельних і майнових відносин реорганізованого КСП "Надія" (правонаступник СТОВ «Агро-Антей») в числі інших включена до додаткового списку громадян-членів колективного господарства на отримання земельної частки (паю) в розмірі 3,6 умовних кадастрових гектари, що підтверджується витягом з наказу №34 від 24 квітня 2002 року СТОВ «Агро-Антей», рішенням VI сесії 24 скликання Красилівської сільської ради №29 «Про виконання рішення 3 сесії 24 скликання Красилівської сільської ради від 18.12.2002 року №11 «Про внесення пропущених членів КСП «Надія» до додаткового списку осіб, які мають право на земельну частку (пай)»» з додатком. 02 листопада 2005 року рішенням зборів власників земельних паїв та їх уповноважених ТОВ «Інтерагроінвест» філії «Агро-Антей» с.Красилівка Ставищенського району Київської області (протокол №1) було присвоєно номер згідно карти-схеми поділу земельних ділянок на земельну частку (пай), яка належала [PERSON] [NUMBER]. Рішеннями правонаступника КСП, Красилівської сільської ради, визнано право [PERSON] на право на земельну частку (пай) в землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Надія» Красилівської сільської ради, шляхом включення до додаткового списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю КСП "Надія". Проте на ім'я [PERSON] сертифікат на право на земельну частку (пай) не видавався та у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) не реєструвався в зв'язку зі смертю останньої. Через відсутність правовстановлюючого документа - сертифіката на земельну частку (пай) виданого за життя спадкодавці, він позбавлений можливості в Ставищенській районній державній нотаріальній конторі отримати свідоцтво про право на спадщину на вказане майно. Позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] року матері [PERSON] на земельну частку (пай) розміром 3,6 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Надія» Красилівської сільської ради Ставищенського району Київської області, вартістю 109114 гривень. В судове засідання позивач не прибув, направив до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просить справу розглядати у його відсутність та відсутність представника. Представник відповідача - Ставищенської райдержадміністрації в судове засідання не прибув, від неї до суду надійшла заява, в якій позовні вимоги відповідач визнає, просить справу розглядати без участі її представника. Представник третьої особи - відділу Держземагенства України у Ставищенському Київської області в судове засідання не прибув, третя особа належними чином повідомлена про місце і час розгляду справи, причини неявки свого представника до суду не повідомила. Суд, розглянувши матеріали справи, письмову заяву відповідача про визнання позову та дослідивши письмові докази, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що державний акт на право колективної власності на землю КСП "Надія" с. Красилівка Ставищенського району Київської області був виданий 15 серпня 1995 року, що підтверджується довідкою №467 від 21.08.2012 року Красилівської сільської ради та копією вказаного державного акта (а. с. 10-12). Розмір земельної частки (паю) по даному підприємству становить 3,6 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартість земельної частки ( паю) становить 109114 гривень, що підтверджується довідкою відділу Держземагенства в Ставищенському районі №682 від 10.05.2012 року (а. с. 17). [PERSON], як член КСП "Надія", набула право на земельну частку (пай) в цих землях згідно п.2 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 8 серпня 1995 року №720, проте до основного списку осіб, що додається до Державного акта безпідставно (помилково) не була внесена. [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Спадщину після її смерті прийняв її син [PERSON], який отримав в Ставищенській районній державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна, що підтверджується спадковою справою щодо майна померлої №143 (2000) (а. с. 7-9). 23 квітня 2002 року при уточненні списку осіб, які мали право на земельну частку (пай) [PERSON] рішенням комісії по врегулюванню земельних і майнових відносин реорганізованого КСП "Надія" (правонаступник СТОВ «Агро-Антей») в числі інших включена до додаткового списку громадян-членів колективного господарства на отримання земельної частки (паю) в розмірі 3,6 умовних кадастрових гектари, що підтверджується витягом з наказу №34 від 24 квітня 2002 року СТОВ «Агро-Антей», рішенням VI сесії 24 скликання Красилівської сільської ради №29 «Про виконання рішення 3 сесії 24 скликання Красилівської сільської ради від 18.12.2002 року №11 «Про внесення пропущених членів КСП «Надія» до додаткового списку осіб, які мають право на земельну частку (пай)»» з додатком (а. с. 14-16). 02 листопада 2005 року рішенням зборів власників земельних паїв та їх уповноважених ТОВ «Інтерагроінвест» філії «Агро-Антей» с.Красилівка Ставищенського району Київської області (протокол №1) було присвоєно номер згідно карти-схеми поділу земельних ділянок на земельну частку (пай), яка належала [PERSON] [NUMBER], що підтверджується довідкою Красилівської сільської ради Ставищенського району Київської області №154 від 13.03.2012 року та №558 від 08.2012 року (а. с. 18-20). Рішеннями правонаступника КСП "Надія " визнано право [PERSON] на право на земельну частку (пай) в землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Надія» Красилівської сільської ради, шляхом включення до додаткового списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю КСП "Надія" (а. с. 13). Проте на ім'я [PERSON] сертифікат на право на земельну частку (пай) не видавався та у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) не реєструвався в зв'язку зі смертю останньої, що підтверджується довідкою відділу Держземагенства в Ставищенському районі №682 від 10.05.2012 року (а. с. 17). Через відсутність правовстановлюючого документа - сертифіката на земельну частку (пай) виданого за життя спадкодавці позивач позбавлений можливості в Ставищенській районній державній нотаріальній конторі отримати свідоцтво про право на спадщину на вказане майно. Згідно з п.2 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 8 серпня 1995 року №720 право на земельну частку (пай) мають члени КСП, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 11 Постанови №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року (561-12), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР (1540-06). Згідно із нормами ст. 25 Закону України "Про сільськогосподарську кооперацію" та ст. 3 Указу Президента України "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва" право на земельну частку (пай) та право на земельну ділянку, яка виділена в натурі (на місцевості), можуть бути об'єктом спадкування. Відповідно до частини 2 статті 5 Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року суб'єктами колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших сільськогосподарських підприємств. Згідно частини 2 статті 23 Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у колективній власності громадян - членів такого підприємства, кооперативу, товариства. До державного акта додається список цих громадян. Земельний пай відповідно до Указів Президента України від 10 листопада 1994 року "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва " та від 8 серпня 1995 року "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям " - це умовна частка землі, визначена у результаті поділу земель, переданих державою у колективну власність, серед членів сільськогосподарського підприємства. Право на нього мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до вимог статті 529 ЦК України (в редакції 1963р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти ( у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Як вбачається із п. „г" ч. 1 статті 81 Земельного Кодексу України (від 25 жовтня 2001 року) громадяни набувають права власності на земельну ділянку на підставі прийняття спадщини. Частина 1 статті 15 ЦК України закріплює за кожною особою право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якою це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] за життя набула права на земельну частку (пай) в землях КСП "Надія" села Красилівка Ставищенського району Київської області розміром 3,6 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) і це право увійшло до складу спадщини, яка відкрилася [INFO] року внаслідок смерті останньої, а за [PERSON] слід визнати право на спадщину за законом після смерті останньої. Оскільки, відповідач до пред'явлення позову про визнання права на спадщину на земельну ділянку і в судовому засіданні не оспорював цього права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на нього не може бути покладений обов'язок по відшкодуванню судових витрат.

Outcome: approved