Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

13.11.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за послуги теплопостачання в розмірі 4599 грн 96 коп., за період з 01.10.2013 року по 31.04.2014 року включно, що надавались за адресою: [ADDRESS] В обґрунтування позову послався на невиконання відповідачем своїх обов'язків з оплати за спожиті послуги, що виникли на підставі Законів України "Про теплопостачання", "Про житлово-комунальні послуги" та статей 205, 206 Цивільного кодексу України. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала і наполягала на його задоволенні. Представник відповідача позов не визнав. Він вважає, що позивач не надав суду жодного доказу на підтвердження існування між сторонами договірних відносин з приводу надання послуг з централізованого опалення та фактичного їх надання. Крім того зазначив, що у позивача відсутні правові підстави для пред'явлення цього позову, оскільки ПАТ "Облтеплокомуненерго" в односторонньому порядку розірвало договір на постачання теплової енергії від 03.11.2008 року, при цьому не пропонувало відповідачеві укласти договір про надання послуг з централізованого опалення. У свою чергу, відповідач повідомив позивача від відмову від послуг позивача та відключення належного йому нежилого приміщення від централізованої системи опалення. Виходячи з цього, представник відповідача просив суд у задоволенні позову відмовити. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідач є власником нежилого приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до Договору на постачання теплової енергії від 03.11.2008 року № 1-0420 (далі - Договір) позивач здійснював постачання відповідачеві теплової енергії для опалення цього приміщення (а. с. 9, 44). Як вбачається з матеріалів справи (а. с. 43), позивач в односторонньому порядку розірвав укладений з відповідачем Договір починаючи з 11.10.2013 року, що передбачено пунктом 11.1 цього Договору і не суперечить приписам частини першої статті 651 Цивільного кодексу України (далі - Кодекс). Відносини, пов'язані з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії врегульовані Законом України "Про теплопостачання" від 2 червня 2005 року N 2633-IV (далі - Закон N 2633-IV) та Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року № 1875-IV (далі - Закон № 1875-IV), який визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки. Згідно статті 1 Закону №1875-IV житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Статтею 19 цього Закону встановлено, що відносини у сфері житлово-комунальних послуг між виконавцем та споживачем здійснюються виключно на договірній основі. Відповідно до статей 1, 19 Закону N 2633-IV, на яку посилається позивач як на підставу позову, теплогенеруюча організація, якою є позивач, має право постачати вироблену теплову енергію споживачу лише на підставі договору. Таким чином, Закон N 2633-IV не передбачає можливість надання послуг з централізованого опалення нежилих приміщень споживачам - фізичним або юридичним особам без укладення відповідного договору. ПАТ "Облтеплокомуненерго", є виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для суб'єктів усіх форм власності міста Чернігова і, зокрема, для власників квартир та нежитлових приміщень в багатоквартирних житлових будинках балансоутримувачами яких є підприємства комунальної власності територіальної громади міста Чернігова, в тому числі бувшої квартири [ADDRESS], що виведена із житлового фонду і має статус нежитлового приміщення. Порядок укладення договору про надання послуг з централізованого опалення визначений пунктом 3 частини другої статті 21 Закону N 1875-IV якою на позивача, як виконавця житлово-комунальних послуг, покладається обов'язок підготувати та укласти із споживачем договір на надання цих послуг, згідно з типовим договором та пунктом 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2007 року № 630. У свою чергу, відповідач зобов'язаний укласти договір на надання послуг з централізованого опалення, підготовлений позивачем на основі типового договору (п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону N 1875-IV). Незважаючи на прохання відповідача, висловлене в письмовій формі (а. с. 49), позивач не надав суду доказів виконання пункту 3 частини другої статті 21 Закону N 1875-IV. Він не підготував відповідний проект договору про надання послуг з централізованого опалення та не запропонував укласти його відповідачу. За таких обставин, у позивача відсутні правові підстави вимагати здійснення відповідачем оплати за послуги з централізованого опалення. При цьому, суд не приймає до уваги посилання позивача на статті 205, 206 Кодексу, які визначають правочини, що можуть укладатися усно, як на другу підставу стягнення з відповідача заборгованості, оскільки Законом N 1875-IV не передбачена можливість укладення договору на надання житлово-комунальних послуг в усній формі. В процесі розгляду справи судом встановлено, що починаючи з жовтня 2013 року позивач неодноразово надсилав відповідачеві проект договору на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії (а. с. 64 - 69), який відповідач не підписав. Виходячи саме з умов цього договору позивач нарахував відповідачеві суму заборгованості, при цьому за тарифами, які застосовуються не для споживачів послуг з централізованого опалення жилих і нежилих приміщень, а для "інших споживачів", до яких відносять суб'єктів господарювання - власників окремих будівель, що мають окреме теплоспоживальне обладнання, теплові мережі та прилади обліку теплової енергії, що слідує з пункту 4 договору. Втім, відповідач не може бути стороною договору на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, оскільки належний йому на праві власності об'єкт нерухомості, навіть після зміни його юридичного статусу, продовжує залишатися в системі централізованого опалення будинку [ADDRESS] Тому, виходячи з технічних особливостей забезпечення належного відповідачеві нежитлового приміщення тепловою енергією, між сторонами можуть існувати лише правовідносини, що регулюються нормами Закону № 1875-IV, за умови укладення ними договору про надання послуг з централізованого опалення, із застосуванням тарифів, що використовуються для оплати послуг з централізованого опалення. Виходячи з викладеного, заявлений позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed