Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

24.09.2019 року позивач звернулася до Корабельного районного суду міста Миколаєва із позовом, в якому просила стягненути з відповідача на її користь аліментів на утримання повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня подачі позову до суду і до закінчення дитиною навчання або досягнення 23 років. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що вона перебувала з відповідачем по справі в шлюбі, який було зареєстровано 05.08.2000 року Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції. 27.02.2008 року шлюб між сторонами по справі було розірвано, про що видане Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, Україна, відповідне свідоцтво про розірвання шлюбу серія [NUMBER] , актовий запис № 69. Від данного шлюбу у сторін по справі народився син - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 08.06.2015 року, з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , було стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн., до досягнення дитиною повноліття. Дитина проживає та знаходиться на повному утриманні позивача, так-як продовжує навчання. Позивач на даний час не має можливості повноцінно утримувати повнолітнього сина та нести додаткові витрати на навчання, підручники та належну практику знань. Відповідач ухиляється від утримання сина, матеріальної допомоги добровільно не надає. Разом із цим він має можливість надавати аліменти у зазначеному в позові розмірі, на повнолітнього сина, який продовжує навчання. В судове засідання сторони не з"явились, були повідомлені про час та місце розгляду справи у порядку встановленому ст.ст. 128, 130 ЦПК України. Позивач надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила про задоволення позову. Відповідач, повідомлений своєчасно та належним чином, в судове засідання не з"явився, про причини неявки суд не повідомив. Проте надав до суду письмові пояснення на позовні вимоги, в яких заперечував проти позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позову. Суд, дослідивши матеріали справи та письмові докази додані до неї, взявши до уваги заяви від сторін по справі, прийшов до часткового задоволення позовних вимог. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач перебувала з відповідачем по справі в шлюбі, який було зареєстровано 05.08.2000 року Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції. 27.02.2008 року шлюб між сторонами по справі було розірвано, про що видане Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, Україна, відповідне свідоцтво про розірвання шлюбу серія [NUMBER] , актовий запис № 69. Від данного шлюбу у сторін по справі народився син - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 08.06.2015 року, з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , було стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн., до досягнення дитиною повноліття. Дитина проживає та знаходиться на повному утриманні позивача, так-як продовжує навчання. Позивач на даний час не має можливості повноцінно утримувати повнолітнього сина та нести додаткові витрати на навчання, підручники та належну практику знань. Відповідач ухиляється від утримання сина, матеріальної допомоги добровільно не надає. Разом із цим він має можливість надавати аліменти у зазначеному в позові розмірі, на повнолітнього сина, який продовжує навчання. Згідно довідки МОЗ України «Одеський національний медичний університет Стоматологічний» від 07.09.2018 року за вих. № 1973, [PERSON] , [INFO] , дійсно навчається в ДНЗ "Баштанський ПЛ" з 01.09.2017 року ( наказ про зарахування № 2 "3-УД З" від 31.08.2017 року) по [INFO] року на 3 курсі за спеціальністю: " Тракторист; слюсар з ремонту колісних транспортних засобів; водій автотранспортних засобів (категорія "С1") на денній формі навчання і знаходиться на неповному державному забезпеченні." Судом встановлено, що у відповідача на утриманні перебуває неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] . Також відповідач надав до суду довідки, які свідчать про його незадовільний стан здоров"я, який обмежує його працездатність. Також відповідач посилається на необґрунтованість вимог позивача, на підставі того, що сину - [PERSON] , виповнилося 18 років тільки [INFO], а позов подано до суду 24.09.2019 року. Проте суд не погоджується з запереченнями відповідача щодо повної відмови у задоволенні позовних вимог позивача з огляду на те, що відповідач немає групи інвалідності, працездатний, працевлаштований, має можливість утримувати неповнолітнього сина - [PERSON] , тому має можливість та обов"язок щодо утримання повнолітнього сина - [PERSON] , в розмірі 1/6 частини від свого доходу, тобто в частковому задоволенні вимог позивача, відповідно до діючого законодавства України. Як встановлюють ч. 1 та ч. 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина - [PERSON] з дня пред`явлення позову, тобто з 24.09.2019 року. Однак сину [PERSON] виповнилось 18 років лише [INFO], а обов`язковою умовою, за якою можливе стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, є досягнення віку, який перевищує 18 років, таким чином суд стягує аліменти починаючи з [INFO] з моменту виповнення дитині повноліття. Таким чином, з огляду на вищезазначене, суд вважає за доцільне частково задовольнити позовні вимоги позивача про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768, 40 грн., в зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судових витрат при зверненні до суду.

Outcome: partial