overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з позовом про визнання державного акту недійсним та зобов"язання вчинити певні дії. В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що 28.07.2004 року [PERSON] зробила заповітне розпорядження, згідно якого, вона заповідала все свое майно, де б воно не було і з чого не складалося позивачу та [PERSON] в рівних долях. [INFO] року померла [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина,яка складається в тому числі із земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,1954 га., і знаходиться на території Новокорецької сільської ради Корецького району Рівненської області. На дану ділянку [PERSON] на підставі розпорядження голови Корецької райдержадміністрації №237 від 2007 року їй було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] та його зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку за №010859000188. Однак при видачі державного акту на право власності на земельну ділянку було допущено орфографічну помилку замість дійсного імені [PERSON] державний акт було видано на ім"я [PERSON]. Центром державного земельного кадастру Корецького району було здійснено виправлення згідно з вимогами Іструкції "Про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою",яка була чинною на той час. Коли позивач звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийнятя спадщини,як спадкоємець за заповітом,то їй було відмовлено, через виправлення в державному акті. Внаслідок допущеної помилки органом виконавчої влади [PERSON] було позбавлено права на спадкування.Окрім того,з 1 січня 2013 року набрав чинності ЗУ "Про державний кадастр",відповідно до якого державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються . Позивач також просить скасувати розпорядження голови Корецької райдержадміністрації №237 від 2007 року ,що стало підставою для видачі з орфографічною помилкою державного акту. Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно ч.2.ст.152 ЗК України-власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю,навіть якщо ці порушення не пов"язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування збитків. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

[PERSON] уточнивши позовні вимоги, просить стягнути з ПАТ "ВіЕйБі Банк" на його користь 75004,44 грн. Вимоги обгрунтовує тим, що 12.06.2014 р. між ним та ПАТ "ВіЕйБі Банк" укладений договір банківського вкладу "Марафон лояльності Подвійний дохід". Відповідно до якого передав Банку 90000 грн. строком на 1 місяць зі сплатою 20% річних, а п. 1.7 було пролонговано за ставкою 21% річних. 12.08.2014 р. звернувся до відповідача із письмовою заявою про повернення вкладу та відсотків по ньому. Однак, у поверненні коштів було відмовлено і строк їх повернення залишається невідомим, що і змусило звернутися з позовом до суду. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача ПАТ "ВіЕйБі Банк" в судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Так, з матеріалів справи вбачається, що 12.06.2014 р. позивач уклав із ПАТ "ВіЕйБі Банк" договір банківського вкладу "Марафон лояльності Подвійний дохід", строк дії якого закінчився 12.08.2014 р. (а.с.7-8). Відповідачем одержано заяву позивача про про повернення коштів (а.с. 9), однак на час розгляду справи в суді гроші останньому не повернуті (а.с.19). Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладнику таку суму та проценти за неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановленому договором. Згідно ч.2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договорами. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною . Таким чином, оскільки відповідачем порушено вимоги чинного законодавства України, суд приходить до переконання про необхідність стягнення з ПАТ "ВіЕйБі Банк" на користь позивача 75004,44 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України, стягнути з ПАТ "ВіЕйБі Банк" на користь держави 750,04 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

Рішенням Славутського міськрайонного суду від 18 лютого 2019 року позов задоволено частково. Визнано недійсним положення кредитного договору №HMS0GA00003169 від 12 серпня 2008 року, укладеного між Закритим акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" та [PERSON], в частині встановлення винагороди Приватбанку за надання фінансового інструменту в розмірі 3,00 % від суми виданого кредиту в момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00 % від суми виданого кредиту щомісяця в Період сплати, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 4,08% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 7.2 даного Договору. Як вбачається з матеріалів справи, ухвалюючи рішення, суд не вирішив питання про судові витрати, які підлягають стягненню з відповідача в користь держави, так як позивач звільнений від сплати судового збору Законом України "Про захист прав споживачів". Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Суд не вбачає підстав для виклику сторін в судове засідання, оскільки порядок розподілу судових витрат визначений ст. 141 ЦПК України, а ставки судового збору визначені пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" , відповідно до якого ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб , що на час звернення до суду з позовом становить 551,20 грн. Тому суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до\~Публічного акціонерного\~товариства комерційний\~банк "Приватбанк"\~ про\~захист прав\~споживачів та\~визнання недійсними\~з моменту\~укладення кредитного\~договору,\~додатку №\~2\~-\~Графіку погашення\~кредиту до\~кредитного договору,\~іпотечного договору,\~треті особи\~[PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON],\~ [PERSON], та стягнути з відповідача в користь держави 551,20 коп судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-17 00:00:00

16.09.2020 р. представник позивача, адвокат Пащенко П.М., який діє в інтересах позивача [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд визнати розірваним з 29.11.2019 року договір оренди землі укладений між [PERSON] та ТОВ «Кухарук і К», щодо оренди земельної ділянки площею 2,6380 га, кадастровий номер 1825281200:01:000:0245, яка знаходиться на території Бистріївської сільської ради Ружинського району Житомирської області та державну реєстрацію договору було здійснено 25.12.2014 року, номер запису 8306551, стягнути з ТОВ «Кухарук і К» на користь [PERSON] збитки у вигляді упущеної вигоди на суму 24000 гривень, стягнути судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 гривень. Вказаний позов мотивовано тим, що 20 грудня 2014 року між [PERSON] та Фермерським господарством "КУХАРУК" був укладений договір оренди землі відповідно до предмету якого орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В оренду було передано земельну ділянку загальною площею 2,6380 га, кадастровий номер 1825281200:01:000:0245, яка знаходиться на території Бистріївської сільської ради Ружинського району Житомирської області та державну реєстрацію договору було здійснено 25.12.2014 року, номер запису 8306551, яка на праві власності належала позивачу. 30 жовтня 2017 року додатковою угодою до вказаного вище договору оренди землі зі згоди орендодавця права та обов`язки орендаря передбачені в договорі оренди було передано Фермерському господарству "Кухарук і К" (код ЄДРПОУ 41677348). В лютому 2020 року проведено державну реєстрацію реорганізації (шляхом перетворення) Фермерського господарства "Кухарук і К" відповідно до якої було змінено організаційно - правову форму на Товариство з обмеженою відповідальністю "Кухарук і К" (код 41677348). Укладаючи вказаний вище договір оренди землі сторони передбачили можливість припинення договору оренди землі шляхом його розірвання в односторонньому порядку. Відповідно до п. 39 договору оренди землі умовами розірвання договору в односторонньому порядку є повідомлення орендодавцем орендаря про рішення розірвати договір шляхом надсилання орендарю листа - повідомлення (написаного від руки орендодавцем) не пізніше ніж за 6 місяців до моменту розірвання договору. У травні 2019 року орендодавець [PERSON] ,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

05.02.2014 року до суду подано цей позов, в якому представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь КП «Гайсинської ЖЕК» заборгованість за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 3070 грн., яку відповідачка добровільно сплачувати відмовляється. Під час розгляду справи представник позивача позовні вимоги підтримала повністю і пояснила, що підприємство "Гайсинська ЖЕК" здійснює утримання житлового будинку [ADDRESS] та його прибудинкової території, відповідачка є власником квартири [ADDRESS] у вказаному будинку, однак протягом тривалого часу не проводить оплату за надані її послуги, допустивши заборгованість в сумі 3070 грн. Відповідачка позов не визнала, не заперечуючи факту несплати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, посилалась на те, що позивач не виконує належним чином умови договору, а саме: у під'їзді будинку немає світла, не проводиться прибирання сходової клітки, не проводиться ремонт над входом до під'їзду, який перебуває в аварійному стані, у підвальному приміщені тече вода з мережі водопостачання. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що КП "Гайсинська ЖЕК" здійснює утримання житлового будинку [ADDRESS] та його прибудинкової території, відповідач є власником квартири [ADDRESS] цього будинку і зобов'язана оплачувати надані їй позивачем послуги з обслуговування будинку і споруд та прибудинкової території, однак взяті на себе зобов'язання не виконує, станом на 01.02.2014 року її заборгованість за надані послуги складає 3070 грн. З урахуванням пояснень сторін та матеріалів справи, суд визнає за необхідне позовні вимоги задовільнити повністю з таких міркувань. Дані правовідносини регламентуються: - ст. 10 Закону "Про приватизацію державного житлового фонду", відповідно до якої власники приватизованих квартир зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території і внесення відповідної плати власнику будинку чи уповноваженому органу за обслуговування і ремонт будинку; - ст.ст.526, 530 ЦК України, за якими зобов'язання має виконуватися належним чином і підлягає виконанню у встановлений (обумовлений) строк; - п.9 договору від 23.11.2005 р., згідно з яким, [PERSON] зобов'язана своєчасно оплачувати надані КП "Гайсинська ЖЕК" послуги з утримання споруд та прибудинкової території будинку в якому вона проживає. Оскільки, [PERSON] своєчасно надані позивачем послуги як власнику кв. [ADDRESS] з утримання споруд та прибудинкової території будинку [ADDRESS] не оплачує, добровільно сплати заборгованість відмовляється, яка за довідкою КП «Гайсинська ЖЕК» станом на 01.02.2014 року складає 3070 грн. (а.с.3), то з метою захисту прав позивача, на його користь з неї необхідно стягнути зазначену суму заборгованості, а на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

В червні 2017 року позивач - [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача - [PERSON] про визнання договору купівлі - продажу нерухомого майна дійсним, посилаючись на те, що 21.12.1999 року вона, з однієї сторони, та [PERSON], з другої сторони, уклали договір № 137 купівлі-продажу нерухомого майна - 1/2 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Вказаний договір купівлі - продажу був зареєстрований на Універсальній Товарній Біржі "Марія", в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 137 від 21.12.1999 року, і 28.01.2000 року право власності за позивачем було зареєстровано в КП "Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації" за № 3915. Дана угода була виконана сторонами повністю, однак від її нотаріального посвідчення вони ухилилися. На теперішній час позивачу стало відомо, що вищезазначений договір купівлі - продажу нерухомого майна необхідно в судовому порядку визнати дійсним. Сторони при укладені договору купівлі - продажу керувалися ч. 2 ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", відповідно до якої, угоди, які зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, тому позивач вважав, що договір укладено згідно вимог чинного на той час законодавства. На підставі вищевикладеного позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання сторони не з'явилися. Представник позивача [PERSON] - адвокат Бернікова І.О. надала заяву від позивача, в якій вона просила розглядати справу у її відсутність, вимоги, викладені у позові, підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] також надав заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі. Представник третьої особи - Універсальної Товарної Біржі "Марія" у судове засідання не з'явився, в своїй заяві просив розглядати справу без його участі, просив позов задовольнити. Суд, дослідивши надані позивачем письмові докази по справі, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Згідно до ст.ст. 47, 227 ЦК УССР (в редакції ЦК 1963р.), які діяли на момент виникнення правовідносин між сторонами, коли одна із сторін повністю виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, що виконала угоду, визнати її дійсною. Судом встановлено, що 21.12.1999 року [PERSON] продав, а [PERSON] купила 1/2 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Договір купівлі - продажу був зареєстрований на Універсальній Товарній Біржі "Марія", в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 137 від 21.12.1999 року, а 28.01.2000 року право власності за позивачем було зареєстровано в КП "Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації" за № 3915. На теперішній час у позивача виникла необхідність розпорядитися вказаною нерухомістю, однак через невідповідність даного договору вимогам закону позивач позбавлена такої можливості. На підставі викладеного, суд вважає за можливе, відповідно до норм ч. 2 ст. 47 ЦК УССР задовольнити позовні вимоги.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

В грудні 2016 року позивач - [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідачів - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі - продажу нерухомого майна дійсним, посилаючись на те, що 05.04.1997 року він, з однієї сторони, та відповідачі, з другої сторони, уклали договір № 553 купівлі-продажу нерухомого майна - квартири за адресою: [ADDRESS]. Вказаний договір купівлі - продажу був зареєстрований на Товарній Біржі "Нерухомість-Південь", в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 553 від 05.04.1997 року, та 07.04.1997 року зареєстрований в КП "Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації" за № 6902. Дана угода була виконана сторонами повністю, однак від її нотаріального посвідчення відповідачі ухилилися. На теперішній час позивачу стало відомо, що вищезазначений договір купівлі - продажу нерухомого майна необхідно в судовому порядку визнати дійсним. Сторони при укладені договору купівлі - продажу керувалися ч. 2 ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", відповідно до якої, угоди, які зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, тому позивач вважав, що договір укладено згідно вимог чинного на той час законодавства. На підставі вищевикладеного позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання сторони не з'явилися. Позивач [PERSON] надав заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, вимоги, викладені у позові, підтримує у повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] також надали заяви про розгляд справи без їх участі, позов визнали. Представник третьої особи - Товарної Біржі "Нерухомість-Південь" у судове засідання не з'явився, був належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання, заяв від нього не надходило, причина його неявки суду не відома. Суд, дослідивши надані позивачем письмові докази по справі, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Згідно до ст.ст. 47, 227 ЦК УССР (в редакції ЦК 1963р.), які діяли на момент виникнення правовідносин між сторонами, коли одна із сторін повністю виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, що виконала угоду, визнати її дійсною. Судом встановлено, що 05.04.1997 року [PERSON], що діяв від свого імені та від імені [PERSON], [PERSON], [PERSON], що діяв за згодою [PERSON], продали, а [PERSON] купив квартиру за адресою: [ADDRESS]. Договір купівлі - продажу був зареєстрований на Товарній Біржі "Нерухомість-Південь", в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 553 від 05.04.1997 року, а 07.04.1997 року зареєстрований в КП "Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації" за № 6902. На теперішній час у позивача виникла необхідність розпорядитися вказаною квартирою, однак через невідповідність даного договору вимогам закону, він позбавлений можливості провести відчуження належної йому нерухомості. На підставі викладеного, суд вважає за можливе, відповідно до норм ч. 2 ст. 47 ЦК УССР задовольнити позовні вимоги.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

В червні 2017 року позивач - [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача - [PERSON] про визнання договору купівлі - продажу нерухомого майна дійсним, посилаючись на те, що 26.11.1996 року він, з однієї сторони, та [PERSON], з другої сторони, уклали договір № 379 купівлі-продажу нерухомого майна - житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Вказаний договір купівлі - продажу був зареєстрований на Товарній Біржі "Нерухомість-Південь", в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 379 від 26.11.1996 року, і 04.12.1996 року право власності за позивачем було зареєстровано в КП "Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації" за № 3915. Дана угода була виконана сторонами повністю, однак від її нотаріального посвідчення вони ухилилися. На теперішній час позивачу стало відомо, що вищезазначений договір купівлі - продажу нерухомого майна необхідно в судовому порядку визнати дійсним. Сторони при укладені договору купівлі - продажу керувалися ч. 2 ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", відповідно до якої, угоди, які зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, тому позивач вважав, що договір укладено згідно вимог чинного на той час законодавства. На підставі вищевикладеного позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання сторони не з'явилися. Представник позивача [PERSON] - адвокат [PERSON] надала заяву позивача, в якій він просив розглядати справу у його відсутність, вимоги, викладені у позові, підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] також надав заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі. Представник третьої особи - Товарної Біржі "Нерухомість-Південь" у судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши надані позивачем письмові докази по справі, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Згідно до ст.ст. 47, 227 ЦК УССР (в редакції ЦК 1963р.), які діяли на момент виникнення правовідносин між сторонами, коли одна із сторін повністю виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, що виконала угоду, визнати її дійсною. Судом встановлено, що 26.11.1996 року [PERSON] продав, а [PERSON] купив житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. Договір купівлі - продажу був зареєстрований на Товарній Біржі "Нерухомість-Південь", в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 379 від 26.11.1996 року, а 04.12.1996 року право власності за позивачем було зареєстровано в КП "Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації" за № 3915. На теперішній час у позивача виникла необхідність розпорядитися вказаною нерухомістю, однак через невідповідність даного договору вимогам закону позивач позбавлений такої можливості. На підставі викладеного, суд вважає за можливе, відповідно до норм ч. 2 ст. 47 ЦК УССР задовольнити позовні вимоги.

Outcome: approved