Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом 18.02.2016 року обґрунтовуючи тим, що 09.02.2016 року в належному фізичній особі підприємцю [PERSON] магазині подарунків та сувенірів, що знаходиться за адресою: Київська обл., м. Біла Церква, вул. Я. Мудрого, 38/12, було зафіксовано факт розповсюдження та публічної демонстрації (реалізації, продажу) наступного товару: - обкладинка для документів з малюнком картина [PERSON] «Нина Матвиенко», товар представляє собою обкладинку для документів з малюнком, на якому без дозволу позивача відтворено твір образотворчого мистецтва під назвою «Нина Матвиенко»; Обкладинка для документів з малюнками картинами [PERSON] «Хлебушек с салом», товар представляє собою обкладинку для документів з малюнками, на яких без дозволу позивача відтворено твір образотворчого мистецтва під назвою «Хлебушек с салом», реалізація вказаних товарів підтверджується товарним чеком від 09.02.2016 року. У 2008 році позивач своєю творчою працею створила твір образотворчого мистецтва, а саме картину під назвою «Хлебушек с салом», що підтверджується офіційним каталогом автора під назвою «Gapchinska. Поставщик счастья № 1». Авторство позивача підтверджується її підписом на оригінальних примірниках творів, а саме у нижньому лівому куті кожної з робіт зазначено «Е. Gapchinska». У 2010 році позивач своєю творчою працею створила твір образотворчого мистецтва, а саме картину «Нина Матвиенко», що підтверджується підписом позивача у лівому нижньому куті товару. Додатково права позивача на зазначений твір підтверджується свідоцтвом № 54870 від 20.05.2014 року та рішенням до нього. Відповідач в свою чергу порушила права позивача, шляхом розповсюдження без дозволу позивача контрафактних примірників товару (піратство), а саме реалізовувала в магазині «Сувеніри» обкладинки з малюнками, в структурі яких без дозволу позивача використано два твори останньої, згідно п. б) ч. 1 ст. 50 ЗУ «Про авторське право і суміжні права». Відповідачем було вчинено два порушення у розумінні Закону України «Про авторське право і суміжні права» (розповсюдження контрафактної продукції та публічний показ обєкта авторських прав без дозволу Позивача), однак вважають, що достатнім буде стягнути з відповідача компенсацію у розмірі 30 мінімальних заробітних плат розповсюдження Товарів з трьома обєктами авторських прав позивача. Враховуючи вищевикладене, остаточна компенсація в грошовому еквіваленті буде складати наступну суму: за неправомірний публічний показ Товарів з використанням обєкта авторських прав, які належать позивачу: 10 (мінімальна сума компенсації в м.з.п.) * 1378,00 грн. * 2 = 27 560,00 грн., за неправомірне розповсюдження Товарів з використанням Товарів з використанням обєкта авторських прав, які належать позивачу: 10 (мінімальна сума компенсації в м.з.п.) * 1378,00 грн. * 2 = 27 560,00 грн. Всього стягнути з відповідача на користь позивача 55 120,00 грн. В добровільному порядку вирішити даний спір не можливо, тому позивач просить суд захистити її авторські права, порушені шляхом публічного показу та розповсюдження контрафактних примірників товарів під назвами «Хлубешек с салом» та «Нина Матвиенко» в складі обкладинок до документів, фізичною особою підприємцем [PERSON], а саме: стягнути з відповідача на користь позивача суму компенсації в розмірі 20 мінімальних заробітних плат 27 560,00 грн. за факт реалізації та публічного показу обкладинки з контрафактним примірником товару [PERSON] під назвою «Хлебушек с салом» (2008 р.), стягнути з відповідача на користь позивача суму компенсації в розмірі 20 мінімальних заробітних плат 27 560,00 грн. за факт реалізації обкладинки з контрафактними примірниками творів [PERSON] під назвою «Нина Матвиенко» (2010 р.) та стягнути судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, а в судове засідання призначене на 05.10.2016 року не зявився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила в позові відмовити, в судове засідання призначене на 05.10.2016 року не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, 29.08.2016 року подала до суду письмові заперечення проти позову Представник відповідача, адвокат за договором, [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив в позові відмовити та подав до суду письмові заперечення на позов. Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 418 ЦК України, право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об1єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом Право інтелектуальної власності є непорушним. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права», первинним суб'єктом, якому належить авторське право, є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається особа, зазначена як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Це положення застосовується також у разі опублікування твору під псевдонімом, який ідентифікує автора. 2. Авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей. 3. Особа, яка має авторське право (автор твору чи будь-яка інша особа, якій на законних підставах передано авторське майнове право на цей твір), для сповіщення про свої права може використовувати знак охорони авторського права. Цей знак складається з таких елементів: латинська літера "c", обведена колом, - (зображення знака не наводиться); ім'я особи, яка має авторське право; рік першої публікації твору. Знак охорони авторського права проставляється на оригіналі і кожному примірнику твору. Відповідно до ст. 440 ЦК України, майновими правами інтелектуальної власності на твір є: 1) право на використання твору; 2) виключне право дозволяти використання твору; 3) право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; 4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом. Майнові права на твір належать його авторові, якщо інше не встановлено договором чи законом. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права», до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать: а) виключне право на використання твору; б) виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами. Майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями статті 31 цього Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права. Відповідно до ст. 435 ЦК України, первинним суб'єктом авторського права є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Суб'єктами авторського права є також інші фізичні та юридичні особи, які набули прав на твори відповідно до договору або закону. Відповідно до ч. 1 ст. 437 ЦК України, авторське право виникає з моменту створення твору. Відповідно до ст. 438 ЦК України, автору твору належать особисті немайнові права, встановлені статтею 423 цього Кодексу, а також право: 1) вимагати зазначення свого імені у зв'язку з використанням твору, якщо це практично можливо; 2) забороняти зазначення свого імені у зв'язку з використанням твору; 3) обирати псевдонім у зв'язку з використанням твору; 4) на недоторканність твору. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» автор фізична особа, яка своєю творчою працею створила твір; ім'я автора-сукупність слів чи знаків, що ідентифікують автора: прізвище та ім'я автора; прізвище,ім'я та по-батькові автора; ініціали автора; псевдонім автора; прийнятий автором знак (сукупність знаків) тощо. Контрафактний примірник твору, фонограми, відеограми - примірник твору, фонограми чи відеограми, відтворений, публікований і (або) розповсюджуваний з порушенням авторського права і (або) суміжних прав, у тому числі примірники захищених в Україні творів, фонограмі відеограм, що ввозяться на митну територію України без згоди автора чи іншого суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав, зокрема з країн, в яких ці твори, фонограми і відеограми ніколи не охоронялися або перестали охоронятися. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права» порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту, є: а) вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 цього Закону та їх майнові права, визначені статтями 15, 39, 40 і 41цього Закону, з урахуванням передбачених статтями 21, 25, 42 і 43 цього Закону обмежень майнових прав; б) піратство у сфері авторського права і (або) суміжних прав - опублікування, відтворення, ввезення на митну територію України, вивезення з митної території України і розповсюдження контрафактних примірників творів ( у тому числі комп'ютерних програмі баз даних), фонограм, відеограм і програм організацій мовлення; в) плагіат-оприлюднення (опублікування), повністю або частково, чужого твору під іменем особи, яка не є автором цього твору; г) ввезення на митну територію України без дозволу осіб, які мають авторське право і (або) суміжні права, примірників творів (у тому числі комп'ютерних програм і баз даних), фонограм, відеограм, програм мовлення; д) вчинення дій, що створюють загрозу порушення авторського права і (або) суміжних прав; е) будь-які дії для свідомого обходу технічних засобів захисту авторського права і (або) суміжних прав, зокрема виготовлення, розповсюдження, ввезення з метою розповсюдження і застосування засобів для такого обходу; є) підроблення, зміна чи вилучення інформації, зокрема в електронній формі, про управління правами без дозволу суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав чи особи, яка здійснює таке управління; ж) розповсюдження, ввезення на митну територію України з метою розповсюдження, публічне сповіщення об'єктів авторського права і (або) суміжних прав, з яких без дозволу суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав вилучена чи змінена інформація про управління правами, зокрема в електронній формі. Відповідно до ст. 51 Закону України «Про авторське право і суміжні права» захист особистих немайнових і майнових прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав здійснюється в порядку, встановленому адміністративним, цивільним і кримінальним законодавством. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції, яких - право подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником в наслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій. Постановою Пленуму Верховного [PERSON] України «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» встановлено, що судам слід виходити з того, що майнова відповідальність за порушення авторського права і (або) суміжних прав настає за наявності певних, установлених законом, умов: факту протиправної поведінки особи (наприклад,вчинення дій, передбачених статтями 50 та 52 Закону № 3792-XII) (3792-12); шкоди, завданої суб'єкту авторського права і (або) суміжних прав; причинно-наслідкового зв'язку між завданою шкодою та протиправною поведінкою особи; вини особи, яка завдала шкоди. Особа, яка розповсюджує об'єкти авторського права і (або) суміжних прав без дозволу суб'єкта такого права, несе відповідальність за порушення виключних прав на цей твір і в тому випадку, коли контрафактну продукцію нею отримано за договорами з третіми особами. В судовому засіданні встановлено, що 09.02.2016 року в належному фізичній особі підприємцю [PERSON] магазині подарунків та сувенірів, що знаходиться за адресою: Київська обл., м. Біла Церква, вул. Я. Мудрого, 38/12 зафіксовано факт реалізації товару, а саме: обкладинки для документів з малюнком, на якому без дозволу позивача відтворено твір образотворчого мистецтва під назвою «Нина Матвиенко» та обкладинку для документів з малюнком, на якому без дозволу позивача відтворено твір образотворчого мистецтва під назвою «Хлебушек с салом», реалізація вказаних товарів підтверджується товарним чеком від 09.02.2016 року (а.с. 10). Факт реалізації вказаних товарів у належному відповідачу магазині підтвердила в судовому засіданні відповідач. Також, судом встановлено, що у 2008 році позивач [PERSON] своєю творчою працею створила твір образотворчого мистецтва, а саме картину під назвою «Хлебушек с салом», що підтверджується офіційним каталогом автора під назвою «Gapchinska. Поставщик счастья № 1». Авторство позивача підтверджується її підписом на оригінальних примірниках творів, а саме у нижньому лівому куті кожної з робіт зазначено «Е. Gapchinska» (а.с. 13) та оглянутим в судовому засіданні каталогом. У 2010 році позивач [PERSON] своєю творчою працею створила твір образотворчого мистецтва, а саме картину «Нина Матвиенко», що підтверджується підписом позивача у лівому нижньому куті товару та оглянутим в судовому засіданні каталогом. Додатково права позивача на зазначений твір підтверджується свідоцтвом № 54870 від 20.05.2014 року та рішенням до нього (а.с. 14,15). Отже, позивач [PERSON] є автором образотворчого мистецтва, а саме - картини під назвою «Хлебушек с салом» та картини «Нина Матвиенко». Відповідач в свою чергу порушила права позивача, шляхом розповсюдження без дозволу [PERSON] контрафактних примірників товару (піратство), а саме реалізовувала в магазині «Сувеніри» обкладинки з малюнками, в структурі яких без дозволу позивача використано два твори [PERSON], що підтверджується відеозаписом ( а.с.26), товарним чеком № 2 від 09.02.2016 року ( а.с.10) в якому зазначено ідентифікаційний код субєкта підприємницької діяльності [PERSON], який узгоджується з копіями свідоцтва про державну реєстрацію ФОП [PERSON] ( а.с.6), свідоцтва платника податку ( а.с.7) та доданим відповідачем до письмових заперечень зразком відбитку штампу ФОП [PERSON] ( а.с.75). За змістом ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків показань свідків, письмових доказів речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Суд дослідивши в судовому засіданні надану позивачем копію СД-диска, на якому відображено процес придбання у магазині обкладинок для документів з малюнками, на яких було відтворено твори образотворчого мистецтва під назвою «Нина Матвиенко» та «Хлебушек с салом» враховуючи те, що фіксацію порушень авторських прав позивача здійснював її представник за довіреністю особисто та відкрито на мобільний телефон у громадському місці, яким є магазин, що не заборонено чинним законодавством, і не є порушенням особистих майнових чи немайнових прав відповідача, чи розповсюдженням щодо неї конфіденційної інформації про її особисте життя чи її професійну діяльність, вважає його належним та допустимим доказом. Крім того, даний доказ узгоджується з письмовими доказами доданим до позову, в підтвердження порушень авторських прав позивача. Відповідно до ч.1ст. 307 ЦК України, фізична особа може бути знята на фото-, кіно-, теле-, чи відеоплівку лише за її згодою. Разом з тим згода особи на знімання її на фото-, кіно-, теле-, чи відеоплівку припускається, якщо зйомки проводяться відкрито на вулиці, на зборах, конференціях, мітингах чи інших заходах публічного порядку. Посилання представника відповідача не незаконне проведення представником позивача відеозйомки не заслуговує на увагу, оскільки вказана обставина не є предметом спору та не спростовує порушення відповідачем авторських прав позивача. Отже, заперечення відповідача в даній частині не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. За змістом п.«г» ч.1 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права та суміжних прав мають право подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій. Згідно п. 12 постанови Пленуму Верховного [PERSON] України № 5 від 04.06.2010 р. «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» суду слід виходити з того, що майнова відповідальність за порушення авторського права і (або) суміжних прав настає за наявності певних, установлених законом, умов: факту протиправної поведінки особи; шкоди, завданої суб'єкту авторського права і (або) суміжних прав; причинно-наслідкового зв'язку між завданою шкодою та протиправною поведінкою особи; вини особи, яка завдала шкоди. Позивач повинен довести факт наявності в нього авторського права і (або) суміжних прав, факт порушення його прав відповідачем або загрозу такому порушенню, розмір шкоди (за винятком вимоги виплати компенсації), якщо вона завдана, та причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою і діями відповідача. В судовому засіданні представник позивача довів наявність у позивача авторського права на твори образотворчого мистецтва під назвою «Нина Матвиенко» та «Хлебушек с салом», та факт його порушення, оскільки позивач не надавала згоди на використання вказаних творів на обкладинках для документів та їх реалізацію (продаж). У абзаці 4 п. 12 постанови Пленуму Верховного [PERSON] України від 04 червня 2010 року № 5 «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» судам роз'яснено, що відповідач, який заперечує проти позову, зобов'язаний довести виконання вимог Закону України «Про авторське право і суміжні права» при використанні ним об'єкта авторського права і (або) суміжних прав, а також спростувати передбачену цивільним законодавством презумпцію винного завдання шкоди (статті 614, 1166 ЦК України). Враховуючи зазначене, законність використання об'єкта авторського права зобов'язаний довести відповідач. Однак, заперечуючи проти позову, відповідач не надала належних та допустимих доказів того, що при використанні об'єкта авторського права нею не були порушені вимоги Закону України «Про авторське право і суміжні права». Відповідно до роз'яснень, викладених у абз.2 п.44 постанови Пленуму Верховного [PERSON] України №5 від 04.06.2010 р. «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» особа, яка розповсюджує об'єкти авторського права і (або) суміжних прав без дозволу суб'єкта такого права, несе відповідальність за порушення виключних прав на цей твір і в тому випадку, коли контрафактну продукцію нею отримано за договорами з третіми особами. У відповідності до п. п. г, е ч.2ст.52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» при порушеннях будь-якою особою авторського права і (або) суміжних прав, передбачених статтею 50 цього Закону, недотриманні передбачених договором умов використання творів і (або) об'єктів суміжних прав, використанні творів і об'єктів суміжних прав з обходом технічних засобів захисту чи з підробленням інформації і (або) документів про управління правами чи створенні загрози неправомірного використання об'єктів авторського права і (або) суміжних прав та інших порушеннях особистих немайнових прав і майнових прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права і (або) суміжних прав мають право на виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу. При визначенні компенсації, яка має бути виплачена замість відшкодування збитків чи стягнення доходу, суд зобов'язаний у встановлених пунктом "г" цієї частини межах визначити розмір компенсації, враховуючи обсяг порушення та (або) наміри відповідача. Згідно з п.42 Постанови Пленуму Верховного [PERSON] України №5 від 4 червня 2010 року "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав", Відповідно до пункту "г" частини першої статті 52 Закону N 3792-XII ( 3792-12 ) суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав має право вимагати виплату компенсації замість відшкодування збитків або стягнення доходу. Для визначення суми такої компенсації, яка є адекватною порушенню, суд має дослідити: факт порушення майнових прав та яке саме порушення допущено; об'єктивні критерії, що можуть свідчити про орієнтовний розмір шкоди, завданої неправомірним кожним окремим використанням об'єкта авторського права і (або) суміжних прав; тривалість та обсяг порушень (одноразове чи багаторазове використання спірних об'єктів); розмір доходу, отриманий унаслідок правопорушення; кількість осіб, право яких порушено; наміри відповідача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. При цьому слід враховувати загальні засади цивільного законодавства, встановлені статтею 3 ЦК України, зокрема справедливість, добросовісність та розумність. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації повинні бути наведені в судовому рішенні. Ураховуючи положення Закону України «Про авторське право і суміжні права» та вищенаведені роз'яснення Верховного [PERSON] України у контексті обставин даної справи, враховуючи викладені обставини щодо характеру порушення і об'єктивні критерії, які характеризують наміри та поведінку відповідача, суд приходить до висновку про те, що у даному випадку вимогам розумності і справедливості буде відповідати стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав у розмірі 10 мінімальних заробітних плат за факт реалізації обкладинки з контрафактним примірником твору [PERSON] під назвою «Хлебушек с салом» ( 2008 р.) та 10 мінімальних заробітних плат факт реалізації обкладинки з контрафактним примірником твору [PERSON] під назвою «Нина Матвиенко» ( 2010 р.), виходячи із розміру мінімальної заробітної плати зазначеної позивачем у позові - 1378, 00 грн. При цьому слід звернути увагу, що компенсація підлягає сплаті лише за встановлений факт розповсюдження контрафактних примірників творів , що узгоджується зі ст. 1 Закону України Про авторське право і суміжні права», якою визначено, що контрафактний примірник твору - примірник твору, опублікований і (або) розповсюджений з порушенням авторського права і (або) суміжних прав та п. б ч. 1 ст. 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права», яким передбачено, що порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту, є піратство у сфері авторського права і (або) суміжних прав - опублікування, відтворення, ввезення на митну територію України, вивезення з митної території України і розповсюдження контрафактних примірників творів (у тому числі комп'ютерних програм і баз даних), фонограм, відеограм і програм організацій мовлення, та на який посилається позивач в обґрунтування позову, а тому твердження представника позивача про порушення прав позивача шляхом публічного показу її творів є безпідставним. Також слід наголосити, що відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Всупереч вказаній нормі та положенням ст. 60 ч. 1 ЦПК України стороною відповідача не було надано належних і допустимих доказів на спростування заявлених позовних вимог. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, оскільки позивач належними засобами доказування довів факт порушення відповідачем майнових прав субєкта авторського права (позивача у справі) шляхом вчинення дій, які визнаються порушенням авторського права, а саме: факт реалізації обкладинки з контрафактним примірником твору [PERSON] під назвою «Хлебушек с салом» ( 2008 р.) та під назвою «Нина Матвиенко» ( 2010 р.), та стягує з відповідача на користь позивача суму компенсації в розмірі 27560,00 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати в розмірі 275,60 грн., пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial