Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ДП «Макіїввугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи. Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26.04.2001 року був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] [INFO] [PERSON] працював робо\-чим підземної шахтної професії з повним робочим днем під землею на шкідливих роботах, у шкідливих умовах праці під впливом шкідливих факторів виробничого середовища на ВП "Шахта «Північна»" в м.Макіївка, коли з ним трапився нещасний випадок на виробництві - був смертельно травмований, у смерті [PERSON] був винен роботодавець ДП «Макіїввугілля», який не забезпечив йому належні та безпечні умови праці. Рішенням, яке набрало законної сили, від 29.12.2016 року Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області було відновлено втрачене провадження Центрально-Міського районного суду м.Макїівка Донецької області у цивільній справі №270/1910/14-ц за позовною заявою [PERSON] (в інтересах неповнолітнього сина [PERSON].) до ДП «Макіїввугілля» про відшкодування моральної шкоди в частині відновлення тексту рішення від 06.06.2014 року Центрально-Міського районного суду м. Макіївки Донецької області по суті вказаної справи, яким було стягнуто на користь [PERSON] (в інтересах неповнолітнього сина - [PERSON].) з ДП «Макіїввугілля» 30 000,00 грн. відшкодування моральної шкоди, завданої смертю [PERSON] на виробництві. Вказане рішення від 06.06.2014 року Центрально-Міського районного суду м. Макіївки Донецької області було оскаржено [PERSON] в апеляційному порядку і ухвалою від 01.02.2017 року Апеля\-ційного суду Донецької області, вказане рішення було залишене без змін. Наведені вище обставини свідчать про те, що смерть [PERSON], який трагічно загинув на виробництві, спричинили, спричиня\-ють і спричинятимуть позивачу моральні та фізичні страждання, та вимагають додатко\-вих зусиль для організації її життя, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача моральну шкоду у сумі 500 000,00 грн. Позивач у судове засідання не з"явилась, однак подала заяву в якій позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити, а також просила про розгляд справи у її відсутності. Представник відповідача в судове засідання також не з"явився, подав до суду заяву, в якій заперечував проти задоволення позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні, також просив про розгляд справи у його відсутності. Суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних та доказів. Суд, повно та всебічно дослідивши надані у справі докази, дійшов висновку, що позов є таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.04.2001 року був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] [INFO] [PERSON] працював робо\-чим підземної шахтної професії з повним робочим днем під землею на шкідливих роботах, у шкідливих умовах праці під впливом шкідливих факторів виробничого середовища на ВП "Шахта «Північна»" в м.Макіївка, коли з ним трапився нещасний випадок на виробництві - був смертельно травмований, у смерті [PERSON] був винен роботодавець ДП «Макіїввугілля», який не забезпечив йому належні та безпечні умови праці. Рішенням, яке набрало законної сили, від 29.12.2016 року Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області було відновлено втрачене провадження Центрально-Міського районного суду м.Макїівка Донецької області у цивільній справі №270/1910/14-ц за позовною заявою [PERSON] (в інтересах неповнолітнього сина [PERSON].) до ДП «Макіїввугілля» про відшкодування моральної шкоди в частині відновлення тексту рішення від 06.06.2014 року Центрально-Міського районного суду м. Макіївки Донецької області по суті вказаної справи, яким було стягнуто на користь [PERSON] (в інтересах неповнолітнього сина - [PERSON].) з ДП «Макіїввугілля» 30 000,00 грн. відшкодування моральної шкоди, завданої смертю [PERSON] на виробництві. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вказаним рішенням було встановлено наступні обставини. У шлюбі [PERSON] та [PERSON] народилось троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Совєтського районного суду міста Макіївки від 12.07.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано і це рішення суду набрало законної сили 23.07.2012 року. Між тим, згідно рішення Совєтського районного суду міста Макіївки Донецької області від 20.03.2014 року було встановлено факт того, що [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], знаходились на утриманні [PERSON] та спільно проживали з ним однією родиною за адресою: [ADDRESS] по день його смерті, тобто до [INFO]. Зазначене рішення суду набрало законної сили 31.03.2014 року. Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] яке було видано 18.02.2014 року Совєтським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] помер [INFO] у віці 38 років. Причиною його смерті, згідно лікарського свідоцтва про смерть [NUMBER] до довідки до форми №106/0 № 365 є множинні переломи кісток склепіння черепу, ребер справа та кісток лівих кінцівок під час травмування на шахті «Северна». Факт смертельного травмування [PERSON] [INFO] під час виконання своїх трудових обов`язків на шахті «Північна» визнаний представником відповідача, тому відповідно до положень ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Відповідно до вимог ст.173 КзпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. У п.1 ч.2 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до вимог ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмі та загибелі працівників. Статтею 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до роз`ясень, що містяться в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» ( зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року), відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форм власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до вимог ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Враховуючи те, що ДП «Макіїввугілля» не забезпечило належних безпечних умов для роботи [PERSON] і саме під час трудових відносин з цим підприємством останній був смертельно травмований [INFO], суд приходить до висновку про те, що саме відповідач повинен відшкодовувати позивачу завдану моральну шкоду. Враховуючи те, що моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь- яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Проте, суд,

Outcome: partial