Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

До Слов'янського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] при визнання майна спільною власністю подружжя та про розподіл майна. Дана позовна заява мотивована тим, що з 02.08.2003 року по 05.07.2012 року позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. В період спільного проживання сторонами по справі було придбано наступне майно: - автомобіль SAMAND EL, державний номер [NUMBER], вартістю 63000,00 грн., право власності на який було зареєстровано на відповідача: - житловий будинок [ADDRESS]. Право власності на даний будинок було оформлено на ім'я відповідача відповідно до договору дарування, однак фактично даний будинок був придбаний за спільні кошти подружжя. Крім того, під час спільного проживання з відповідачем на ім"я позивачки була відкрита кредитна картка [NUMBER], кредитний ліміт якої складає 9000,00 грн. В ході судового розгляду справи позивачка уточнила свої позовні вимоги. Відповідно до уточненої позовної заяви [PERSON] зазначила, що на час розірвання шлюбу на кредитній картці була заборгованість по кредиту в розмірі 5930,00 грн. Також, під час спільного проживання з відповідачем було придбане наступне майно: - холодильник LG GR-N 389 SQF, вартістю 2407,00 грн., - телевізор Samsung вартістю 6007,50 грн., - плеєр DVD SHIVAK, вартістю 436,20 грн., - миксер BRAUN M 10, вартістю 1003,70 грн., - мікрофон HAMA DM, вартістю 77,80 грн., - телефон NOKIA, вартістю 1927,00 грн., - пилосос LGV-K, 9761 вартістю 1699,00 грн., - встроєна поверхня FAGOR 2 VFT-400, вартістю 3210,10 грн., - першочерговий внесок на автомобіль SAMAND EL, державний номер [NUMBER] в розмірі 7000,00 грн., - колеса, вартістю вартістю 5000,00 грн., - магнитофон в машину вартістю 1000,00 грн., - водонагрівальний бак вартістю 1100,00 грн., - стінка "Вікторія", вартістю 850,00 грн., - столи в кількості трьох штук, вартістю 200,0 грн. кожний, загальною вартістю 600,00 грн., - стільці в кількості 12 штук, вартістю 120,00 грн. кожний на загальну суму 1440,00 грн., - лазери в кількості 3 штук, вартістю 800,00 грн., 1500,00 грн., 1000,00 грн. на загальну суму 3300,00 грн., - фритюрниця вартістю 750,00 грн., - кондиціонер, вартістю 3500,00 грн., - система (колонки) 5 штук загальною вартістю 800,00 грн. В 2011 році під час перебування в шлюбі з відповідачем був придбаний житловий будинок № 84 по вулиці Леніна в селищі Райгородок. Просить суд визнати спільною власністю подружжя наступне майно: - автомобіль SAMAND EL, державний номер [NUMBER], вартістю 63000,00 грн., - житловий будинок [ADDRESS] вартістю 6500,00 грн.. - заборгованість по кредитній картці [NUMBER] в розмірі 5930,03 грн. - холодильник LG GR-N 389 SQF, вартістю 2407,00 грн., - телевізор Samsung вартістю 6007,50 грн., - плеєр DVD SHIVAK, вартістю 436,20 грн., - миксер BRAUN M 10, вартістю 1003,70 грн., - мікрофон HAMA DM, вартістю 77,80 грн., - телефон NOKIA, вартістю 1927,00 грн., - пилосос LGV-K, 9761 вартістю 1699,00 грн., - встроєна поверхня FAGOR 2 VFT-400, вартістю 3210,10 грн., - першочерговий внесок на автомобіль SAMAND EL, державний номер [NUMBER] в розмірі 7000,00 грн, - колеса, вартістю вартістю 5000,00 грн., - магнитофон в машину вартістю 1000,00 грн., - водонагрівальний бак вартістю 1100,00 грн., - стінка "Вікторія", вартістю 850,00 грн., - столи в кількості трьох штук, вартістю 200,0 грн. кожний, загальною вартістю 600,00 грн., - стільці в кількості 12 штук, вартістю 120,00 грн. кожний на загальну суму 1440,00 грн., - лазери в кількості 3 штук, вартістю 800,00 грн., 1500,00 грн., 1000,00 грн. на загальну суму 3300,00 грн., - фритюрниця вартістю 750,00 грн., - кондиціонер, вартістю 3500,00 грн., - система (колонки) 5 штук загальною вартістю 800,00 грн. на загальну суму 117538,33 грн. та визнати за позивачкою право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS]. Відповідачу просить виділити: - автомобіль SAMAND EL, державний номер [NUMBER], вартістю 63000,00 грн., - холодильник LG GR-N 389 SQF, вартістю 2407,00 грн., - телевізор Samsung вартістю 6007,50 грн., - плеєр DVD SHIVAK, вартістю 436,20 грн., - миксер BRAUN M 10, вартістю 1003,70 грн., - мікрофон HAMA DM, вартістю 77,80 грн., - телефон NOKIA, вартістю 1927,00 грн., - пилосос LGV-K, 9761 вартістю 1699,00 грн., - встроєна поверхня FAGOR 2 VFT-400, вартістю 3210,10 грн., - першочерговий внесок на автомобіль SAMAND EL, державний номер [NUMBER] в розмірі 7000,00 грн, - колеса, вартістю вартістю 5000,00 грн., - магнитофон в машину вартістю 1000,00 грн., - водонагрівальний бак вартістю 1100,00 грн., - стінка "Вікторія", вартістю 850,00 грн., - столи в кількості трьох штук, вартістю 200,0 грн. кожний, загальною вартістю 600,00 грн., - стільці в кількості 12 штук, вартістю 120,00 грн. кожний на загальну суму 1440,00 грн., - лазери в кількості 3 штук, вартістю 800,00 грн., 1500,00 грн., 1000,00 грн. на загальну суму 3300,00 грн., - фритюрниця вартістю 750,00 грн., - кондиціонер, вартістю 3500,00 грн., - система (колонки) 5 штук загальною вартістю 800,00 грн.: та зобов"язати відповідача сплатити половину вартості майна в розмірі 52554,15 грн. та стягнути з відповідача половину заборгованості по кредитній картці [NUMBER] в розмірі 2965,01 грн. та 4000,00 грн. Також до Слов"янського міськрайонного суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] До [PERSON] про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя. Дана позовна заява мотивована тим, що в період шлюбу також було придбане наступне майно: - ліжко двуспальне вартістю 1200,00 грн., - стінка меблева "Вікторія" вартістю 1600,00 грн., - стінка кухонна червоного кольору вартістю 3500,00 грн., - уголок кухонний вартістю 800,00 грн., - диван - малютка вартістю 1200,00 грн., - пральна машина - автомат "Самсунг" вартістю 1200,00 грн., - пилосос миючий вартістю 1400,00 грн., - кухонний комбайн "Філіпс" вартістю 1200,00 грн., - стіл комп"ютерний вартістю 600,00 грн., - холодильник двокамерний "LG" вартістю 4000,00 грн., - плита електрична сенсорна вартістю 5000,00 грн. Загальна вартість майна складає 10850,00 грн. Вимогу позивачки про стягнення половину вартості автомобіля в розмірі 31500,00 грн. вважає незаконною, оскільки вартість автомобіля складала 34646,84 грн., щомісячний платіж по кредиту складав 1050,00 грн. За час спільного проживання була сплачена сума в розмірі 19950,00 грн. Тобто, позивачка має право тільки на суму в розмірі 9975,00 грн. Також, вважає незаконною вимогу позивачки про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS], оскільки даний будинок належить [PERSON] на підставі Договору дарування. Крім того, заперечує проти стягнення на користь позивачки за первісним позовом заборгованості по кредитній картці [NUMBER] в розмірі 2965,01 грн. та 4000,00 грн., оскільки згоди на укладення даного договору не давав та не знав про існування зазначеного договору. Просить суд в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити, визнати спільною власністю подружжя - ліжко двуспальне вартістю 1200,00 грн., - стінка меблева "Вікторія" вартістю 1600,00 грн., - стінка кухонна червоного кольору вартістю 3500,00 грн., - уголок кухонний вартістю 800,00 грн., - диван - малютка вартістю 1200,00 грн., - пральна машина - автомат "Самсунг" вартістю 1200,00 грн., - пилосос миючий вартістю 1400,00 грн., - кухонний комбайн "Філіпс" вартістю 1200,00 грн., - стіл комп"ютерний вартістю 600,00 грн., - холодильник двокамерний "LG" вартістю 4000,00 грн., - плита електрична сенсорна вартістю 5000,00 грн. Всього майна на загальну суму 21700,00 грн. Також, просить суд визнати за позивачкою за первісним позовом право власності на дане майно та стягнути з неї 1/2 частину вартості даного майна у розмірі 1/2 частини, тобто 10850,00 грн. В судовому засіданні позивачка надала пояснення та зазначила, що будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] був придбаний нею з відповідачем під час шлюбних відносин, але право власності на відповідача було оформлено відповідно до договору дарування. Крім того, зазначила, що ліжко двуспальне знаходиться у неї, але його вартість складає 700,00 грн. Також, у позивачки залишилася половина меблевої стінки «Вікторія», загальною вартістю 1600,00 грн., уголок кухонний вартістю 800,00 грн., диван-малютка, вартістю 750,00 грн., пральна машина «Самсунг», вартістю 1200,00 грн., пилосос миючий, вартістю 1400,00 грн., комп'ютерний стіл, вартістю 250,00 грн., холодильник, вартістю 2407,00 грн., плита електрична сенсорна, вартістю 3210,10 грн., міксер «Браун», вартістю 1003,70 грн., встроєна поверхня «Фагор», вартістю 3210,10 грн. Кухонний комбайн «Філіпс» вартістю 1200,00 грн. під шлюбу з відповідачем придбаний не був. Автомобіль залишився у відповідача. Також у відповідача залишився плеєр вартістю 436,20 грн., мікрофон, вартістю 77,80 грн., телефон «Нокіа», вартістю 1927,00 грн., телевізор «Самсунг», вартістю 6007,50 грн., колеса на автомобіль, вартістю 5000,00 грн., магнітофон в автомобіль вартістю 1000,00 грн., водонагрівальний бак вартістю 1100,00 грн., половина стінки «Вікторія» на суму 850,00 грн., столи в кількості трьох штук на загальну суму 600,00 грн., стільці в кількості 12 штук на загальну суму 1440,00 грн., лазери в кількості 3-х штук на загальну суму 3300,00 грн., фритюрниця вартістю 750,00 грн., кондиціонер вартістю 3500,00 грн., колонки в кількості 5 штук на загальну суму 800,00 грн. Відповідно до заяви [PERSON] визнала вартість наступного майна: - ліжко двоспальне - 1200.00 грн., - меблева стінка «Вікторія» - 1700,00 грн., - кухонна стінка красного кольору - 3500,00 грн., - уголок кухонний - 800,00 грн., - диван малютка 1200,00 грн., - пральна машинка-автомат - 1200,00 грн., - пилосос миючий 1400,00 грн., - комп'ютерний стіл - 250,00 грн., - холодильник - 2407,00 грн., - плита електрична сенсорна - 3210,00 грн., - телевізор - 6007,50 грн., - плеєр - 436,20 грн., - міксер «Браун» - 1003,70 грн., - мікрофон - 77,80 грн., - телефон «Нокіа» - 1927,00 грн., - водонагрівальний бак - 1100,00 грн., - фритюрниця - 750,00 грн. Відповідач за первісним позовом [PERSON] в судовому засіданні надав пояснення та зазначив, що після припинення шлюбних відносин з позивачкою холодильник вартістю 2407,00 грн. залишився у позивачки [PERSON], міксер «Браун» вартістю 1003,70 грн., телефон «Нокіа» вартістю 1927,00 грн., пилосос вартістю 1699,00 грн., встроєна поверхня «Фагор» вартістю 3210,10 грн., половина меблевої стінки «Вікторія» вартістю 850,00 грн., ліжко двуспальне вартістю 1200,00 грн., стінка кухонна вартістю 1600,00 грн., диван-малютка вартістю 1200,00 грн., пральна машина «Самсунг» вартістю 1200,00 грн., кухонний комбайн «Браун», стіл комп'ютерний вартістю 600,00 грн. У відповідача залишився телевізор «Самсунг» вартістю 6007,50 грн., плеєр вартістю 436,20 грн., мікрофон, вартістю 77,80 грн., водонагрівальний бак, половина стінки «Вікторія» вартістю 850,00 грн., фритюрниця вартістю 750,00 грн., Внеску за автомобіль в розмірі 7000,00 грн. не було, кондиціонера не було, колеса та магнітофон були в автомобілі при покупці. Столи, стільці, лазери, колонки були придбані його матір»ю для кафе. Відповідно до заяви відповідач [PERSON] визнав вартість наступного майна: - ліжко двоспальне - 1200.00 грн., - меблева стінка «Вікторія» - 1700,00 грн., - кухонна стінка красного кольору - 3500,00 грн., - уголок кухонний - 800,00 грн., - диван малютка 1200,00 грн., - пральна машинка-автомат - 1200,00 грн., - пилосос миючий 1400,00 грн., - комп'ютерний стіл - 250,00 грн., - холодильник - 2407,00 грн., - плита електрична сенсорна - 3210,00 грн., - телевізор - 6007,50 грн., - плеєр - 436,20 грн., - міксер «Браун» - 1003,70 грн., - мікрофон - 77,80 грн., - телефон «Нокіа» - 1927,00 грн., - водонагрівальний бак - 1100,00 грн., - фритюрниця - 750,00 грн. Допитана в судовому засіданні в якості свідка сестра позивачки [PERSON] надала показання та зазначила, що в 2011 році між нею та позивачкою [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого вона надала [PERSON] грошові кошти в розмірі 8000,00 грн. Відповідач [PERSON] був присутній при вчинені даного правочину. Грошові кошти повертала [PERSON] одноособово. Допитана в судовому засіданні мати відповідача [PERSON] надала показання та зазначила, що власницею будинку, який був подарований [PERSON] була [PERSON]. [PERSON] була подругою її сестри [PERSON] та просила сестру допомогти їй з оформленням документів на даний будинок, який вона отримала у спадщину. Оскільки [PERSON] не мала змоги їй допомогти, [PERSON] звернулася до неї. Після цього [PERSON] попросила її здійснювати ухід за могилками, на що [PERSON] погодилася. Протягом п'яти років вона їй надавала допомогу, тому [PERSON] подарувала їм цей будинок. Будинок оформили на сина. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] надав показання та повідомив суду, що він працював торговим представником в ПрАТ «Ефес Україна» та спілкувався в позивачкою [PERSON] по роботі, а саме в кафе в с. Райгородок здійснюючи свою торгівельну діяльність вів переговори з приводу замовлень продукції та з приводу розрахунків за наданий товар в більшій частині з позивачкою [PERSON] Столи та стільці він бачив в приміщенні кафе. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони по справі перебували в шлюбі з 02.08.2003 року по 16.07.2012 року, що вбачається з Рішення Слов'янського міськрайонного суду від 05 липня 2012 року. Під час шлюбних відносин сторонами було придбане майно, розподіл якого вони просять провести. При вирішенні питання про те, яке саме майно підлягає розподілу суд виходить з наступного. Відповідно до Договору Дарування житлового будинку від 30. 07.2004 року [PERSON], що діяла від імені [PERSON] подарувала житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] відповідачу [PERSON] Право власності на дане нерухоме майно зареєстровано в КП «Бюро технічної інвентаризації», що вбачається з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Отже, приймаючи до уваги, що даний будинок перейшов у власність відповідача згідно з договором дарування, суд доходить до висновку, що він не може бути визнаний спільною власністю подружжя та не підлягає розподілу. Доказів, які б спростовували даний висновок суду та підтвердили наявність удаваного правочину позивачем не надано. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При вирішенні питання про визнання спільною сумісною власністю автомобіль SAMAND EL, держ. номер [NUMBER], вартістю 63000,00 грн. суд виходить з наступного. Згідно з довідкою Управління ДАІ ГУМВС України в Донецькій області, автомобіль SAMAND EL 2007 року випуску чорного кольору до 14.09.2010 року був зареєстрований з номерним знаком [NUMBER], з 14.09.2010 року зареєстрований за [PERSON]. При реєстрації виданий інший номерний знак [NUMBER] та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER]. Тобто, даний автомобіль придбаний в період шлюбу. Як вбачається з кредитно-заставного договору № КТН0АD40308614 від 14.09.2010 року, укладеного між відповідачем [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк», банк зобов'язався перерахувати 31000,00 грн. на рахунок автосалону, 2105,00 грн. страховій компанії «Інгосстрах», 34,00 грн. за реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, 930,00 грн. для сплати винагороди Банку та 577,84 грн. для сплати вартості поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Таким чином, загальна сума отриманого кредиту становить 34646,84 грн. Предметом застави цього договору є автомобіль SAMAND EL. Остаточний термін повернення кредиту 11.09.2015 року. Отже, на думку суду, даний кредитно-заставний договір свідчить лише про наявність кредитного зобов'язання відповідача, тому в даному випадку розподілу підлягають кошти, сплачені подружжям за даним кредитно-заставним договором в період шлюбу, а не автомобіль SAMAND EL. Вимога про розподіл коштів, сплачених за кредитним договором сторонами не заявлялася. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними позовних вимог. Вийти за межи позовних вимог та провести розподіл коштів, сплачених за даним кредитним договором суд не має права. При вирішенні питання про розподіл між сторонами першочергового внеску за автомобіль в сумі 7000,0 грн. суд не приймає до уваги квитанцію від 14.09.2010 року від імені [PERSON], оскільки з даної квитанції не вбачається призначення платежу. При вирішенні питання про визнання спільною власністю подружжя заборгованості по кредитній картці [NUMBER] в розмірі 5930,03 грн. суд приймає до уваги наступні обставини. Рішення Слов'янського міськрайонного суду про розірвання шлюбу від 05 липня 2012 року набуло законної сили 16.07.2012 року. Частиною 2 статті 114 СК України встановлено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Отже, приймаючи до уваги, що в вищезазначеному Рішенні Слов'янського міськрайонного суду не зазначено час припинення фактичних шлюбних відносин, суд доходить до висновку, що днем припинення шлюбу необхідно вважати 16.07.2012 року. Як вбачається з виписки по картковому рахунку [NUMBER] за період з 01.04.2011 року по 11.04.2013 року баланс на кінець звітного періоду, тобто на 11.04.2013 року, складає 5734,66 грн. Сума витраченого кредиту станом на день розірвання шлюбу позивачкою не доведений. Отже, суд позбавлений можливості з'ясувати реальну суму, яка підлягає розподілу між подружжям. Стаття 10 ЦПК України встановлює змагальність сторін у цивільному процесі. Відповідно до зазначеного нормативно - правового припису сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненні їхніх прав у випадках встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з виписки банку по вищезазначеному картковому рахунку станом на 31.07.2012 року залишок по рахунку складає 5930,03 грн. Саме цю суму позивачка за первісним позовом просить визнати спільною власністю подружжя. Однак, на думку суду, дана сума є залишком на картковому рахунку після розірвання шлюбу, тому спільною власністю подружжя визнана не може бути. Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні позивачкою та її представником клопотання про витребування з установи банку відомостей щодо суми сплаченого кредиту на день розірвання шлюбу заявлено не було, доказів, які б підтверджували суму сплаченої заборгованості за кредитом не надано, суд доходить до висновку, що в задоволенні позовної вимоги про визнання спільною власністю подружжя заборгованості по кредитній картці [NUMBER] необхідно відмовити. Позовна вимога позивачки за первісним позовом [PERSON] про стягнення 4000,00 грн. підлягає задоволенню, оскільки, як вбачається з розписки, наданої позивачкою [PERSON], сума грошових коштів у розмірі 8000,00 грн. дійсно була позичена у [PERSON] 10.08.2011 року, тобто під час шлюбу. Дана сума боргу була повернута 08.10.2012 року, тобто після припинення шлюбу між сторонами. При вирішенні питання про визнання спільною власністю подружжя та розподіл іншого рухомого майна суд виходить з наступного. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягнення згоди - виходячи з дійсної вартості на час розгляду справи. Приймаючи до уваги, що сторонами не проведена товарознавча експертиза оспорюваного рухомого майна поза межами судового засідання, в судовому засіданні клопотання про проведення експертизи не було заявлено, внаслідок чого суд позбавлений можливості встановити реальну вартість майна, суд вважає за необхідне прийняти до уваги та розподілити лише майно, наявність та вартість якого визнана сторонами. В судовому засіданні сторонами не оспорювався факт наявності та була визнана вартість наступного майна: 1) ліжко двоспальне - 1200,00 грн., 2) стінка меблева «Вікторія» - 1700,00 грн., 3) стінка кухонна красного кольору - 3500,00 грн., 4) уголок кухонний - 800,00 грн., 5) диван-малютка - 1200,00 грн., 6) пральна машина «Самсунг» - 1200,00 грн., 7) пилосос миючий - 1400,00 грн., 8) стіл комп'ютерний - 250,00 грн., 9) холодильник двокамерний «LG» - 2407,00 грн., 10) плита електрична сенсорна - 3210,00 грн., 11) телевізор «Самсунг» - 6007,50 грн., 12) плеєр ДВД «Шивакі» - 436,20 грн., 13) міксер «Браун» - 1003,70 грн., 14) мікрофон - 77,80 грн., 15) телефон «Нокіа» - 1927,00 грн., 16) водонагрівальний бак - 1100,00 грн., 17) фритюрниця - 750,00 грн. Загальна вартість спільного майна подружжя, набутого під час шлюбу становить 28169,20 грн. Частина 1 статті 70 Сімейного Кодексу України говорить про те, що у разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 2 ст. 70 Сімейного Кодексу України, при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення. Отже, суд вважає за необхідне залишити позивачці за первісним позовом наступне майно: ліжко двоспальне - 1200,00 грн., половину меблевої стінки «Вікторія» - 850,00 грн., стінку кухонна красного кольору - 3500,00 грн., уголок кухонний - 800,00 грн., диван-малютка - 1200,00 грн., пральна машина «Самсунг» - 1200,00 грн., пилосос миючий - 1400,00 грн., стіл комп'ютерний - 250,00 грн., холодильник двокамерний «LG» - 2407,00 грн., плита електрична сенсорна - 3210,00 грн., На загальну суму 16017,00 грн. Залишити відповідачу за первісним позовом: Половину меблевої стінки «Вікторія» - 850,00 грн., телевізор «Самсунг» - 6007,50 грн., плеєр ДВД «Шивакі» - 436,20 грн., міксер «Браун» - 1003,70 грн., мікрофон - 77,80 грн., телефон «Нокіа» - 1927,00 грн., водонагрівальний бак - 1100,00 грн., фритюрниця - 750,00 грн. На загальну суму 12152,20 грн. Та стягнути з [PERSON] різницю в вартості розподіленого спільного майна подружжя в сумі 1932,40 грн. При вирішенні питання про розподіл іншого майна, набутого подружжям під час шлюбу, суд виходить з наступного: Колеса на автомобіль, вартість яких визначена позивачкою за первісним позовом у розмірі 5000,00 грн. суд не може включити в перелік майна, що є спільною власністю подружжя, оскільки вважає, що це є приналежністю до головної речі - автомобілю. Магнітофон в автомобіль суд не включає в перелік майна, що є спільною сумісною вартістю подружжя, оскільки відповідач за первісним позовом [PERSON] наполягав, що магнітофон знаходився в автомобілі при його покупці. Доказів, які б підтверджували придбання магнітофону як окремої речі суду не надано. Столи, стільці, лазери, фритюрницю, кондиціонер та колонки суд не включає в перелік майна, що є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає розподілу, оскільки доказів, які б підтверджували факт придбання даного майна подружжям під час шлюбу суду не надано. Також в судовому засіданні не підтверджений факт придбання подружжям під час шлюбу кухонного комбайну «Філіпс». Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може е ґрунтуватися на припущеннях. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial