Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача - [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем по справі зареєстрували шлюб 20 жовтня 1990 року у сільській раді с. Верхнє Водяне, Рахівського району Закарпатської області, про що зроблено актовий запис №49 та спільно прожили до червня місяця 2014 року. За час спільного проживання у них народилося двоє дітей, один з яких - неповнолітній син [PERSON], [INFO], який проживає із нею та знаходяться на її повному утриманні. Причиною розпаду їхнього шлюбу стало те, що в них різні характери та погляди на сімейне життя. Чоловік не поважає її, як дружину, зловживає спиртними напоями. Чоловік своєю поведінкою погано впливає на виховання сина. На неоднаразові прохання виправити свою поведінку відповідач не реагує, тому вони припинили спільне подружнє життя. З дня припинення спільного проживання ніхто з них не зробив кроку до примирення. Чоловік не надає жодної матеріальної допомоги на утримання сина, а їй одній важко забезпечити його всім необхідним. На підставі наведеного просила шлюб між нею та відповідачем - розірвати. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище - [PERSON]. Винести рішення, яким зобов'язати відповідача сплачувати аліменти на її користь на утримання сина, [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі, у розмірі по 1000 гривень на дитину, щомісячно, до досягнення ним повноліття, допустивши негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів, в межах суми платежу за один місяць. В судове засідання позивачка, [PERSON] не з"явилася, однак надіслала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі. Просить позови задовольнити. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з"явився, однак надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. Позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнає та не заперечує проти їх задоволення. Щодо позовної вимоги простягнення аліментів, то таку визнає частково. Згідний платити аліменти на утримання сина у розмірі по 500 гривень, щомісячно. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20 жовтня 1990 року у сільській раді с. Верхнє Водяне, Рахівського району Закарпатської області, про що зроблено актовий запис за №49. У відповідності до ч.1 ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей, один з яких - син [PERSON], [INFO], на момент винесення рішення являється неповнолітнім, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] від 18.12.2000 року. Наразі дитина проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні. Вказана обставина підтверджується довідкою №06 від 06.01.2015 року, виданою виконавчим комітетом Верхньоводянської сільської ради та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON]. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, суд вважає, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу обґрунтовані і підлягають задоволенню у відповідності зі ст.112 СК України, оскільки встановлено, що причина розпаду подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною. Подружжя фактично припинило спільне проживання і сімейне життя з поважної причини. Встановлено, що сторони з червня місяця 2014 року спільно не проживають та не підтримують сімейних відносин. Шлюб між сторонами носить формальний характер, їхнє подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, яка наполягає на розірванні шлюбу та відповідача, який надав згоду на розірвання шлюбу, тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка, [PERSON], як особа, яка змінила своє прізвище при реєстрації шлюбу, виявила бажання залишити собі прізвище - [PERSON]. Згідно вимог ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Про право суду при визначення розміру аліментів враховувати стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення йдеться і в абзаці 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів". На підставі наведеного, суд вважає, що відповідач зобов'язаний надавати дитині утримання, достатнє для задоволення їїх розумних потреб, виходячи зі стану здоров'я дитини, її матеріального становища, а також зі свого стану здоров'я та матеріального становища. Частиною 1 ст. 184 СК України визначено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи відсутність взаємної домовленості між сторонами про участь у матеріальних витратах на утримання дитини, а також беручи до уваги те, що відповідач не має постійного місця роботи та постійного доходу, суд вважає, що справедливим буде щомісячне стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, суд, виходячи із принципу розумності та справедливості, з огляду на те, що батьки зобов'язані забезпечити дітям виховання, навчання, розвиток, приймаючи до уваги матеріальне становище дитини, а саме те, що вона є неповнолітньою, не має доходу і матеріальне становище відповідача, який являється працездатною особою, інших утриманців не має, має мінливий дохід, прийшов до висновку, що позов слід задовольнити частково, зобов'язавши відповідача, сплачувати, щомісячно, в користь позивачки аліменти на утримання дитини - сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі по 700 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Аліменти на утримання дитини згідно ст. 79 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, в даному випадку з 15.01.2015 року. В силу вимог ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу, після набранням ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення, для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та про ставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Таким чином, копію рішення суду, після набрання ним законної сили, слід надіслати у відділ ДРАЦСу Реєстраційної служби Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області, для виконання. Відповідно до ч.3 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. Тому, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача [PERSON], в спеціальний фонд Державного бюджету України в особі Рахівського районного суду Закарпатської області слід стягнути 243.60 гривень судового збору. В силу ч.1 ст.367 ЦПК України, слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial