Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовною заявою в якій просить збільшити розмір аліментів стягуваних з відповідача на її користь на підставі рішення Тячівського районного суду від 22.10.2012 р. на утримання доньки [PERSON], [INFO] із 450 грв. на 1500 грв. щомісячно до досягнення нею повноліття. Посилається на те, що стягувана з відповідача на її користь сума недостатня для матеріального забезпечення дитини. Цих коштів не вистачає навіть на кишенькові витрати доньки у школі. З часу винесення судового рішення ціни у державі значно підвищилися, відповідач самоусунувся від виховання та матеріального утримання дитини необхідного для її нормального розвитку. Він не купує доньці одяг та продукти харчування, хоча працює у Чеській Республіці де отримує непоганий дохід, та будує новий будинок. Останні кілька місяців [PERSON] не працює у Чехії, але постійно їздить туди на мікроавтобусі, перевозить пасажирів та передачі. Відповідач у судове засідання не зявився. Його представник [PERSON] позов не визнав. Пояснив, що відповідач дійсно раніше працював у Чехії, але останні три місяці не працює, так як доглядає за своїм хворим батьком. Житловий будинок будує не він, а його син від першого шлюбу, якому він лише допомагає, так як той працює за кордоном. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Тячівського районного суду від 22.10.2012 р. з відповідача було стягнуто на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 450 грв. на місяць. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За правилами ст. 192 СК України розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального стану та в інших випадках, передбачених сімейним кодексом. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" звернуто увагу суддів на те, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин 5 - 7 ст. 181 СК. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21.04.1999 р. N 606-XIV "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено у ст. 74 Закону "Про виконавче провадження", а також у статтях 194 - 197, 274 СК. Суд вважає, що з часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів сталася значна зміна цін на основні життєво-необхідні товари та продукти, що є загальновідомою обставиною і не потребує доказування, тому є підстави для часткового задоволення позову. Визначаючи розмір аліментів суд враховує матеріальний стан позивачки, яка ніде не працює, сама виховує малолітню дитину, відсутність у відповідача на утриманні інших непрацездатних осіб, а також ту обставину, що він доглядає за хворим батьком-інвалідом, і приходить до висновку, що [PERSON], як молодий, працездатний чоловік, у змозі працювати та заробити таку суму, щоб сплачувати на утримання своєї доньки 800 грв. на місяць. Отримання ним компенсаційної виплати у сумі 217 грв. не може забезпечити нормальний рівень проживання навіть йому самому. Отже він повинен працювати та заробляти кошти. Крім того, у довідці управління соціального захисту населення, не вказано, що догляд за інвалідом 1-ї групи [PERSON] є цілодобовим і особа яка його здійснює не може працювати. Згідно закону України «Про Державний бюджет на 2016 рік» прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років з 01\~травня пo 30 листопада становить 1531 грн., а з 01 грудня буде складати\~1689 грн. Отже розмір аліментів які суд постановляє стягувати з відповідача з грудня 2016 року не буде становити навіть половини прожиткового мінімуму дитини. Посилання представника відповідача на ту обставину, що [PERSON] доглядає за своїм хворим батьком та отримує компенсаційну виплату за надання соціальних послуг в сумі 217 грв. суд приймає до уваги, однак не вважає її підставою для відмови в позові, так як за сьогоднішньої економічної ситуації в країні аліменти в розмірі 450 грв. не можуть бути достатніми для забезпечення дитині нормальних умов проживання виховання та розвитку. Доказів того, що відповідач має можливість сплачувати 1500 гривень на місяць позивачка суду не надала. У відповідності ст. 88 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача. За таких обставин,

Outcome: partial