Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-21 00:00:00

Позивач Комунальне підприємство Харківської районної ради «Комуненерго» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за водопостачання та водовідведення за період з 01.08.2015 р. по 01.09.2017 р. у розмірі 3 776, 21 грн. А також вирішити питання щодо судових витрат по справі. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 01 серпня 2015 року по 01 жовтня 2017 року відповідачі є споживачами комунального підприємства Харківської районної ради «Комуненерго» з послуг водопостачання і водовідведення. Особистий рахунок відкритий на [PERSON] . Відповідачі мають засіб обліку спожитої води. В порушення вимог п. 18 Постанови КМУ від 21 липня 2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», ст. ст. 67, 68 ЖК УРСР боржники не проводили оплату за надані їм комунальні послуги. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 22 листопада 2017 року відмовлено у прийнятті заяви Комунального підприємства Харківської районної ради «Комуненерго» про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за водопостачання та водовідведення. Отже, за період з 01.08.2015 р. по 01.09.2017 р. виникла заборгованість в розмірі 3 776,21 грн. Позивач неодноразово повідомляв відповідачів про вказану заборгованість через контролерів даного сектору, а також шляхом надання квитанцій на оплату спожитих послуг та неодноразово направлені поштою попередження, але відповідач до цього часу так і не погасив суму заборгованості. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 27 грудня 2019 року позовна заява залишена без руху, позивачу наданий десятиденний строк з дня отримання ним ухвали для усунення недоліків. У встановлений судом строк позивачем усунуті недоліки позовної заяви. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05 березня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно і належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі повторно не з`явилась у судове засідання, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись своєчасно і належним чином причини не явки суду не повідомила. Відзив на позовну заяву не надали. Інших заяв та клопотань від сторін не надходило. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою представника позивача, наданою нею у письмовій заяві про розгляд справи без його участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, яка належно повідомлялась про судове засідання, у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно довідки Житлово - експлуатаційного управління «Докучаєвське» № 2652 від 13.09.2017, в квартирі за адресою [ADDRESS] зареєстровані та проживають: [PERSON] ,1959 р.н., [PERSON] , 1979 р.н., [PERSON] , 2000 р.н. , [PERSON] , 2010 р.н. та [PERSON] , 2013 р.н. Згідно інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування), отримана в порядку частини 6 статті 187 ЦПК України з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Згідно інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування), отримана в порядку частини 6 статті 187 ЦПК України з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] за адресою [ADDRESS] значиться. З матеріалі справи вбачається, що з 01 серпня 2015 року по 01 жовтня 2017 року відповідачі є споживачами комунального підприємства Харківської районної ради «Комуненерго» з послуг водопостачання і водовідведення за адресою: [ADDRESS] , особистий рахунок № [NUMBER] відкритий на ім`я [PERSON] . За вказаною адресою відповідачі мають засіб обліку спожитої води. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 22 листопада 2017 року відмовлено у прийнятті заяви Комунального підприємства Харківської районної ради «Комуненерго» про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за водопостачання та водовідведення. Роз`яснено заявнику, що відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку. Послуги з водопостачання і водовідведення виконувалися КП "Комуненерго" відповідно до Постанови КМУ від 21 липня 2005 року №630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення». Розрахунок суми нарахувань за виконувані послуги з водопостачання та водовідведення здійснено за тарифами, що затверджені у встановленому порядку. Згідно з п.5.ч.3.ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004р. №1875-ІV "споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом ". Відповідно до п.18 вказаної вище Постанови КМУ від 21 липня 2005 року №630 плата за послуги вноситься споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. В порушення вказаних вимог та ст. ст. 67,68 ЖК УРСР боржники не проводив оплату за надані їм комунальні послуги, внаслідок чого за період з 01.08.2015 р. по 01.09.2017 р. у розмірі 3 776, 21 грн. Згідно з п.1 ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004р. №1875-ІV споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, але договір про надання послуг з централізованого водопостачання і водовідведення до цього часу відповідачем не укладений. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 25.11.2014р. по справі №3-184гс14 споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі. У відповідності до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Вимогами статті 541 ЦК України визначено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. З урахуванням зазначеного, суд вважає, що за відповідачами за період з 01.08.2015 р. по 01.09.2017 р. виникла заборгованість за спожиті комунальні послуги в розмірі 3 776, 21 грн, крім того, в судове засідання відповідачі не з`явилась і жодних заперечень щодо позову суду не надали, то суд вважає за необхідне, позовну заяву задовольнити повністю. При зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір у загальному розмірі 1921 , 00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 3496 від 16.12.2019р, платіжним дорученням № 444 від 16.02.2018 р., а також платіжним дорученням № 2363 від 29.09.2017р. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі по 960, 50 гривень , з кожного.

Outcome: approved