Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~Короткий зміст позовних вимог \~ \~ \~ \~Представник позивача звернулася до суду з позовом, в якому просить суд витребувати у [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , комплекс будівель загальною площею 541,7 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] ; скасувати реєстрацію права власності [PERSON] , [INFO] , на комплекс будівель загальною площею 541,7 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] ; зареєструвати право власності на комплекс будівель загальною площею 541,7 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] , [INFO] ; визнати недійсними договори іпотеки від 17.01.2017, укладені між [PERSON] та [PERSON] , зареєстровані приватний нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Занько Е.П. за номерами 39, 40 з моменту їх укладення; судові витрати покласти на відповідачів. \~ \~ \~ \~В обґрунтування свого позову вказала, що 18 серпня 2005 року між [PERSON] , як покупцем, та [PERSON] , як продавцем, укладено договір купівлі-продажу будівлі павільону загальною площею 472,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Даний договір посвідчено нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Красношликом В.В., зареєстровано в рестрі за № 3761. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03.10.2008 по справі № 2-1620-2008 позов [PERSON] до територіальної громади в особі виконавчого комітету Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська про визнання права власності на переобладнане майно задоволено. Визнано за [PERSON] право власності на нерухоме майно - комплекс будівль, що складається зі складу А-1, площею 472,8 кв.м., адміністративно-побутової будівлі Б-1, площею 39,0 кв.м., насосної В-1, площею 5,6 кв.м., побутової будівлі Г-1, площею 24,3 кв.м., розташованих за адресою: [ADDRESS] . 20.10.2008 року [PERSON] зареєстрував право власності на вищевказаний об`єкт нерухомого майна загальною площею 541,7 кв.м. Отже, [PERSON] є власником комплексу будівель загальною площею 541,7 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] . 05.01.2010 року між [PERSON] , в особі його представника за довіреністю [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] , з іншої сторони укладено договір оренди об`єкта нерухомості, розташованого за адресою: [ADDRESS] строком на 30 місяців. 06.01.2010 року сторони [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] та [PERSON] склали акт прийому-передачі орендованого нерухомого майна, а також [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в якості передоплати за 6 місяців, а також кошти на проведення робіт, пов`язаних з газифікацією об`єкту оренди з обумовленням строку виконання [PERSON] зобов`язань строком до 16 березня 2010 року. Оскільки, на думку [PERSON] позивач не виконав зобов`язання перед ним, то [PERSON] звернувся до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] в особі [PERSON] про дострокове розірвання договору оренди об`єкта нерухомості та відшкодування збитків. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02.04.2010 позов задоволено, розірвано договір оренди, стягнуто з [PERSON] кошти в рахунок відшкодування збитків за договором оренди та вирішено у разі відсутності коштів у [PERSON] звернути стягнення на комплекс будівель, що орендується та належить орендодавцеві на підставі права приватної власності який розташований за адресою: [ADDRESS] . Загальна площа об`єкта що орендується складає 541,7 кв.м., з яких А-1 Будівля павільйону (472,8) кв.м., Б-1 Адміністративно-побутова будівля (39,0) кв.м.; В-1 Насосна (5,6) кв.м., Г-1 побутова будівля (24,3) кв.м.ринкова вартість якого на момент укладання договору оренди згідно експертної оцінки склала 128182,80 грн. шляхом передачі права власності на вказаний об`єкт на [PERSON] . Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26.05.2010 визнано мирову угоду між [PERSON] та [PERSON] , який діяв в інтересах [PERSON] затверджено мирову угоду, за змістом якої [PERSON] в особі [PERSON] передав [PERSON] приміщення за адресою: [ADDRESS] . Цією ж ухвалою визнано за [PERSON] право власності на вищевказане нерухоме майно. Не погоджуючись з рішенням суду, [PERSON] подав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої Апеляційним судом Дніпропетровської області ухвалою від 30.11.2010 року відхилено скаргу [PERSON] , рішення залишено без-змін. Не погоджуючись з таким рішенням, [PERSON] подав касаційну скаргу. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.03.2012 касаційну скаргу [PERSON] задоволено частково, рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02.04.2010 та ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.11.2010 скасовані, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. При розгляді справи у суді першої інстанції вдруге [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою в якій просить визнати Договір оренди об`єкта нерухомості від 05.01.2010 неукладеним. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30.07.2012 позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, розірвано договір оренди, стягнуто з [PERSON] кошти в рахунок відшкодування збитків. В іншій частині - відмовлено. В задоволенні зустрічного позову відмовлено. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.12.2012 апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30.07.2012 скасовано. Відмовлено [PERSON] в його позовних вимогах до [PERSON] про дострокове розірвання договору оренди об`єкти нерухомості та відшкодування збитків. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Вказане рішення апеляційного суду ніким не оскаржено, воно вступило в законну силу в момент проголошення - 11 грудня 2012 року. Тобто, цим рішенням скасовані повністю попередні рішення по вказаній справі, відмовлено в задоволенні позову до [PERSON] . Оскільки рішенням апеляційного суду скасовано рішення суду попередньої інстанції, то [PERSON] з 11 грудня 2012 був законним власником спірного нерухомого майна. [PERSON] хотів продати спірний об`єкта, але відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником спірного об`єкту є [PERSON] . Право власності на спірний об`єкт [PERSON] отримав внаслідок укладення двох договорів купівлі-продажу від 18.11.2016 року та 19.11.2016 року. Але позивач не укладав жодних правочинів на відчуження свого майна. Йому не відомо хто був стороною договору купівлі-продажу майна. А оскільки всі рішення, на підставі яких позивача позбавлено права власності скасовані, то позивач має право витребувати своє майно на підставі ст. 388 ЦК України, що і стало підставою для звернення до суду. Процесуальні дії у справі. Заяви (клопотання) учасників справи. Ухвалою Дніпровського\~районного суду\~м.Дніпродзержинська\~Дніпропетровської області\~від 20\~вересня 2020\~року заяву представника позивача [PERSON] адвоката Щасливої Марини Олександрівни про забезпечення позову [PERSON] до [PERSON] , Департаменту комунальної власності. Земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, [PERSON] про визнання недійсним договору про поділ спадкового майна, визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину за законом, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони суб`єктам державної реєстрації прав та нотаріусам вчиняти будь - які дії щодо реєстрації переходу права власності на нерухоме майно, яке перебуває за адресою: [ADDRESS] . В іншій частині - відмовлено.(том-2з, а.с.15-16) 10 жовтня 2019 року представником позивача [PERSON] подана апеляційна скарга на ухвалу Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20.09.2019 року по справі №209/2946/19.(том-2з, а.с.25-27) Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 20 лютого 2020 року клопотання представника [PERSON] [PERSON] про відмову від апеляційної скарги на ухвалу Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 вересня 2019 року про забезпечення позову у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, [PERSON] про визнання недійсним договору про поділ спадкового майна, визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину за законом, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено. Прийнято відмову від апеляційної скарги на ухвалу Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 вересня 2019 року про забезпечення позову. Апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника [PERSON] [PERSON] на ухвалу Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 вересня 2019 року про забезпечення позову у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, [PERSON] про визнання недійсним договору про поділ спадкового майна, визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину за законом, зобов`язання вчинити певні дії - закрито.(том-2з, а.с.84-85) Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 листопада 2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у загальному порядку позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.(а.с.67) 28 листопада 2019 року відповідачем [PERSON] надано до суду відзив, в якому зазначено, що [PERSON] в повному обсязі не визнає та заперечує щодо позовних вимог [PERSON] з огляду на те, що позивач посилається на можливість витребувати комплекс будівель (А-1 - будівля павільйону площею - 472,8 кв.м.; Б-1 - адміністративно-побутова будівля площею - 39,0 кв.м.; В-1 - насосна площею - 5,6 кв.м.; Г-1 - побутова будівля площею - 24,3 кв.м.) загальною площею - 541,7 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] , та який належить [PERSON] на підставі договору купівлі- продажу 1/2 частки від 18 листопада 2016 року та договору купівлі-продажу 1/2 частки від 19 листопада 2019 року, - з тих підстав, що дана нерухомість вибула з володіння позивача не з його волі. З цього приводу звертає увагу на те, що в даному випадку спірне майно вибуло з володіння позивача, який вважає себе його власником, саме з волі останнього, що вбачається з того, що 05 січня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди спірного комплексу будівель строком на 30 місяців, а 06 січня 2010 року останній за актом прийому-передачі був переданий орендатору. З позову вбачається, що [PERSON] звертався до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська з позовом до [PERSON] про дострокове розірвання даного договору оренди комплексу будівель. З змісту позовної заяви також вбачається, що [PERSON] звертався до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просив визнати вказаний договір оренди не укладеним. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 30.07.2012 р. позовні вимоги [PERSON] були задоволені частково, розірвано договір оренди, а в задоволенні зустрічного позову відмовлено. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.12.2012 р. вказане рішення суду першої інстанції скасовано: відмовлено [PERSON] в його позовних вимогах про дострокове розірвання договору оренди, в іншій частини рішення залишене без змін. Таким чином, договорі оренди від 05 січня 2010 року, - не був ані достроково розірваним, ані визнаним неукладеним. З наведеного випливає, що на підставі договору оренди фактичним та титульним володільцем майна - спірного комплексу будівель, - був [PERSON] , оскільки користуючись майном фактично тримав його у себе на підставі договору оренди, при цьому дане майно перебувало у володіння [PERSON] з волі власника цього майна - [PERSON] , що підтверджується свідомим та добровільним укладанням ним договору оренди та свідомою та добровільною передачею цього майна за актом прийму-передачі. Також [PERSON] вважає, що в даному випадку відсутня така підстава витребування майна від добросовісного набувача, як вибуття майна з володіння власника поза його волею, в тому числі і на підставі скасованого судового рішення. На підставі наведеного вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.(а.с.73-74) 23 січня 2020 року представником Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради Жежель С.С. надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що у відповідності до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, зазначено, що 10.06.2010 року [PERSON] на підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинськ від 26.05.2010 року про затвердження (визнання) мирової угоди набув права власності на об`єкт нерухомості загальною площею 541,7 кв.м. за адресою [ADDRESS] . 11.12.2012 року рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області було скасовано рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинськ від 30.07.2012 року. З цього самого часу, а саме 11.12.2012, Позивач вважає себе власником майна загальною площею 541,7 кв.м. за адресою [ADDRESS] . З матеріалів справи не вбачається, що Позивач якимось чином намагався зареєструвати своє право власності на спірний об`єкт нерухомості та йому було відмовлено в даній реєстрації. Тож Позивач визначивши одним з Відповідачів Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно КМР, не зазначив яким саме чином відповідач порушив права останнього та відповідно до ст.ст. 50.51 ЦПК України Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно КМР не може бути належним відповідачем по даній справі, сам по собі факт ухвалення позитивного рішення суду та необхідність скасування та реєстрація права власності не містить необхідності залучати суб`єкта реєстраційних дій в якості відповідача. Крім того, в своєму позові Позивач просить визнати недійсним договір іпотеки від 17.01.2017 року укладений між [PERSON] та [PERSON] . Окремо зазначає, що у відповідності до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, зазначено, що 18.11.2016 та 19.11.2016 року відбулися відчудження часток (по 1/2) об`єкта нерухомості загальною площею 541,7 кв.м. за адресою [ADDRESS] від [PERSON] до [PERSON] . Тож на момент розгляду справи в суді власником об`єкта нерухомості загальною площею 541,7 кв.м. за адресою [ADDRESS] є [PERSON] , запис про його право власності міститься в електронному реєстрі, однак позивач не ставить за вимогу скасування правочинів на підставі яких [PERSON] отримав у власність майно та скасування записів про право власності. Просить суд в задоволені позовної заяви [PERSON] відмовити в повному обсязі.(а.с.95) 04.02.2020 року представником позивача [PERSON] надано до суду клопотання про витребування доказів від Приватного нотаріуса кам`янського міського нотаріального округу Кудрявцева В.О. (а.с.103-104) Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 лютого 2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.(а.с.109) Ухвалою Дніпровського\~районного суду\~м.Дніпродзержинська\~Дніпропетровської області\~від 12\~березня 2021\~року поновлено судовий розгляд цивільної справи. Ухвалою Дніпровського\~районного суду\~м.Дніпродзержинська\~Дніпропетровської області\~від 05\~квітня 2021\~року поновлено судовий розгляд цивільної справи . Ухвалою Дніпровського\~районного суду\~м.Дніпродзержинська\~Дніпропетровської області\~від 12\~квітня 2021\~року закрито провадження у цивільній справі за позовом\~[PERSON] до\~ [PERSON] ,\~Департаменту комунальної\~власності,\~земельних відносин\~та реєстрації\~речових прав\~на нерухоме\~майно Кам`янської\~міської ради,\~ [PERSON] ,\~про витребування\~майна з\~чужого незаконного\~володіння,\~скасування \~реєстрації права\~власності та\~визнання недійсним\~договору іпотеки в частині позовних вимог про визнання недійсним договору іпотеки від 17.01.2017 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Занько Едуардом Петровичем, зареєстрований в реєстрі за № 40. Представник позивача\~(адвокат)\~ [PERSON] в\~судовому засіданні\~ позовні\~вимоги підтримала\~в повному\~обсязі та\~пояснила,\~що в розумінні цивільного законодавства відповідач є добросовісним набувачем, а оскільки об`єкт нерухомості вибув з володіння [PERSON] без його волі, без законних підстав, що встановлено рішенням суду, то [PERSON] має право в силу ст.ст. 387, 388 ЦК України витребувати таке майно. Вибуття майна з володіння власника на підставі судового рішення, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. В позовній заяві, позивачем, зокрема, зазначалось, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26.05.2010 визнано мирову угоду між [PERSON] та [PERSON] , який діяв в інтересах [PERSON] затверджено мирову угоду, за змістом якої [PERSON] в особі [PERSON] передав [PERSON] приміщення за адресою: [ADDRESS] . Цією ж ухвалою визнано за [PERSON] право власності на вищевказане нерухоме майно. Водночас, мирова угода, укладена в процесі виконання рішення не може вважатись дійсною, оскільки рішення на виконання якого вона прийнята скасовано. Так, рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 02.04.2010 позов задоволено у повному обсязі, а 26.05.2010 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська затверджено мирову угоду. Згідно ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.11.2010 зазначене рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 28.03.2012 року, зазначене рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 02.04.2010 року про задоволення позову та ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.11.2010 року, якою це рішення залишено без змін, скасовані, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 липня 2012 року позовні вимоги задоволено частково. Розірвано Договір оренди комплексу будівель від 05 січня 2010 року. Стягнуто з [PERSON] на користь позивача кошти у розмірі 128 998 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування збитків за Договором оренди. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат. В задоволенні зустрічного позову - відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.12.2012 по справі № 2-1150/3727/12 скасовано, відмовлено позивачу в його позовних вимогах до [PERSON] про дострокове розірвання договору оренди об`єкта нерухомості та відшкодування збитків. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Таким чином, мирова угода, затверджена ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26.05.2010 є недійсною з моменту її підписання сторонами, у зв`язку з тим, що рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська у цій же справі скасовано рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.12.2012. Остаточним рішенням суду у даній справі відмовлено у задоволені позовних вимог, у зв`язку з чим, укладена під час виконання рішення мирова угода втратила свою актуальність та юридичну силу. Вирішення питання про витребування майна з чужого незаконного володіння хоча й відновлює права власника на вказане майно, але враховуючи, що в результаті виконання рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02.04.2010, яке потім було скасовано, в реєстрі нерухомого майна позивач вже не є власником, то відповідно витребування нерухомого майна з незаконного володіння відповідача, автоматично не поновлює запис про право власності позивача як власника майна. Оскільки департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради Дніпропетровської області є виконавчим органом Кам`янської міської ради, який здійснює повноваження суб`єкта державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, то даний департамент є відповідачем-2 у справі, оскільки у разі задоволення позову, на нього покладається тягар виконання рішення суду в частині скасування та реєстрації права власності на об`єкт. [PERSON] хотів продати спірний об`єкт нерухомості, але під час підготовки документації для продажу майна позивачу стало відомо, що власником спірного об`єкту є [PERSON] . Право власності на спірний об`єкт [PERSON] отримав внаслідок укладення двох договорів купівлі-продажу від 18.11.2016 та 19.11.2016. Але позивач не укладав жодних правочинів на відчуження свого майна. Йому не відомо хто був стороною договору купівлі-продажу майна. А оскільки всі рішення, на підставі яких позивача позбавлено права власності скасовані, то позивач має право витребувати своє майно на підставі ст. 388 ЦК України, що і стало підставою для звернення до суду. Представник відповідача\~(адвокат)\~Фесюк Ю.О. в\~судовому засіданні\~позовні вимоги\~не визнав\~пояснив,\~що позивач\~посилається на\~можливість витребувати\~комплекс будівель\~(А-1\~-\~будівля павільйону\~площею -\~472,8\~кв.м.;\~Б-1\~-\~адміністративно-побутова\~будівля площею\~-\~39,0\~кв.м.;\~В-1\~-\~насосна площею\~-\~5,6\~кв.м.;\~Г-1\~-\~побутова будівля\~площею -24,3\~кв.м.)\~загальною площею\~-\~541,7\~кв.м.,\~який розташований\~за адресою:\~ [ADDRESS] \~(надалі\~-\~спірна нерухомість,\~майно),\~та який\~належить [PERSON] \~відповідно договору\~купівлі-продажу\~1/2\~частки від\~18\~листопада 2016\~року та\~договору купівлі-продажу\~1/2\~частки від\~19\~листопада 2019\~року,\~-\~з підстав,\~передбачених ст.388\~ЦК України,\~з урахуванням\~того,\~що дана\~нерухомість вибула\~з володіння\~позивача не\~з його\~волі.\~Відсутність волі\~на вибуття\~спірного майна\~з володіння\~позивача в\~позові доводиться\~тим,\~що вибуття\~майна з\~володіння власника\~відбулося на\~підставі судового\~рішення,\~ухваленого щодо\~цього майна,\~яке в\~подальшому скасоване.\~При цьому\~позивач посилається\~на рішення\~Дніпровського районного\~суду м.\~Дніпродзержинська від\~02\~квітня 2010\~року,\~залишене без\~змін ухвалою\~апеляційного суду\~Дніпропетровської області\~від 30\~листопада 2010\~року,\~які скасовані\~ухвалою Вищого\~спеціалізованого суду\~України з\~розгляду цивільних\~і кримінальних\~справ від\~28\~березня 2012\~року,\~а також\~на рішення\~Дніпровського районного\~суду м.\~Дніпродзержинська від\~30\~липня 2012\~року,\~яке скасоване\~рішенням апеляційного\~суду Дніпропетровської\~області від\~11\~грудня 2012\~року.\~Звертає увагу\~суду на\~те,\~що жодне\~з скасованих\~судових рішень\~не мало\~наслідком вибуття\~спірного майна\~з володіння\~позивача,\~оскільки в\~резолютивній частині\~рішення від\~02\~квітня 2010\~року було\~зазначено:\~розірвати договір\~оренди щодо\~спірного майна;\~стягнути з\~ [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] \~кошти у\~розмірі 128998,00\~грн.\~в рахунок\~відшкодування збитків\~за договором\~оренди;\~у разі\~відсутності коштів\~у [PERSON] \~звернути стягнення\~на комплекс\~будівель -\~спірне майно.\~Тобто,\~судом не\~було вирішено\~питання щодо\~вибуття майна\~з володіння\~ [PERSON] ,\~оскільки цим\~рішенням не\~змінювався власник\~майна та\~не вирішувалося\~питання про\~його витребування\~від [PERSON] \~на користь\~іншої особи,\~а лише\~йшлося про\~те,\~що тільки\~в разі\~відсутності у\~ [PERSON] \~коштів завернути\~стягнення на\~це майно,\~але рішення\~в частині\~звернення стягнення\~на майно\~ [PERSON] \~не виконувалося\~і це\~майно внаслідок\~звернення на\~нього стягнення\~на підставі\~цього рішення\~з володіння\~ [PERSON] \~не вибувало.\~Теж саме\~стосується і\~рішення Дніпровського\~районного суду\~м.\~Дніпродзержинська від\~30\~липня 2012\~року,\~в резолютивній\~частині якого\~вказано:\~розірвати договір\~оренди спірного\~комплексу будівель\~від 05\~січня 2010\~року,\~укладений між\~ [PERSON] \~та [PERSON] ;\~стягнути з\~ [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] \~кошти у\~розмірі 128\~99,00\~грн.\~в рахунок\~відшкодування збитків\~за договором\~оренди,\~-\~тобто жодного\~рішення,\~наслідком якого\~було вибуття\~майна з\~володіння [PERSON] ,\~примусово і\~проти його\~волі,\~-\~судом не\~ухвалювалося.\~Разом з\~тим,\~Дніпровським районним\~судом м.\~Дніпродзержинська 26\~травня 2010\~року була\~прийнята ухвала,\~якою була\~визнана мирова\~угода,\~укладена 10\~травня 2010\~року між\~ [PERSON] та\~ [PERSON] ,\~за умов:\~ [PERSON] \~в особі\~ [PERSON] \~добровільно передає,\~а [PERSON] \~приймає спірну\~нерухомість;\~передача приміщення\~відбулася добровільним\~шляхом 10\~травня 2010\~року;\~сторони претензій\~одна до\~одній не\~мають;\~визнати за\~ [PERSON] \~право власності\~на спірну\~нерухомість.\~Таким чином,\~спірне майно\~вибуло з\~володіння [PERSON] \~внаслідок його\~добровільної згоди,\~зафіксованої в\~наданій суду\~мирової угоди\~від 10\~травня 2010\~року,\~з проханням,\~в тому\~числі і\~ [PERSON] ,\~її затвердити,\~тобто спірне\~майно вибуло\~з володіння\~ [PERSON] \~за його\~згодою -\~добровільним шляхом,\~при цьому\~це відбулося\~ще до\~того,\~як судом\~була затверджена\~мирова угода:\~передача приміщення\~відбулася 10\~травня 2010\~року і\~на момент\~звернення до\~суду з\~заявою про\~визнання мирової\~угоди майно\~ [PERSON] \~вже було\~передано [PERSON] .\~Окремо звертає\~увагу суду\~на те,\~що дана\~ухвала ніким\~не оскаржена\~і стосовно\~неї відсутнє\~рішення про\~її скасування.\~Більш того,\~майно вибуло\~з володіння\~ [PERSON] \~не безоплатно,\~а взамін\~на відсутність\~претензій з\~боку [PERSON] \~щодо повернення\~коштів,\~які останнім\~були передані\~ [PERSON] \~в загальному\~розмірі 128998,00\~грн.,\~з яких\~85998\~грн.\~були передані\~06\~січня 2010\~року в\~якості оплати\~за шість\~місяців оренди\~спірної нерухомості,\~а 43000\~грн.\~були передані\~16\~січня 2010\~року на\~проведення робіт\~з газифікації\~об`єкту оренди,\~з обумовленням\~строку виконання\~ [PERSON] \~цієї газифікації\~в строк\~до 16\~березня 2010\~року.\~З огляду\~на те,\~що [PERSON] \~гроші за\~шість місяців\~оренди,\~прийняті наперед,\~а також\~гроші за\~газифікацію об`єкту\~не повертав,\~при цьому\~умови договору\~щодо газифікації\~не виконав,\~то між\~ним і\~ [PERSON] \~і виник\~спір,\~який і\~був вирішений\~шляхом добровільної\~передачі [PERSON] \~належної йому\~нерухомості в\~рахунок погашення\~існуючої заборгованості\~перед [PERSON] .\~Доречи,\~всі ці\~обставин,\~а саме\~наявність спору\~щодо необхідності\~повернення коштів\~внаслідок невиконання\~ [PERSON] \~взятих на\~себе зобов`язань,\~встановленні,\~в тому\~числі,\~і рішенням\~апеляційного суду\~Дніпропетровської області\~від 11\~грудня 2012\~року.\~Окрім того,\~що ухвала\~Дніпровського районного\~суду м.\~Дніпродзержинська від\~26\~травня 2010\~року ніким\~не оскаржена,\~вона також\~має певні\~юридичні наслідки\~саме,\~як обставина,\~яка доводить\~факт погашення\~ [PERSON] \~завданих неналежним\~виконанням договору\~збитків [PERSON] ,\~що вбачається\~в тому,\~що рішенням\~апеляційного суду\~Дніпропетровської області\~від 11\~грудня 2012\~року рішення\~Дніпровського районного\~суду м.\~Дніпродзержинська від\~30\~липня скасоване\~і відмовлено\~ [PERSON] \~в його\~позовних вимогах\~до [PERSON] \~про дострокове\~розірвання договору\~оренди спірної\~нерухомості та\~відшкодування збитків.\~При цьому\~підставою ухвалення\~такого рішення\~судом апеляційної\~інстанції було\~те,\~що в\~позовних вимогах\~ [PERSON] \~ставив питання\~про стягнення\~з відповідача\~збитків у\~розмірі 128998,00\~грн.,\~а уразі\~відсутності коштів\~у останнього\~звернути стягнення\~на комплекс\~будівель,\~що орендується.\~Як вбачається\~з матеріалів\~справи,\~зазначає колегія\~суду апеляційної\~інстанції,\~-\~рішенням Дніпровського\~районного суду\~м.\~Дніпродзержинська від\~02.04.2010\~року позов\~ [PERSON] \~було задоволено\~в повному\~обсязі,\~а 26.05.2010\~року ухвалою\~Дніпровського районного\~суду м.\~Дніпродзержинська затверджено\~мирову угоду,\~згідно якої\~за [PERSON] \~визнано право\~власності на\~вищевказаний об`єкт\~нерухомості.\~Дана ухвала\~ніким не\~оскаржена та\~набрала чинності,\~на підставі\~даної ухвали\~за [PERSON] \~Дніпродзержинським БТІ\~було зареєстроване\~право власності\~на спірний\~об`єкт.\~02.12.2011\~року [PERSON] \~продав об`єкт\~оренди [PERSON] ,\~який і\~на теперішній\~час є\~його власником.\~Таким чином,\~ухвалою суду\~від 20.05.2012\~року фактично\~звернене стягнення\~на об`єкт\~оренди,\~а позивач\~задовольнив свої\~вимоги щодо\~відшкодування збитків\~шляхом реалізації\~спірного об`єкту\~та отримання\~коштів від\~реалізації.\~З огляду\~на викладене\~рішенням суду\~від 20.07.2012\~року безпідставно\~стягнуто з\~ [PERSON] \~на користь\~позивача подвійну\~суму у\~відшкодування шкоди.\~Таким чином,\~очевидно,\~що [PERSON] ,\~який своїми\~неправомірними діями,\~що полягали\~в тому,\~що він\~отримав кошти\~за оренду\~наперед та\~для проведення\~робіт по\~газифікації,\~але свої\~зобов`язання не\~виконав,\~у зв`язку\~з чим\~завдав [PERSON] \~матеріальної шкоди,\~-\~добровільно розрахувався\~за завдану\~їм шкоду\~своїм майном,\~таким чином\~погасивши цю\~шкоду,\~а тепер\~намагається без\~будь-яких\~на то\~законних підстав\~витребувати раніше\~добровільно передане\~їм майно\~у [PERSON] ,\~який є\~добросовісним набувачем\~і не\~має жодного\~відношення до\~тієї шкоди,\~яка [PERSON] \~була завдана [PERSON] . Зазначене вказує на те, що у [PERSON] не має жодних правових підстав і відповідної зацікавленість на отримання чужого майна у свою власність, чим завдати матеріальної шкоди [PERSON] і за його рахунок повернути раніше втрачене їм майно, при цьому втрачене воно було саме з вини самого [PERSON] . Підсумовуючи наведене зазначає, що спірна нерухомість фактично двічі вибула з володіння [PERSON] , при цьому обидва рази з його особистої волі: перший раз на підставі договору оренди, що вбачається з того, що 05 січня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди спірного комплексу будівель строком на 30 місяців, а 06 січня 2010 року останній за актом прийому-передачі був переданий орендатору. З позову вбачається, що [PERSON] звертався до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська з позовом до [PERSON] про дострокове розірвання даного договору оренди комплексу будівель. З змісту позовної заяви також вбачається, що [PERSON] звертався до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просив визнати вказаний договір оренди не укладеним. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 30.07.2012 р. позовні вимоги [PERSON] були задоволені частково, розірвано договір оренди, а в задовлені зустрічного позову відмовлено. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.12.2012 р. вказане рішення суду першої інстанції скасовано: відмовлено [PERSON] в його позовних вимогах про дострокове розірвання договору оренди, в іншій частини рішення залишене без змін. Таким чином, договір оренди від 05 січня 2010 року, - не був ані достроково розірваним, ані визнаним неукладеним. З наведеного випливає, що на підставі договору оренди фактичним та титульним володільцем майна - спірного комплексу будівель, - був [PERSON] , оскільки користуючись майном фактично тримав його у себе на підставі договору оренди, при цьому дане майно перебувало у володіння [PERSON] з волі власника цього майна - [PERSON] , що підтверджується свідомим та добровільним укладанням ним договору оренди та свідомою та добровільною передачею цього майна за актом прийму-передачі. Повторно спірне майно вибуло з володіння [PERSON] також з його добровільної згоди добровільним шляхом 10 травня 2010 року шляхом укладання мирової угоди, про докладно було зазначено вище. Наведене дає усі законні підстави вважати, що ст.388 ЦК України в даному випадку не підлягає застосуванню, оскільки наявність в діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача. Окрім того, жодного в подальшому скасованого судового рішення, на підставі якого майно вибуло з володіння позивача, - не існує, оскільки скасовані судові рішення не вирішували питання щодо безпосередньої передачі спірного майна з володіння [PERSON] в володіння іншої особи, що також вказує на відсутність будь-яких підстав для застосування ст.388 ЦК України, в тому числі і на підставі скасованого судового рішення. Також зазначає, що представником відповідача зроблена заява про застосування позовної давності, при цьому Велика Палата Верховного Суду в постанові від 20.11.2018 року у справі №907/50/16 прийшла до висновку, що норми статей 387, 388 ЦК України не містять положень про те, що до них не застосовуються приписи про позовну давність, а положення ст.268 ЦК України не передбачають, що вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння відносяться до вимог, на які позовна давність не поширюється. Натомість позивач в позові посилається на те, що оскільки рішенням апеляційного суду скасовано рішення суду попередньої інстанції, то [PERSON] з 11 грудня 2012 року був законним власником спірного нерухомого майна, при цьому 02 грудня 2011 року [PERSON] продав об`єкт оренди [PERSON] , який в подальшому продав його [PERSON] , то навіть з урахуванням думки [PERSON] про те, що з 11 грудня 2012 року він є законним власником спірного майна, - право на звернення до суду за захистом свого права власності у [PERSON] виникло щонайменше 11 грудня 2012 року, а з позовом він звернувся лише в серпня 2019 року (позовна заява датована 27.08.2019.), що вказує на відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на пропуск строку позовної давності, навіть якщо виходити з того, що вони є обґрунтованими. Також звертає увагу суду на те, що [PERSON] в позові зазначає, що він звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» і додає до позову копії документів, які вказують, що він є особою з інвалідністю третьої групи, при цьому відповідно до вказаного закону від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю І та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Представник Департамент\~комунальної власності,\~земельних відносин\~та реєстрації\~речових прав\~на нерухоме\~майно Кам`янської\~міської ради в судове засідання не з`явився. Надали суду письмові пояснення та просили розглядати справу без участі їх представника. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Належним чином про час та місце судового розгляду повідомлений. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 18 серпня 2005 року між [PERSON] , як покупцем, та [PERSON] , як продавцем, укладено договір купівлі-продажу будівлі павільону загальною площею 472,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Даний договір посвідчено нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Красношликом В.В., зареєстровано в рестрі за № 3761.(а.с.11) Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03.10.2008 по справі № 2-1620-2008 позов [PERSON] до територіальної громади в особі виконавчого комітету Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська про визнання права власності на переобладнане майно задоволено. Визнано за [PERSON] право власності на нерухоме майно - комплекс будівль, що складається зі складу А-1, площею 472,8 кв.м., адміністративно-побутової будівлі Б-1, площею 39,0 кв.м., насосної В-1, площею 5,6 кв.м., побутової будівлі Г-1, площею 24,3 кв.м., розташованих за адресою: [ADDRESS] .(а.с.13-14) 20.10.2008 [PERSON] зареєстрував право власності на вищевказаний об`єкт нерухомого майна загальною площею 541,7 кв.м., що підтверджується Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно.(а.с.15) Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02.04.2010 позов [PERSON] до [PERSON] в особі [PERSON] про дострокове розірвання договору оренди об`єкта нерухомості та відшкодування збитків - задоволено. Розірвано договір оренди. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] кошти у розмірі 128998,00 грн. у рахунок відшкодування збитків за договором оренди. У разі відсутності коштів у [PERSON] звернуто стягнення на комплекс будівель, що орендується та належить орендодавцеві на підставі права приватної власності який розташований за адресою: [ADDRESS] . Загальна площа об`єкта що орендується складає 541,7кв.м., з яких А-1 Будівля павільйону (472,8) кв.м., Б-1 Адміністративно-побутова будівля (39,0) кв.м.; В-1 Насосна (5,6) кв.м., Г-1 побутова будівля (24,3) кв.м.ринкова вартість якого на момент укладання договору оренди згідно експертної оцінки склала 128182,80 грн. шляхом передачі права власності на вказаний об`єкт на [PERSON] .(а.с.23-24) Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26.05.2010 визнано мирову угоду між [PERSON] та [PERSON] , який діяв в інтересах [PERSON] затверджено мирову угоду, за змістом якої [PERSON] в особі [PERSON] передав [PERSON] приміщення за адресою: [ADDRESS] . Цією ж ухвалою визнано за [PERSON] право власності на вищевказане нерухоме майно.(а.с.25-26) Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.11.2010 року апеляційну скаргу [PERSON] - відхилено. Рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 квітня 2010 року - залишено без змін.(а.с.27-29) Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.03.2012 касаційну скаргу [PERSON] задоволено частково, рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02.04.2010 та ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.11.2010 скасовані, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.(а.с.30-33) Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30.07.2012 позов [PERSON] до [PERSON] в особі [PERSON] про дострокове розірвання Договору оренди об`єкта нерухомості та відшкодування збітків - задоволено частково. Розірвано договір оренди комплексу будівель від 05 січня 2010 року, укладений між фізичною особою-підприємцем [PERSON] , що діяв на підставі Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця Серія ВО1 №260577 від 14.07.2005 року ("Орендодавець") в особі [PERSON] , що діяв на підставі довіреності з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони ("Орендар"). Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] кошти у розмірі 128998,00 грн. в рахунок відшкодування збитків за Договором оренди. В іншій частині - відмовлено. В задоволенні зустрічного позову відмовлено.(а.с.34-38) Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.12.2012 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 липня 2012 року скасовано. Відмовлено [PERSON] в його позовних вимогах до [PERSON] про дострокове розірвання договору оренди об`єкта нерухомості та відшкодування збитків. В іншій частині рішення суду залишено без змін.(а.с.39-42) 18 листопада 2016 року між [PERSON] , як покупцем, та [PERSON] , як продавцем, укладено договір купівлі-продажу 1/2 (однієї другої) частки комплексу будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Загальною площею 541,7 кв.м. Даний договір посвідчено приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Кудрявцевим В.О., зареєстровано в рестрі за № 1769. 19 листопада 2016 року між [PERSON] , як покупцем, та [PERSON] , як продавцем, укладено договір купівлі-продажу 1/2 (однієї другої) частки комплексу будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Загальною площею 541,7 кв.м. Даний договір посвідчено приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Кудрявцевим В.О., зареєстровано в рестрі за № 1770. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30.07.2012 позов [PERSON] до [PERSON] в особі [PERSON] про дострокове розірвання Договору оренди об`єкта нерухомості та відшкодування збітків - задоволено частково. Розірвано договір оренди комплексу будівель від 05 січня 2010 року, укладений між фізичною особою-підприємцем [PERSON] , що діяв на підставі Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця Серія ВО1 №260577 від 14.07.2005 року ("Орендодавець") в особі [PERSON] , що діяв на підставі довіреності з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони ("Орендар"). Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] кошти у розмірі 128998,00 грн. в рахунок відшкодування збитків за Договором оренди. В іншій частині - відмовлено. В задоволенні зустрічного позову відмовлено.(а.с.34-38) Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.12.2012 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 липня 2012 року скасувано. Відмовлено [PERSON] в його позовних вимогах до [PERSON] про дострокове розірвання договору оренди об`єкта нерухомості та відшкодування збитків. В іншій частині рішення суду залишено без змін.(а.с.39-42) Що стосується позовних вимог [PERSON] про витребування у [PERSON] на користь [PERSON] комплексу будівель загальною площею 541,7 кв.м,розташованого за адресою: [ADDRESS] , то в їх задоволенні суд відмовляє виходячи з наступного. Відповідності до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, зазначено, що 10.06.2010 року [PERSON] на підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинськ від 26.05.2010 року про затвердження (визнання) мирової угоди набув права власності на об`єкт нерухомості загальною площею 541,7 кв.м. за адресою [ADDRESS] . 11.12.2012 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська 26 травня 2010 року була прийнята ухвала, якою була визнана мирова угода, укладена 10 травня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] , за умов: [PERSON] в особі [PERSON] добровільно передає, а [PERSON] приймає спірну нерухомість; передача приміщення відбулася добровільним шляхом 10 травня 2010 року; сторони претензій одна до одній не мають; визнати за [PERSON] право власності на спірну нерухомість. Таким чином, спірне майно вибуло з володіння [PERSON] внаслідок його добровільної згоди, зафіксованої в наданій суду мирової угоди від 10 травня 2010 року, з проханням, в тому числі і [PERSON] , її затвердити, тобто спірне майно вибуло з володіння [PERSON] за його згодою - добровільним шляхом, при цьому це відбулося ще до того, як судом була затверджена мирова угода: передача приміщення відбулася 10 травня 2010 року і на момент звернення до суду з заявою про визнання мирової угоди майно [PERSON] вже було передано [PERSON] . Посилання представника позивача на автоматичну недійсність мирової угоди, яка була затверджена ухвалою суду від 26.05.2010 року, в зв`язку із скасуванням рішення суду , на виконання якого вона була укладена, є необґрунтованим по наступним підставам. Ухвала суду від 10 травня 2010 року ніким не оскаржена і стосовно неї відсутнє рішення про її скасування. Більш того, майно вибуло з володіння [PERSON] не безоплатно, а взамін на відсутність претензій з боку [PERSON] щодо повернення коштів, які останнім були передані [PERSON] в загальному розмірі 128 998,00 грн., з яких 85 998 грн. були передані 06 січня 2010 року в якості оплати за шість місяців оренди спірної нерухомості, а 43 000 грн. були передані 16 січня 2010 року на проведення робіт з газифікації об`єкту оренди, з обумовленням строку виконання [PERSON] цієї газифікації в строк до 16 березня 2010 року. З огляду на те, що [PERSON] гроші за шість місяців оренди, прийняті наперед, а також гроші за газифікацію об`єкту не повертав, при цьому умови договору щодо газифікації не виконав, то між ним і [PERSON] і виник спір, який і був вирішений шляхом добровільної передачі [PERSON] належної йому нерухомості в рахунок погашення існуючої заборгованості перед [PERSON] . Всі ці обставин, а саме наявність спору щодо необхідності повернення коштів внаслідок невиконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань, встановленні, в тому числі, і рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2012 року. Окрім того, що ухвала Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 26 травня 2010 року ніким не оскаржена, вона також має певні юридичні наслідки саме, як обставина, яка доводить факт погашення [PERSON] завданих неналежним виконанням договору збитків [PERSON] , що вбачається в тому, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2012 року рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 30 липня 2012 року скасоване та відмовлено [PERSON] в його позовних вимогах до [PERSON] про дострокове розірвання договору оренди спірної нерухомості та відшкодування збитків. Як вбачається з вказаного рішення судом апеляційної інстанції зазначено, що 26.05.2010 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська затверджено мирову угоду, згідно до якої за [PERSON] визнано право власності на вищевказаний об`єкт нерухомості. Дана ухвала ніким не оскаржена та набрала чинності, на підставі даної ухвали за [PERSON] Дніпродзержинським БТІ було зареєстровано право власності на спірний об`єкт. 02.12.2011 року [PERSON] продав об`єкт оренди [PERSON] , який і на теперішній час є його власником. Таким чином, ухвалою суду від 26.05.2010 року фактично звернено стягнення на об`єкт оренди, а позивач задовольнив свої вимоги щодо відшкодування збитків шляхом реалізації спірного об`єкту та отримання коштів від реалізації. На підставі цього висновку і було відмовлено [PERSON] в задоволенні вимог про відшкодування та стягнення з [PERSON] збитків. Зазначене Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.12.2012 року учасниками не оскаржувалося. Відповідності до\~відомостей з\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~Реєстру прав\~власності на\~нерухоме майно,\~Державного реєстру\~іпотек,\~Єдиного реєстру\~заборон відчудження\~об`єктів нерухомого\~майна щодо\~об`єкта нерухомого\~майна,\~та Договорів\~купівлі-продажу\~від 18.11.2016\~року та\~від 19.11.2016\~року,\~ встановлено,\~що 18.11.2016\~року та\~19.11.2016\~року відбулися\~відчудження часток\~(по\~1/2)\~об`єкта нерухомості\~загальною площею\~541,7\~кв.м.\~за адресою\~ [ADDRESS] \~від [PERSON] \~до [PERSON] .\~ Відповідно до\~ст.387 ЦК України\~власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно п.19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення\~статті 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред`явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений. Витребування майна із чужого незаконного володіння (віндикація) - є речово-правовим засобом захисту прав лише власника індивідуально-визначеної речі. Право на віндикацію належить власникові або титульному володільцеві, який втратив фактичне володіння річчю. Предметом віндикації є вимога про повернення майна з незаконного володіння. Підставою віндикаційного позову є обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з незаконного чужого володіння. До умов пред`явлення віндикаційного позову належать: власник чи титульний володілець не повинен мати можливості здійснювати фактичне володіння над річчю; майно, яке хоче повернути власник чи титульний володілець, зберіглося в натурі та перебуває в фактичному володінні іншої особи; майно, яке підлягає віндикації, має бути індивідуально-визначеним; віндикаційний позов має недоговірний характер та спрямований на захист речових прав. Судом встановлено, що [PERSON] набув право власності на об`єкт нерухомості\~загальною площею\~541,7\~кв.м.\~за адресою\~ [ADDRESS] \~ на підставі договорів купівлі-продажу, а не заволодів ним без відповідної правової підстави, тому\~ст.387 ЦК України\~не підлягає застосуванню в даному спорі. Щодо позовних вимог [PERSON] про скасування реєстрації права власності [PERSON] на комплекс будівель та реєстрації права власності за [PERSON] , то суд, враховуючи презумпцію правомірності набуття [PERSON] права власності на об`єкт нерухомості загальною площею 541,7 кв.м. за адресою [ADDRESS] , вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Згідно частини 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.\~Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Таким чином, скасування судом державної реєстрації права власності [PERSON] можливо лише з одночасним припиненням права власності відповідача на вказане нерухоме майно, що узгоджується з правовою позицією, що викладена у Постанові\~першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.11.2020 року у справі №154/883/19, де зазначено, що ухвалення судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства. Отже, визнання протиправними реєстраційних дій по реєстрації права власності [PERSON] або скасування запису про його право власності призведе до позбавлення його права власності на нерухоме майно, бо буде скасовано визнання державою його права власності на правомірно набутий об`єкт нерухомості.

Outcome: dismissed