Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

24.04.2014 року позивач звернувся до Пролетарського районного суду м. Донецька з позовною заявою про стягнення заборгованості по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], де вказує, що відповідачі проживають у квартирі, яка розташована за адресою: м. Моспине, [ADDRESS] та користуються послугами із водопостачання та водовідведення, але плату за отримані послуги здійснюють несвоєчасно та не в повному обсязі. У зв'язку із чим за період з 01.12.2011 року по 01.10.2013 року утворилась заборгованість в сумі 2 756 грн. 29 коп., яку позивач просить стягнути із відповідачів в солідарному порядку, поклавши на них також витрати по сплаті судового збору. 20.05.2014 року до канцелярії суду надійшли від представника позивача уточнення позовних вимог, відповідно до яких відповідачі не здійснюють оплату споживчих послуг належним чином , тому заборгованість повинна бути розрахована станом на 01.05.2014 року. Так, борг відповідачів за період з 01.12.2011 року по 01.05.2014 року становить 3 619 грн. 85 коп., про що долучена виписка з особового рахунку відповідача (а.с.20-22) У судовому засіданні представник позивача Бугайова О.О., яка діє на підставі довіреності, підтримала позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі. Пояснила, що у квартирі відповідачів встановлені прилади обліку води, однак вони були встановлені 30.10.2006 року. У листопаді 2010 не було проведено повірку. Тому для усунення порушення необхідно було перевірити лічильник. З 01.03.2011 року відповідачів було переведено на норму. Відповідач [PERSON] позов не визнав в повному обсязі та пояснив, що він є власником квартири, інші відповідачі лише зареєстровані, однак фактично не мешкають за вказаною у позові адресою. З 2006 року у квартирі встановлено лічильник, відповідні документи про встановлення, і акт прийому лічильника знаходяться у квартирі. З 2006 року відбувається сплата за постачання води та водовідведення по показанню лічильника. Відповідні квитанції збережені. Замість тог, щоб укладати договір на обслуговування та почати обслуговувати лічильників, позивач подає на нього до суду. Однак, на судове засідання, яке відбулось 02.07.2014 року відповідач [PERSON] не з'явився, надавши до канцелярії суду заяву з проханням відкласти розгляд справи, однак у зв'язку з тим, що відповідач не зазначив поважні причини своєї неявки, суд вважає за можливе закінчити розгляд справи за його відсутності. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, а тому суд визнає їх неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу у їх відсутність. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON] та перевіривши матеріали справи, суд доходить висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до витягу з особового рахунку відповідачі: [PERSON] , [PERSON], [PERSON], [PERSON] є мешканцями квартири, яка розташована за адресою: м. Моспине, [ADDRESS] (а. с. 6). Згідно з відповіддю з Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Донецькій області відповідачі: [PERSON] , [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.16-19). Відповідно до копії Ф-1 на громадянку [PERSON], остання мала дошлюбне прізвище - «[PERSON]» (а.с.39). В судовому засіданні було досліджено ухвалу Пролетарського районного суду м. Донецька від 30.01.2014 року (а.с.3), відповідно до якої було скасовано судовий наказ від 16.12.2013 року про стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь КП "Донецькміськводоканал" заборгованість по сплаті послуг з водопостачання та водовідведення. Згідно з наданим КП «Донецькміськводоканал» розрахунком, відповідачі мають заборгованість за водопостачання та водовідведення за період з 01.12.2011 року по 01.05.2014 року в сумі 3 619 грн. 85 коп.(а. с. 44-45). Відповідно до наданого листа №5254/52536 від 02.07.2014 року норма споживання відповідачів складає 200 л/доб, тарифи з урахуванням зазначеної норми складають: з 01.02.2011 року - 32,27 грн., з 01.01.2012 року - 32,35 грн., з 01.03.2012 року - 33,60 грн., з 01.01.2013 року - 33,50 грн. (а.с.43). Правовідносини, що склались між сторонами регулюються, зокрема, Цивільним кодексом України, Житловим кодексом України, Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 року № 1875-ІV, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила надання послуг). Згідно із положеннями ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг, якими є наймач, споживач, виконавець та виробник, здійснюються виключно на договірних засадах. Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Позивачем до суду не надано договору, укладеного із відповідачами про надання послуг із водопостачання та водовідведення. Однак суд вважає, що між сторонами існують фактичні договірні відносини по наданню комунальних послуг. Споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Положеннями ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦК України - цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. У відповідності до вимог ст. 68 ЖК України наймач повинен своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до пп. 5 п. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з п. 18 Правил надання послуг, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. За приписами п. 15 Постанови Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року N 630 "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", періодична повірка засобів обліку води і теплової енергії проводиться у строк, що не перевищує одного місяця. За цей час споживач оплачує відповідні послуги у такому порядку: з централізованого постачання холодної та гарячої води - згідно із середньомісячними показаннями засобів обліку за попередні три місяці; з централізованого опалення - згідно із середньомісячними показаннями засобів обліку за попередній опалювальний період. Положення Закону України „Про метрологію та метрологічну діяльність" поширюються на фізичних осіб, які не є суб'єктами підприємницької діяльності, - власників засобів вимірювальної техніки, результати вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиту для побутових потреб воду та теплову енергію. Згідно з частиною 4 статті 15 цього Закону «метрологічні центри і територіальні органи за договорами з підприємствами, організаціями та фізичними особами, крім робіт, передбачених частинами 1-3 цієї статті, можуть проводити калібрування, метрологічну атестацію і ремонт засобів вимірювальної техніки, метрологічну експертизу документації, атестацію у метрологічній системі калібрувальних і вимірювальних лабораторій, атестацію методик виконання вимірювань та надавати інші метрологічні послуги відповідно до цього Закону». Згідно із ст. 21 цього Закону до видів державного метрологічного контролю і нагляду належить у тому числі і повірка засобів вимірювальної техніки. Статтею 28 цього Закону визначено, що засоби вимірювальної техніки, які перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповірочні інтервали, порядок встановлення яких визначається нормативно-правовим актом центрального органу виконавчої влади у сфері метрології (далі - ЦОВМ). Повірка засобів вимірювальної техніки проводиться територіальними органами або метрологічними центрами, уповноваженими на її проведення. Міжповірочний інтервал складає 3 або 4 роки залежно від типу лічильника води. Відповідно до статей 16 та 20 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" лічильники, які використовуються для обліку і розрахунків за воду, дозволяється застосовувати, якщо вони пройшли повірку. У судовому засіданні відповідач [PERSON] не надав документів підтверджуючих повірку лічильника води з листопада 2010 року після встановлення лічильника 30.10.2006 року та квитанцій про сплату комунальних послуг. Як встановлено судом, квартира відповідачів обладнана засобами обліку води, однак у зв'язку з тим, що лічильник не пройшов у 2010 році перевірку їх було переведено на тариф відповідно до нормативу з 01.03.2011 року. Отже, з відповідачів слід стягнути в солідарному порядку заборгованість за водопостачання та водовідведення за період з 01.12.2011 року по 01.05.2014 року в сумі 3 619 грн. 85 коп. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України з кожного відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати, пов'язані з оплатою судового збору, у розмірі 59,13 грн. (236 грн. 50 коп. / 4). У зв'язку з тим, що мінімальний судовий збір, якій підлягає сплаті за позови матеріального характеру дорівнює 243, 60 грн., то з кожного відповідача підлягає також стягненню 1,78 грн. (7,1 грн./ 4) на користь держави. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 67, 68 ЖК України,

Outcome: approved