Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вимогами, якими просила стягнути з ТОВ "KOLUMB+" матеріальні збитки в розмірі 1959,49 грн., що становлять суму придбаного квитка за напрямком Кобленц (Німеччина) - Житомир (Україна) та три відсотки пені в розмірі 5994,54 грн. за кожен день прострочення від суми боргу. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що 01.12.2015 року через мережу Інтернет, на офіційному сайті ТОВ "KOLUMB+" з метою придбання квитка №2369 за напрямком Кобленц (Німеччина) - Житомир (Україна) на 02.01.2016 року сплатила на рахунок товариства 72,50 Євро, що еквівалентно 1959,46 грн. Однак, 29.12.2015 року їй стало відомо, що даний рейс скасовано, внаслідок чого нею було придбано інший квиток в іншого перевізника. Звернувшись, 14.01.2016 року до відповідача з листом про повернення коштів сплачених на рахунок відповідача відповідно до квитанції №98434835 від 01.12.2015 року в розмірі 72,5 Євро, електронним листом ТОВ "KOLUMB" від 30.12.2015 року їй було гарантовано повернення сплачених коштів, однак кошти повернуто так і не було. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги змінила, подавши до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог в якій просила стягнути з відповідача матеріальні збитки в розмірі 1959,46 грн. та пеню за кожен день прострочення від суми боргу у розмірі 5916,00 грн. Змінені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав викладених в заяві. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, будь-яких заяв, клопотань по суті позову до суду не подав. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку про наступне: Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Встановлено, що 01.12.2015 року відповідно до електронного замовлення №2369 зробленого [PERSON] в мережі Інтернет на офіційному сайті ТОВ "KOLUMB" відповідно до квитанції про сплату було сплачено на рахунок товариства № 98434835 грошові кошти в розмірі 72,5 євро за придбання квитка за маршрутом Кобленц (Німеччина) - Житомир (Україна) на 02.01.2016 року. Відповідно до підтвердження оплати замовлення, [PERSON] оплатила білет на маршрут Германія, Кобленц, Центральний автовокзал - Україна, Житомир, Центральний автовокзал з датою відправлення: 02.01.2016 року на суму з урахуванням акції в розмірі 72,25 євро, статус - оплочено. На заяву [PERSON] від 14.01.2016 року направлену на електронну адресу відповідача про повернення коштів за сплачений квиток у зв'язку з ануляцією рейсу було надано відповідь від 30.12.2015 року якою було гарантовано повернення коштів, однак станом на час розгляду справи кошти не повернуті. Відповідно до\~ \~ ч. 2\~ ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з ч. 1\~ ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.42 Закону України «Про автомобільний транспорт» договір перевезення пасажира автобусом на маршруті загального користування укладається між автомобільним перевізником та пасажиром. Цей договір вважається укладеним з моменту придбання пасажиром квитка на право проїзду, а для осіб, які користуються правом пільгового проїзду, - з моменту посадки в автобус. За ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. За ст. 910 ЦК України за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов'язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов'язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення. Укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідно квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів). При розгляді справи судом встановлено, що ТОВ «Колумб» продало квиток 2369 на ім'я [PERSON] на 02 січня 2016 року за маршрутом Кобленц-Житомир. Відповідно до ст. 911 ЦК України пасажир має право: одержати місце у транспортному засобі згідно з придбаним квитком; провозити з собою безоплатно одну дитину віком до шести років без права зайняття нею окремого місця; купувати для дітей віком від шести до чотирнадцяти років дитячі квитки за пільговою ціною; перевозити з собою безоплатно ручну поклажу у межах норм, встановлених транспортними кодексами (статутами); зробити не більше однієї зупинки в дорозі з подовженням строку чинності проїзних документів (квитка) не більше ніж на десять діб, а в разі хвороби - на весь час хвороби; відмовитися від поїздки, повернути квиток і одержати назад повну або часткову вартість квитка - залежно від строку здавання квитка згідно з правилами, встановленими транспортними кодексами (статутами); отримувати повну та своєчасну інформацію про час та місце відправлення транспортного засобу за вказаним у транспортному документі (квитку) маршрутом. Пасажир може мати також інші права, встановлені цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. За ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або його невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). 29 грудня 2015 року ТОВ "Колумб плюс" повідомило позивачу про те, що рейс перенесено на 08 січня 2016 року , а 30 грудня 2015 року листом гарантували повернення коштів, витрачених [PERSON] на придбання квитка. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов'язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до норм ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодування в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Таким чином, з відповідача підлягає примусовому стягненню сума квитка придбаного позивачем в розмірі 72,25 Євро, що еквівалентно на день ухвалення судом рішення - 2078,55 гривень. Відповідно до ч.5 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. За встановлених обставин, ураховуючи, що споживач відмовилася від договору перевезення шляхом придбання квитка у іншого перевізника у зв'язку неможливістю виконання договору відповідачем, останній не прострочив виконання зобов'язання, а тому відсутні підстави для задоволення позову в частині стягнення пені. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved