Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

1 листопада 2017 року до суду, в інтересах [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO],звернулася адміністрація КЗ «Вінницький обласний дитячий будинок «Гніздечко» Вінницької обласної ради» з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав, мотивуючи його тим, що відповідач є батьком малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Діти перебувають на повному державному забезпеченні в КЗ "Вінницький обласний дитячий будинок "Гніздечко". Батько останній раз відвідував дітей 14.01.2017 року, на дні народження малолітніх дітей не вітав, участі у навчанні та вихованні дітей не приймає. За таких обставин адміністрація КЗ "Вінницький обласний дитячий будинок "Гніздечко" Вінницької обласної ради" дійшла висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, а тому просить позбавити його батьківських прав відносно малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], та стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, з дня подачі заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття, шляхом перерахування аліментів на особисті рахунки дітей. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак надав заяву у відповідності до якої просить розглянути справу за його відсутності, а також вказав, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився також, подав заяву у якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти позбавлення його батьківських прав щодо малолітніх дітей. Представник Служби у справах дітей Погребищенської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явилася, подала заяву у якій вимоги позову підтримала, справу просила розглянути у її відсутності. Враховуючи положення ч.2 ст.247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводилось. З'ясувавши позицію учасників розгляду справи, дослідивши наявні у ній письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Достовірно встановлено, що відповідач є батьком малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (свідоцтва про народження а. с. 5-6). Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 22.11.2010р. [PERSON] був позбавлений батьківських прав щодо малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а. с. 10), однак в березні 2014р. [PERSON] звернувся до суду з позовом про поновлення батьківських прав, мотивуючи його тим, що він взмозі виконувати свої батьківські обов'язки, який рішенням суду від 13.03.2014р. був задоволений (а. с. 11). Однак, у зв'язку зі складними побутовими умовами, на підставі заяви [PERSON], розпорядженням Погребищенської РДА №209 від 26.08.2014р. малолітній [PERSON], [INFO], був направлений у Вінницький дитячий будинок «Гніздечко», а малолітній [PERSON], [INFO], у Вінницький обласний спеціалізований будинок дитини (а. с. 7). Відповідно до витягу з протоколу засідання ПМПК від 12.04.2016р. по досягненню шкільного віку [PERSON], [INFO], був переведений до Вінницького обласного дитячого будинку «Гніздечко». В 2016 році адміністрація КЗ «Вінницький обласний дитячий будинок «Гніздечко» Вінницької обласної ради» звернулася до Погребищенського районного суду Вінницької області з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON], проте рішенням суду від 07.09.2016р. у задоволенні позову було відмовлено, оскільки в судовому засіданні батько пообіцяв брати активну участь у житті дітей. Однак, малолітні [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], продовжують перебувати в дитячому будинку «Гніздечко» на повному державному утриманні. Востаннє батько відвідував дітей 14.01.2017р. За цей час фактично родинні зв'язки батька з дітьми не підтримуються. Відповідач не надає матеріальної допомоги на їх утримання, не бере участі у їх вихованні, не цікавилась їх життям, здоров'ям, розвитком. (а. с. 12, 13) Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблею ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дітей. Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересів дитини. Таке визначення може бути необхідними у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. В абзаці 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей знайшов своє підтвердження, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164, ч. 3 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно із ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180, ч. 3 ст. 181 , ч. 1 ст. 183 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України (ч. 3 ст. 193 СК України). Враховуючи викладене, суд вважає, що з відповідача [PERSON] необхідно стягнути аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які, враховуючи норми ч. 2 ст. 183 СК України, відповідно до якої якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття, в розмірі 1/2 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, з дня подачі заяви до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, шляхом перерахування аліментів на особистий рахунок дітей. Також, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 1280 грн.

Outcome: approved