Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою, мотивуючи тим, що 08.01.2016 р. о 16 год. 15 хв. відповідач [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] в м. Києві по Новокостянтинівсьому шляхопроводі , не врахував дорожню обстановку та її зміни, не вибрав безпечної швидкості руху, а також не врахував погодні умови, в результаті чого допустив виїзд на смугу зустрічного руху, де в в подальшому зіткнувся з Їдучими на зустріч автомобілями «Шкода Фабія», д.н.з. [NUMBER], чим порушив п.п. «б» п. 2.3., п. 12.1 ПДР України, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Крім того постановою Подільського районного суду м. Києва від 08.04.2016 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення , передбаченого ст. 124 КУпАП. Вказує, що внаслідок вказаної ДТП йому, як власнику автомобіля «Шкода Фабія» (д.н.з. [NUMBER]) було спричинено матеріальний збиток внаслідок його пошкодження, який відповідно до Звіту №25 про оцінку автомобіля від 04.03.2016 року складає 92925 грн. 73 коп. з урахуванням зносу складників, що підлягають заміні. Вартість проведення вищезазначеного Звіту склав 600 грн. У зв'язку з вищевикладеним, позивач змушений звернутись до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП у розмірі 99825 грн. 73 коп. та моральну шкоду,завдану внаслідок ДТП у розмірі 7 000 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, однак подав до суду заяву, у якій позов підтримав та просив її задоволити повністю з підстав, викладених у ній, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності на підставі доказів, долучених до матеріалів справи. Відповідач у судове засідання 19.06.2017 року повторно не з'явився, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, шляхом публікації оголошення в газеті «Урядовий Кур'єр», тому суд з урахуванням положень п.5 ст.74, ст.224 ЦПК України, вважає за можливе слухати справу у його відсутність на підставі доказів, долучених до матеріалів справи та з урахуванням вимог чинного законодавства України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, у тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України та ч.4 ст.60 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, 08 січня 2016 року о 16 годині 15 хвилин відповідач [PERSON] керуючи1-автомобілем «ДЕО Нексія» д.н.з. [NUMBER] в м.Києві по Новокостянтинівському шляхопроводі не врахував дорожню обстановку та її зміни , не вибрав безпечної швидкості руху, а також не врахував погодні умови , в результаті чого допустив виїзд на смугу зустрічного руху, де в подальшому зіткнувся з ідучим на зустріч автомобілем позивача «Шкода Фабія», д.н.з. [NUMBER], чим порушив пп. «б» п.2.3, п. 12.1 ПДР «України» що призвело до пошкодження транспортних засобів, що підтверджується постановою Подільського районного суду м.Києва від 08.04.2016 року (а.с.28). Крім того, відповідно до вищезазначеної постанови відповідача було визнано винним у вчиненні вищезазначеної ДТП. Також слід зазначити, що в результаті вищезазначеної ДТП позивачу [PERSON], як власнику автомобіля «Шкода Фабія», д.н.з. [NUMBER] (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с.30), було спричинено матеріальну шкоду, розмір якої склав 92925 грн. 73 коп., з урахуванням зносу складників, що підлягають заміні, що підтверджується звітом №25 про оцінку автомобіля від 04.03.2016 року (а.с.7-13). Вартість проведення вищезазначеного Звіту становить 600 грн., що підтверджується актом № 25 здачі - прийняття робіт ( надання послуг) (а.с.38). Відповідно до п.1 ст.1166 Цивільного Кодексу України, що визначає загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. За положеннями ст. 1192 ЦК України суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. За змістом ст. 28 вищезазначеного закону, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. За приписами ч. 1 ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Ст. 36 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регламентовано, що страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Згідно ч. 2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Відповідно до п. 9.2. ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). П. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.92 № 6 встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Відповідно до ст. ст.525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова не допускається. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 212, 213 ЦПК України рішення ґрунтується на дослідженні наявних в справі доказах. Проаналізувавши всі наявні докази, які були долучені до матеріалів справи, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача [PERSON] що до стягнення з відповідача матеріальної та моральної повністю доведені у зв'язку з чим з відповідача на його користь підлягає стягненню 92925 грн. 73 коп. з урахуванням зносу складників, що підлягають заміні (відповідно до звіт № 25 про оцінку автомобіля від 04.03.2016 року) + 600 грн. (вартість проведення звіту) - 6000 грн.(витрати на оренду автомобіля в період з 01.02.2016 року по 01.05.2016 року)., - 300 грн. (витрати за транспортування автомобіля). Крім того, як вже зазначалося вище, позивач звертаючись з даним позовом до суду просив стягнути з відповідача на його користь також моральну шкоду мотивуючи тим, що йому було завдано тілесних ушкоджень, зокрема йому встановлено забій грудної клітини, що підтверджується довідкою Міської клінічної лікарні швидкої допомоги від 09.01.2016 року (а.с.25), а також позивач використовував пошкоджений автомобіль в своїй підприємницькій діяльності, оскільки він є приватним підприємцем (а.с. 26, 27) і характер його роботи полягає в постійному пересуванні по місту з великою кількістю інструментів та обладнання, тому протягом тривалого часу відсутності в позивача автомобіля він орендував автомобіль для можливості нормально виконувати свою роботу . Стаття 23 ЦК України визначає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Також Пленум ВСУ у пункті третьому своєї Постанови № 3 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Враховуючи вищевикладене, встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення на його користь моральної шкоди з відповідача [PERSON], підлягають частковому задоволенню, в розмірі 2 000 гривень, що відповідає принципам розумності і справедливості виходячи з усіх обставин справи. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв'язку з чим з відповідача на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути судовий збір в сумі 1578 гривень 25 копійок (а.с.1, 2). На підставі вищевикладеного, Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.ст. 23, 212, 213, 525, 526, 629, 1172, 1192, 1194 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved