Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 16.10.1996 року №481 - 2/9 частин житлового будинку [ADDRESS] , розташованого на земельній ділянці площею 413,6 кв.м, укладений на Херсонській товарній біржі "Ізумруд"; визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 17.05.1997 року за №11 - 1/9 частини житлового будинку [ADDRESS] , розташованого на земельній ділянці площею 413,6 кв.м, укладений на Херсонській товарній біржі "Легіта"; визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 18.08.1998 року за №334 - 13/100 частин житлового будинку [ADDRESS] , розташованого на земельній ділянці площею 413,6 кв.м, укладений на Херсонській товарній біржі "Легіта". В обгрунтування позову вказала, що 16.10.1996 року між нею та [PERSON] , [PERSON] укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна №481, а саме 2/9 частин житлового будинку [ADDRESS] . Правочин усіма сторонами повністю виконаний, відповідачами звільнено всі приміщення, передані ключі, знялися з реєстрації за вказаною адресою. 17.05.1997 року між нею та [PERSON] укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна №11, а саме 1/9 частини житлового будинку [ADDRESS] . Вказаний правочин також усіма сторонами повністю виконаний. Також, 18.08.1998 року між нею та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна №334, а саме 13/100 частини житлового будинку [ADDRESS] . Вказаний правочин також усіма сторонами повністю виконаний. Вказує, що вона не має можливості в повному обсязі користуватися власністю, оскільки договори купівлі-продажу нотаріально не посвідчені. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18 листопада 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25 травня 2020 року провадження у справі в частині вимог до [PERSON] закрито; підготовче засідання відкладено. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17 грудня 2020 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду за суттю. Представником позивача подано заяву про розгляд справи за відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини не явки суду не відомі, відзив до суду не подано. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи .ухваливши заочне рішення. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 16 жовтня 1996 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір №481 купівлі-продажу, за яким [PERSON] продала, а [PERSON] купила належні прожавцю 2/9 частин домоволодіння [ADDRESS] . Вказаний договір укладено на Херсонській Товарній біржі "Ізумруд", зареєстрований на товарній біржі в журналі реєстрації біржових угод, реєстраційний № [NUMBER] ; зареєстрований у Херсонському міжміському бюро технічної інвентризації за р №6519 (арк. справи 14). Відповідно до пункту 10 Договору №481 купівлі-продажу будинку, договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. 18 серпня 1998 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір №334 купівлі-продажу, за яким [PERSON] продала, а [PERSON] купила належні прожавцю 13/100 частин домоволодіння [ADDRESS] . Вказаний договір укладено на Товарно-Сировинній біржі "Легіта", зареєстрований на товарній біржі в журналі реєстрації біржових угод, реєстраційний № [NUMBER] ; зареєстрований у Херсонському міжміському бюро технічної інвентризації за р №6919 (арк. справи 13). Відповідно до пункту 15 Договору №334 купівлі-продажу будинку, договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. Оглянуті в судовому засіданні матеріали інвентарної справи №4293 (в.р. 14374782) свідчать, що спірні договори купівлі-продажу були зареєстровані у БТІ за р. №6519 15.10.1996 р. та р. №6919 від 19.08.1998 р. відповідно. Цивільні відносини по даній справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України від 01 січня 2004 року, а саме договори купівлі-продажу було укладено 16.10.1998 року та 18.08.1998 року, тому на дані правовідносини поширюється дія норм Цивільного кодексу Української PCP в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 153 ЦК Української PCP 1963 року договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Згідно ст. 241 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р., який діяв на час укладення угоди) за договором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше. Кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує. У відповідності до ст. 242 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р., який діяв на час укладення угоди) до договору міни застосовуються відповідні правила про договір купівлі-продажу, якшо інше не випливає з змісту відносин сторін Відповідно до ст. 224 ЦК Української PCP (в редакції 1963 р., який діяв на час укладення угоди), за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 1 ст. 227 ЦК Української PCP (в редакції 1963 р.) передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Згідно з ч. 2 ст. 47 ЦК Української PCP (в редакції 1963 р.), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Згідно ч.3 ст.9 ЖК України громадяни мають право придбати житло на біржових торгах. У відповідності зі ст. 12 Закону України «Про власність», який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, громадяни набувають право власності в разі укладання угод, які не заборонені Законом. Таким чином, спірні правовідносини на момент їх виникнення були врегульовані різним чином одночасно нормами ЦК України (в редакції від 1963 року) та Законом України «Про товарну біржу», тобто існувала колізія норм права. Враховуючи доктрину пріоритетності спеціальних норм права над загальними, суд вважає, що на момент укладення та реєстрації позивачем на товарній біржі договору купівлі- продажу житлового будинку, слід було керуватися передусім нормами Закону України «Про товарну біржу», а тому нотаріальне посвідчення даного договору не було потрібне. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», угоди зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно ст. 41 Конституції України гарантує право володіти і користуватися своєю власністю, а також вказує на те, що право приватної власності є непорушним. Враховуючи вище викладене, зважаючи на те, що сторони за договорами домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується договором №481 від 16.10.1996 року та №334 від 18.08.1998 року, крім того, відбулося повне виконання договору, зазначене в даному конкретному випадку, виходячи з принципу розумності та справедливості, є підставою для визнання дійсним договору купівлі-продажу будинку. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 27 травня 2021 року.

Outcome: approved