Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

Позивач 1 - [PERSON]звернувся до суду з позовом до ТОВ «Богодухівський молзавод» та просить захистити порушені авторські права на самостійний твір - персонаж «[INFO]» з аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу «[INFO]» й стягнути на його користь з відповідача суму компенсації в розмірі 55 000,00 грн.; захистити порушені авторські права на самостійний твір - персонаж «[INFO]» з аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу «[INFO]» й стягнути з відповідача на його користь суму компенсації в розмірі 55 000,00 грн.; захистити порушені авторські права на самостійний твір - персонаж «[INFO]» з аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу «[INFO]» й стягнути з відповідача на його користь суму компенсації в розмірі 55 000,00 грн. Позивач 2 - [PERSON] просить захистити порушені авторські права на самостійний твір - персонаж «[INFO]» з аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу «[INFO]» й стягнути з відповідача на її користь суму компенсації в розмірі 55 000,00 грн.; захистити порушені авторські права на самостійний твір - персонаж «[INFO]» з аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу «[INFO]» й стягнути з відповідача на її користь суму компенсації в розмірі 55 000,00 грн.; захистити порушені авторські права на самостійний твір - персонаж «[INFO]» з аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу «[INFO]» й стягнути з відповідача на її користь суму компенсації в розмірі 55 000,00 грн. Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що, що 09.01.2014 року Державна служба інтелектуальної власності зареєструвала за [PERSON] авторське право на графічне зображення козаків з мультиплікаційного серіалу «[INFO]», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію авторського права на твір [NUMBER] від 09.01.2014 року. Крім того, позивачі зазначили, що 20.04.2010 року [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом перейшли авторські права [PERSON] згідно свідоцтва [NUMBER] від 02.07.2002 року про реєстрацію авторського права на твір - опис і зображення головних персонажів аудіовізуальних анімаційних (мультиплікаційних) творів із серії «[INFO]» - трьох запорізьких козаків «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]». Також позивачі зазначили, що 11.12.2014 року рішенням Дарницького районного суду м. Києва у справі №753/19860/14-ц за позовом [PERSON] встановлено, що позивачі є співавторами твору, а саме, мальованого зображення персонажів «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]» з аудіовізуального твору мультиплікаційного серіалу «[INFO]». Як стверджують позивачі, відповідач порушив їх права шляхом неправомірного використання об'єктів авторського права шляхом відтворення мальованих зображень персонажів «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]» з аудіовізуального твору мультиплікаційного серіалу «[INFO]» на етикетках продуктів сирних плавлених скибкових. Позивачами вказується, що факти продажу контрафактної продукції зафіксовані в різних магазинах та різних областях України, що підтверджується фіскальними чеками та відеофіксацією. Позивачі вказали, що на підставі виявлених порушень представником позивачів відповідачу був направлений лист щодо припинення порушення та мирового врегулювання спору від 04.03.2016р. Відповідачем у відповідь на вказаний лист факт використання об'єктів авторського права було визнано, проте надалі домовленості у врегулюванні спірної ситуації між позивачами та відповідачем досягнути не вдалось. У судовому засіданні представник позивачів підтримала позов, просила суд задовольнити його в повному обсязі. Представники відповідача у судовому засіданні проти позову заперечували, надали до суду письмові заперечення та докази, які обґрунтовують позицію відповідача. Заслухавши пояснення представника позивачів та представників відповідача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав: З матеріалів справи вбачається, що 09.01.2014 року Державна служба інтелектуальної власності зареєструвала за [PERSON] авторське право на графічне зображення козаків з мультиплікаційного серіалу «[INFO]», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію авторського права на твір [NUMBER] від 09.01.2014 року. 20.04.2010 року [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом перейшли авторські права [PERSON] згідно свідоцтва [NUMBER] від 02.07.2002 року про реєстрацію авторського права на твір - опис і зображення головних персонажів аудіовізуальних анімаційних (мультиплікаційних) творів із серії «[INFO]» - трьох запорізьких козаків «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]». 16.01.2017 року рішенням Апеляційного суду м.Києва у справі №753/19860/14-ц рішення Дарницького районного суду м. Києва 11.12.2014 року у справі №753/19860/14-ц скасоване, постановлено нове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання співавторства відмовлено. Відповідно до вказаного рішення Апеляційного суду м.Києва, не зважаючи на те, що [PERSON] отримала Свідоцтво про спадщину від 20.04.2010 року, їй не перейшли особисті немайнові права автора, передбачені ст.423 ЦК України. Оскільки особисті немайнові права є невідчужуваними і непередаваними, то [PERSON] не може бути разом з [PERSON] співавтором твору. Відповідно до листа Державної служби інтелектуальної власності від 09.09.2016р. вих.№1-12/7292 Державною службою інтелектуальної власності було здійснено реєстрацію авторського права на твір: «опис і зображення головних персонажів аудіовізуальних анімаційних (мультиплікаційних) творів із серії «[INFO]» - трьох запорізьких козаків: [INFO], [INFO] та [INFO]», автор [PERSON], свідоцтво про реєстрацію авторського права на твір [NUMBER] від 02.07.2002р., та зареєстрований договір про передачу (відчуження) майнових прав на твір «опис і зображення головних персонажів аудіовізуальних анімаційних (мультиплікаційних) творів із серії «[INFO]» - трьох запорізьких козаків: [INFO], [INFO] та [INFO]» [PERSON]. Рішення про реєстрацію договору, який стосується права автора на твір від 28.04.2014р. [NUMBER]. Згідно зі ст. ст. 435, 437 ЦК України, ст. 11 Закону України "Про авторське право і суміжні права" первинним суб'єктом авторського права є автор твору. Авторське право виникає з моменту створення твору. Автору твору належать особисті немайнові права, а також майнові права, визначені ст. 440 ЦК України та ст. 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права", зокрема виключне право дозволяти використання твору та виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами. Згідно з роз'ясненнями п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 04.06.2010 "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав" відповідно до частини третьої статті 10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому порушником авторських і (або) суміжних прав можуть бути будь-які учасники цивільних відносин, що визначені в статті 2 ЦК, які своїми діями (бездіяльністю) порушують особисті немайнові і (або) майнові права суб'єктів авторських прав і (або) суміжних прав. У зв'язку з цим суду слід виходити з того, що майнова відповідальність за порушення авторського права і (або) суміжних прав настає за наявності певних, установлених законом, умов: факту протиправної поведінки особи (наприклад, вчинення дій, передбачених статтями 50 та 52 Закону N 3792-XII); шкоди, завданої суб'єкту авторського права і (або) суміжних прав; причинно-наслідкового зв'язку між завданою шкодою та протиправною поведінкою особи; вини особи, яка завдала шкоди. Позивач повинен довести факт наявності в нього авторського права і (або) суміжних прав, факт порушення його прав відповідачем або загрозу такому порушенню, розмір шкоди (за винятком вимоги виплати компенсації), якщо вона завдана, та причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою і діями відповідача. При цьому суду слід виходити із наявності матеріально-правової презумпції авторства (частина перша статті 435 ЦК, стаття 11 Закону N 3792-XII). Зокрема, первинним суб'єктом, якому належить авторське право, є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається особа, зазначена як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Це положення застосовується також у разі опублікування твору під псевдонімом, який ідентифікує автора. Відповідач, який заперечує проти позову, зобов'язаний довести виконання вимог Закону N 3792-XII при використанні ним об'єкту авторського права і (або) суміжних прав, а також спростувати передбачену цивільним законодавством презумпцію винного завдання шкоди (статті 614 та 1166 ЦК). Позивач - [PERSON] обґрунтовує наявність у неї авторського права на твір «опис і зображення головних персонажів аудіовізуальних анімаційних (мультиплікаційних) творів із серії «[INFO]» - трьох запорізьких козаків: [INFO], [INFO] та [INFO] свідоцтвом про спадщину за законом, виданим 20.04.2010 року. Однак, як вбачається з матеріалів справи, до позивача [PERSON] перейшло авторське право на твір вже після того, як автором [PERSON] були передані (відчужені) майнові права на твір [PERSON], що підтверджується листом Державної служби інтелектуальної власності від 09.09.2016р. вих.№1-12/7292. Статтею 14 Закону України «Про авторське право і суміжні права», визначено, що відноситься до особистих немайнових прав автора та зазначено, що особисті немайнові права автора не можуть бути передані (відчужені) іншим особам. Відповідно до статті 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права», до майнових прав автора належать а) виключне право на використання твору; б) виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами. Майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями статті 31 цього Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права. Відповідно до статті 29 зазначеного закону, майнові права авторів та інших осіб, які мають виключне авторське право, переходять у спадщину. Не переходять у спадщину особисті немайнові права автора. Спадкоємці мають право захищати авторство на твір і протидіяти перекрученню, спотворенню чи іншій зміні твору, а також будь-якому іншому посяганню на твір, що може завдати шкоди честі та репутації автора. Доказів, які б спростовували передачу (відчуження) автором [PERSON] майнових прав на твір «опис і зображення головних персонажів аудіовізуальних анімаційних (мультиплікаційних) творів із серії «[INFO]» - трьох запорізьких козаків: [INFO], [INFO] та [INFO]» [PERSON], позивачами не надано. З огляду на те, що автором [PERSON] у 2003 році були передані (відчужені) майнові права на твір «опис і зображення головних персонажів аудіовізуальних анімаційних (мультиплікаційних) творів із серії «[INFO]» - трьох запорізьких козаків: [INFO], [INFO] та [INFO]» [PERSON], вони не увійшли до спадкової маси, а до [PERSON] перейшло лише право на захист авторства на твір, що передбачено частиною 2 статті 29 Закону України «Про авторське право і суміжні права». Позивачі просять захистити авторські права на самостійний твір - персонаж «[INFO]» з аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу «[INFO]», самостійний твір - персонаж «[INFO]» з аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу «[INFO]», самостійний твір - персонаж «[INFO]» з аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу «[INFO]» Позивачем [PERSON] на підтвердження наявності в нього авторського права надані свідоцтво про реєстрацію авторського права на твір [NUMBER] від 09.01.2014р. та рішення Дарницького районного суду міста Києва від 11.12.2014р. у справі №753/19860/14-ц. Судом встановлено, що авторське право на твір - опис та зображення головних персонажів аудіовізуальних анімаційних (мультиплікаційних) творів із серії «[INFO]» - трьох запорізьких козаків: [INFO], [INFO] та [INFO] захищені свідоцтвом про його реєстрацію від 02.07.2002р. № [NUMBER] виданим на ім'я [PERSON] Свідоцтво про реєстрацію авторського права на твір [NUMBER] від 09.01.2014р., видане на ім'я [PERSON] не є належним доказом стосовно творів, майнові права на які просять захистити позивачі, оскільки вказаним свідоцтвом зареєстроване авторське право на графічне зображення козаків. Тоді як позивачі просять захистити авторське право на самостійний твір - персонаж «[INFO]» з аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу «[INFO]», на самостійний твір - персонаж «[INFO]» з аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу «[INFO]», на самостійний твір - персонаж «[INFO]» з аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу «[INFO]». Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачами вимог. Окрім того, оцінюючи наявність у [PERSON] авторського права на твір - опис та зображення головних персонажів аудіовізуальних анімаційних (мультиплікаційних) творів із серії «[INFO]», суд враховує, що рішення Дарницького районного суду міста Києва від 11.12.2014р. у справі №753/19860/14-ц скасоване рішенням Апеляційного суду м.Києва у справі №753/19860/14-ц від 16.01.2017 року,та у задоволенні позову відмовлено. Позивачем в ході розгляду справи надані письмові пояснення та документи на їх підтвердження. З вказаних пояснень та документів вбачається, між представниками позивачів та представниками відповідачів проводились заходи з досудового врегулювання спору, що підтверджується листом представника позивачів від 04.03.2016р. та доданими до нього документами. До зазначеного листа представником позивачів наданий субліцензійний договір №01/01/15-К, укладений ТОВ «Ліцензійне агентство «УДК» як субліцензіаром та ТОВ «ФАЕР ТРЕЙД» як субліцензіат. Предметом вказаного договору є передача субліцензіаром права субліцензіату використовувати зображення персонажів аудіовізуальних анімаційних (мультиплікаційних) творів із серії «[INFO]». Відповідно до п.3.2.2. Договору права на вказані твори передаються за цим Договором, належать Субліцензіару на законних підставах. Як пояснили представники відповідача у судовому засіданні, вказаний договір був надісланий відповідачеві, як такий, що необхідно укласти з ТОВ «Ліцензійне агентство «УДК» у випадку наявності у відповідача бажання використовувати вищевказаний твір. Також, представником позивачів на адресу представника відповідача надісланий проект субліцензійного договору, відповідно до якого субліцензіаром виступає ТОВ «Ліцензійне агентство «УДК». На підтвердження наявності у ТОВ «Ліцензійне агентство «УДК» законних прав на зображення персонажів аудіовізуальних анімаційних (мультиплікаційних) творів із серії «[INFO]», представником позивача на адресу представника відповідача було направлено ліцензійний договір №01/04/2 від 01.04.2014р., укладений між ТОВ «Ліцензійне агентство «УДК» та Компанією «М.Ц. АІР АССЕТС ЛІМІТЕД» (М.С.АІR АSSETS LIMITED) та ліцензійний договір №01/14 від 01.04.2014р., укладений позивачами із Компанією «М.Ц. АІР АССЕТС ЛІМІТЕД» (М.С.АІR АSSETS LIMITED). Відповідно до п.2.1 ліцензійного договору №01/14 від 01.04.2014р. позивачі - [PERSON] та [PERSON] надали Компанії «М.Ц. АІР АССЕТС ЛІМІТЕД» (М.С.АІR АSSETS LIMITED) виключні майнові авторські права (виключну ліцензію) на використання Персонажів, способами, зазначеними в пункті 2.2. цього Договору, виключне право дозволяти використання Персонажів, способами, зазначеними у пункті 2.2 даного Договору, і право перешкоджати неправомірному використанню Персонажів, способами, зазначеним у п.2.2. Договору, і право перешкоджати неправомірному використанню Персонажів, способами, визначеними в пункті 2.2. цього Договору. Відповідно до п.6.1 вказаного Договору, він набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє протягом 10 (десяти) років з моменту. Згідно з ліцензійним договором №01/04/2 від 01.04.2014р., укладеним між ТОВ «Ліцензійне агентство «УДК» та Компанією «М.Ц. АІР АССЕТС ЛІМІТЕД» (М.С.АІR АSSETS LIMITED), Ліцензіар - Компанія «М.Ц. АІР АССЕТС ЛІМІТЕД» (М.С.АІR АSSETS LIMITED) на момент підписання цього Договору є власником виключних майнових авторських прав на Твори на підставі ліцензійного договору №01/14 від 01.04.2014р., укладеного позивачами - [PERSON] та [PERSON] та Компанією «М.Ц. АІР АССЕТС ЛІМІТЕД» (М.С.АІR АSSETS LIMITED). Таким чином, з наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що правоволодільцем виключних майнових прав на вищевказані зображення є Компанія «М.Ц. АІР АССЕТС ЛІМІТЕД» (М.С.АІR АSSETS LIMITED). Доказів на спростування вищевказаних обставин позивачами або представником позивачів в ході судового розгляду не надано. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 04.06.2010 р. «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» згідно зі статтею 14 Закону №3792-ХІІ особисті немайнові права автора не можуть бути передані (відчужені) іншим особам, вони охороняються безстроково. У зв'язку з наведеним судам слід ураховувати, що автор твору є належним позивачем за позовом про заборону дій щодо використання твору, що порушують його особисті немайнові права, незалежно від того, що майнові права передано (відчужено) (стаття 31 Закону №3792-ХІІ) чи передано право на використання твору іншій особі (стаття 32 Закону №3792-ХІІ), якщо ця особа не здійснює захист цього права (стаття 52 Закону №3792-ХІІ). Разом з тим право на відшкодування збитків (майнової шкоди), або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права, або виплату компенсації залишається за особою, якій у зазначених випадках передані (відчужені) майнові права чи передані виключні права на використання твору. Автор має право вимагати відшкодування моральної шкоди.» Суд критично оцінює пояснення представника позивачів щодо того, що відповідачами добровільно визнано порушення авторських прав позивачів. В ході судового розгляду встановлено, що представниками відповідачів не заперечувався факт використання ними зображень козаків на вироблених сирних продуктах, а не факт порушення авторських прав саме позивачів. Окрім того, при розгляді справи відповідачем були надані докази на спростування правової позиції позивачів щодо порушення їх авторського права. Таким чином, позивачі не довели належними та допустимими доказами факт наявності в них авторського прав на твір, про захист якого вони просять. Відповідно до приписів вимог ст.ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тобто, вказані принципи щодо обов'язковості доведення тих чи інших обставин є обов'язковими при з'ясуванні обставин справи по суті. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що посилання позивачів та їх представника на вказані ними обставини, є недоведеними та спростовуються наявним у матеріалах справи доказами. У силу ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства належать, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданій ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Оскільки позивачами не надано належних та допустимих доказів порушення відповідачем саме їх виключних прав, відсутні підстави для задоволення позову, що є самостійною підставою для відмови в позовних вимогах.

Outcome: dismissed