Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить суд зняти арешт з майна [PERSON] , що був внесений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28.05.2003 року, у зв`язку з відсутністю виконавчого провадження. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 11 грудня 2000 року його позивача по справі, [PERSON] , судовою-колегією з кримінальних справ Хмельницького обласного суду за скоєння злочину, було засуджено з позбавленням волі строком на 14 років з конфіскацією всього належного йому майна. На момент арешту 23 вересня 1999 року він, [PERSON] був зареєстрований і мешкав в квартирі [ADDRESS] , квартиронаймачем якої була його мати [PERSON] і майна належного йому на праві приватної власності в наявності не було, тому ніякого опису не складалося. [INFO] його мати померла, на момент її смерті у неї на праві приватної власності була приватизована земельна ділянка, розташована по [ADDRESS] . 29 травня 2010 року його за примірну поведінку, було звільнено від відбуття покарання умовно - достроково. Після звільнення з місця позбавлення волі він відразу ж прибув у м. Дніпродзержинськ за місцем свого попереднього проживання, тобто в квартиру [ADDRESS] , а після отримання паспорта негайно зареєструвався у вищевказаній квартирі, а також працевлаштувався. 23 листопада 2010 року ним, [PERSON] , сумісно зі своїми братами [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у Другій Дніпродзержинській державній нотаріальній конторі було отримано свідоцтво про право на спадщину за законом в якому указано, що вони є спадкоємцями зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , по 1/3 частині земельної ділянки площею - 0,0607 га, розташованої по [ADDRESS] . На даний термін часу брат [PERSON] вирішив на даній земельній дільниці почати будовати будинок; тому вони з братами вирішили передати йому свої частки і звернулися, до нотаріуса щоб оформити відповідні документи то він, дізнався, що згідно інформаціних даних Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна накладено арешт на майно належної йому 1/3 частини земельної ділянки, про що він не був освідомлений, тому нотаріус порадила звернутися у виконавчу службу для надання роз`яснень по даному факту, що ним і було зроблено. 02.04.2019 року начальником Південного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області міста Кам`янсього йому надійшла відповідь у якій вказано, що відповідно даних інформаційної довудки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що підставою для закладення арешту на майно боржника - [PERSON] була постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28.05.2003 року при примусовому виконанні виконавчого листа № 1-46 виданого Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська про конфіскацію усього майна [PERSON] , яке є його особистою власністю. Надати більш вичерпну інформацію не має можливості у зв`язку з тим, що виконавче провадження знищено згідно вимогам п.п. 9.9. - 9.11. "Порядку роботи з документами" в органах державної виконавчої служби, строк зберігання виконавчих проваджень складає три роки з дати передачі його до архіву відділу. Але відповідно довідки Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області № п/46 від 20.06.2019 року в якій указано, що згідно алфавітних показників кримінальних справ за період з 2000 року по 2003 року кримінальна справа за звинуваченням [PERSON] не надходила та не розглядалась. Таким чином він, позивач по справі [PERSON] , змушений звертатися за захистом своїх прав та законних інтересів до суду, оскільки виконавче провадження з виконання виконавчого листа №1-46 від 28.05.2003 року знищене. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст.274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 вересня 2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, письмово просили суд провести розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення рішення. Представник Адміністрації Південного відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за його відсутності не скористався та не повідомив суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву не подав. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 30 жовтня 2019 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працює машиністом огрудковувача Агломераційного цеху №2 у ПАТ "Дніпровський меткомбінат" з 30.01.2011 року по теперішній час, що підтверджується довідкою відділу кадрів № 023-1763 від 21.05.2019 року.(а.с.13) Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 листопада 2010 року на підставі ст.1261 ЦК україни, спадкоємцями майна [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , є 1/3 частини її син [PERSON] , 1/3 частини її син [PERSON] , 1/3 частини її син [PERSON] .(а.с.11). Відповідно до повідомлення від 02.04.2019 року начальника Південного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області міста Кам`янсього вказано, що відповідно даних інформаційної довудки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що підставою для закладення арешту на майно боржника - [PERSON] була постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28.05.2003 року при примусовому виконанні виконавчого листа № 1-46 виданого Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська про конфіскацію усього майна [PERSON] , яке є його особистою власністю. Надати більш вичерпну інформацію не має можливості у зв`язку з тим, що виконавче провадження знищено згідно вимогам п.п. 9.9. - 9.11. "Порядку роботи з документами" в органах державної виконавчої служби, строк зберігання виконавчих проваджень складає три роки з дати передачі його до архіву відділу.(а.с.12) Відповідно довідки Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області № п/46 від 20.06.2019 року в якій зазначено, що згідно алфавітних показників кримінальних справ за період з 2000 року по 2003 року кримінальна справа за звинуваченням [PERSON] не надходила та не розглядалась.(а.с.14) Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.ст 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. На сьогодні позивач має намір розпорядитися належним їй майном, проте через наявність арешту позбавлена можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача. Згідно із ч.2 ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ч.ч. 1,2,3 ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. Враховуючи відсутність висловленого позивачем бажання стягнути з відповідача судовий збір у відповідності до ст.13, 141 ЦПК України, суд відносить його на рахунок позивача.

Outcome: approved