Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров"я . Свій позов мотивувала тим, що відповідач має в [ADDRESS], де проживає періодично. На дачу він приїздить із своєю собакою породи «алабай», яка іноді гуляла за межами двору свого власника. 03.09.2014 року собака [PERSON] напала на неї та покусала, завдавши їй рвану рану лівої руки. Крім цього, після укусу собаки вона отримала сильний психологічний стрес від самого факту нападу. Після нападу собаки вона вимушена була звертатись до лікарів за допомогою, де їй було накладено на рану шви і після цього вона тривалий час знаходилась на амбулаторному лікуванні. Вона зверталась до міліції із заявою про напад собаки, де було встановлено факт адміністративного правопорушення з боку власника і собаки і за постановою судді Лубенського міськрайонного суду [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності. Вона вважає, що відповідач повинен відшкодувати їй завдану фізичну та моральну шкоду, яка полягає в тому, що після нападу собаки, а також і в процесі лікування вона відчувала сильний фізичний біль, не могла вести домашнє господарство у звичайному ритмі. Також вона вимушена була витрачати свій час на поїздки до лікарні, що змінило її звичайний уклад життя. На видимій частині її руки залишився шрам, тому вона носить одежу з довгим рукавом і теплу пору року. Завдану шкоду вона оцінює у 50000 гривень, які прохає суд стягнути з відповідача на її користь, а також прохає стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали, прохали задовольнити. Відповідач [PERSON] позов не визнав, мотивуючи тим, що позивачка [PERSON] своїми діями спровокувала собаку, оскільки намагалась зайти до його двору, відкриваючи хвіртку. Його собака породи «алабай» був тренований, ніколи він не нападав та не кусав людей. Суд, заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали, докази справи, вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до пунктів 2, 7 Правил тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах України, дозволяється тримати собак у населених пунктах - у вільному вигулі на ізольованій, добре обгородженій території ( в ізольованому приміщенні), на прив"язі або без неї. Власникам собак дозволяється виводити собак з жилих та ізольованих приміщень, а також ізольованих територій в загальні двори або на вулицю ( з обов"язковим забезпеченням безпеки людей) тільки на короткому повідку і в наморднику, крім собак дрібних порід, на яких у реєстраційних посвідченнях зроблено відповідну відмітку. Судом встановлено, що 03.09.2014 року відповідач [PERSON] на території своєї дачі, розташованої в с.Олександрівка Лубенського району відпустив з прив"язі свою собаку породи "алабай". Відповідач в порушення правил тримання собак, проявивши неуважність, не проконтролював свою собаку, внаслідок чого остання вибігла з двору [PERSON] і почала розгулювати по [ADDRESS]. В цей час по вулиці йшла позивачка [PERSON], яка побоюючись, що собака може напасти на дитину, сказала собаці, щоб вона йшла додому. При цьому позивачка почала йти в бік двору [PERSON] Дійшовши до двору відповідача, [PERSON] , маючи намір запустити собаку у двір, хотіла з боку вулиці відчинити хвіртку, але в цей момент собака вкусила її за руку. Вищезазначені обставини підтверджуються поясненнями сторін, свідка [PERSON], постановою суду від 08.09.2014 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 154 ч.2 КК України у вигляді штрафу з конфіскацією собаки породи "алабай" (а.с.11). З листа заступника головного лікаря з поліклінічного розділу роботи Лубенської КЦМЛ від 12.01.2015 року вбачається, що [PERSON] 03.09.2014 року зверталась по направленню фельдшера ФАП с.Олександрівка на прийом до лікаря-травматолога поліклініки Лубенської ЦМЛ Марцинюка В.П. з діагнозом : "вкушена рана ліктьового суглобу". Лікарем була проведена первинна хірургічна обробка рани, накладено один шов, накладено асептичну пов"язку. Рекомендовано перев"язки по місцю проживання і явка через 15 днів (а.с.37а). Відповідно до ст.ст. 23, 1167 ЦК України, завдана особі моральна шкода має бути відшкодована особою, яка її завдала. Згідно ч.1 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов"язані із утриманням службових собак та собак бійцівських порід, що утворює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. В частині 2 статті 1187 ЦК України зазначено, що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє об"єктом, утримання якого створює підвищену небезпеку. Внаслідок укусу собаки, позивачка перенесла фізичний біль, нервовий стрес, проходила лікування, що визнається судом моральною шкодою. Враховуючи принцип розумності та справедливості, суд оцінює завдану позивачці моральну шкоду в 1000 грн., які необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. Крім цього, позивачка понесла витрати на правову допомогу в розмірі 4000 грн., що підтверджується відповідними квитанціями (а.с.17б, 46). Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до статті 84 Цивільного процесуального кодексу України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. На сьогодні дане питання врегульоване Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", яким визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Суд погоджується із розрахунками адвоката [PERSON] щодо вартості наданих правових послуг адвокатом, вчинених поза судовим засіданням (а.с.23,45). Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2436 грн. витрат на правову допомогу. Крім цього, з журналів судових засідань вбачається, що адвокат [PERSON] брав участь у судовому засіданні 17.11.2014 року - 03 хвилини, 11.12.2014 року - 32 хв., 23.12.2014 року - 56 хв., 17.01.2014 року - 69 хв., а всього 2 год. 40 хв . Таким чином, відповідно до Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" на користь позивача з відповідача підлягає стягненню 1299 грн. 20 коп. ( 1218 грн. мінімальна заробітна плата, 40% - 487 грн. 20 коп.- за одну годину, за дві години 487, 20 грн. х 2 = 974 грн. 40 коп., а за 40 хв. - 487грн.20 коп. х 40 : 60 = 324 грн. 80 коп.). Всього підлягає стягненню витрат на правову допомогу 3735 грн. 20 коп. (2436 грн. + 1299 грн. 20 коп.) Відповідач [PERSON] являється інвалідом 2 групи, про що мається відповідне посвідчення, а тому також звільнений від сплати судового збору на підставі п.9ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір». При таких обставинах судових збір слід віднести за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial