Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів в якому просив визнати виконавчий напис № 5752 від 11.07.2016 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення про стягнення заборгованості, таким, що не підлягає виконанню. В обгрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що в лютому місяці 2019 року його на роботі попередили про те, що з його заробітної плати будуть стягувати кошти згідно постанови державного виконавця П`ятихатського районного відділу державної виконавчої служби від 24.01.2019 р. про звернення стягнення на заробітною плату. Зі змісту даної постанови вбачалося, що державним виконавцем Плохій Юлією Сергіївною винесена постанова від 24.01.2019 р. про стягнення боргу у розмірі 61019,65 грн. на підставі виконавчого напису № 5752, виданого 11 липня 2016 р. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. на користь ПАТ КБ «ПриватБанк». При здійснені вищезгаданого виконавчого напису, приватний нотаріус Бондар І.М. прийшла до висновків, що мається безспірна заборгованість у розмірі 61019,65 грн., яка виникла між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] , [INFO] на підставі кредитного договору б/н від 05.12.2007р. Дана заборгованість складається з: -залишок заборгованості за кредитом - 14600,93 грн., - залишок заборгованості за відсотками - 40093.97 грн.; пеня та комісія - 1800,00 доларів США.; - пеня - 2824,75 грн. Стягнення здійснюється за період з 05 грудня 2007 р. по 31 травня 2016 р. Проте, позивач вважає, що вимоги банку не відповідають надані нотаріусу не відповідають вимогам закону оскільки відсутня безспірність розміру заборгованості. Окрім того, строк стягнення перевищує встановлений законом. В зв`язку з цим, позивач просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу ПАТ КБ "ПриватБанк" відповідно до вимог ЦПК України, були направлені копії позовної заяви та додатків до неї, копія ухвали суду про відкриття провадження у справі. Надано строк для подачі заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження, відзиву на позовну заяву за наданням суду доказів в обґрунтування свого відзиву. Таким чином, відповідачу направлені документи відповідно до вимог ЦПК України, заперечень від відповідача не надійшло, відзив відповідач не подав. Відповідачу, приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірині Михайлівні відповідно до вимог ЦПК України, були направлені копії позовної заяви та додатків до неї, копія ухвали суду про відкриття провадження у справі. Надано строк для подачі заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження, відзиву на позовну заяву за наданням суду доказів в обґрунтування свого відзиву. На адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позову і вважає, що він не підлягає задоволенню. Посилаючись на Пленум Верховного Суду України своєю Постановою №2 від 31.01.1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» та позицію, яка закріплена в пункті шостому Узагальнень судової практики з розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні від 7 лютого 2014 року, зазначила,що нотаріус, яким був вчинений виконавчий напис, може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Окрім того вказала, що про будь-які спори, суперечки, зміни та доповнення кредитного договору, винесені з приводу цього судові та інші рішення, злочини та інші події, що впливають на відносини кредитора і боржника, кредитор не повідомляв, а присутність боржника під час вчинення виконавчого напису не передбачена чинним законодавством. У своїй позовній заяві позивач лише вказує, що розмір заборгованості перед банком є спірним, але не обгрунтовує відсутності заборгованості або наявності боргу в меншому розмірі, не вказує сум, які ним були сплачені, не підтверджує факт погашення заборгованості жодними документами, тобто ніяк не спростовує розміру заборгованості, вказаного у виконавчому написі. Таким чином, предметом спору в цій справі є не дійсний розмір його боргу перед кредитором або відсутність такого, а дотримання нотаріусом формальностей, передбачених законодавством при вчиненні виконавчого напису. Але помилки при виконанні таких формальностей, навіть якщо б вони і були припущені нотаріусом, за змістом вищенаведеної Постанови не можуть бути самі по собі підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Такою підставою, як роз`яснив Верховний суд, може бути тільки встановлений судом факт відсутності боргу або менший розмір його. Таким чином, тільки один той факт, що позивач не спростовує існування реального боргу, вказаного у виконавчому написі, є підставою для відмови в позові. Враховуючи вищевикладене, відповідач просить відмовити в задоволенні позову. Третій особі, П`ятихатському районному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, відповідно до вимог ЦПК України, були направлені копії позовної заяви та додатків до неї, копія ухвали суду про відкриття провадження у справі. Своїх пояснень щодо позову або відзиву третя особа не надала. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем ПАТ КБ "ПриватБанк" відзиву, та з урахуванням клопотання позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчив письмові пояснення сторін, дослідив матеріали справи і надані в ній докази на обґрунтування і спростування вимог, суд вважає позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Бондар І.М. 11.07.2016 року, на підставі заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» було здійснено виконавчий напис №5752 про стягнення з [PERSON] грошових коштів у розмірі 61019 грн. 35 коп., з яких: -14600,93 грн. - залишок заборгованості за кредитом; -40093,97 грн. - залишок заборгованості за відсотками; -1800,00 грн. - пеня та комісія; -2824,75 грн. - штраф; -1700,00 грн. - витрати пов`язані із вчиненням виконавчого напису.(а.с.9) Постановою державного виконавця П`ятихатського районного відділу ДВС Головного управління юстиції в Дніпропетровській області від 24.01.2019 року, на підставі виконавчого напису нотаріуса було звернуто стягнення на заробітну плату боржника [PERSON] (а.с.8) Відповідно до вимог ст.ст.15,16 Цивільного Кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа може звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, який може захистити це право в один із способів , визначених ч.1 ст.16 ЦК України або іншим способом, що встановлений договором або законом. За змістом ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Таким актом є Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія. Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів передбачено Законом України «Про нотаріат» та Інструкцією. Так, відповідно до статті 87 Закону України « Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно Інструкції для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, в якій , зокрема, мають бути зазначені : відомості про найменування і адресу стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотеко держателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Аналіз вищезазначених правових норм дає підстави для таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав та обов`язків учасників правовідносин , не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати своє право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу ) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на викладене та з врахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує до того часу, поки суд не встановить зворотного. Тобто оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. З наявної в матеріалах справи належним чином завірених копій виконавчого напису та документів на підставі яких його було вчинено вбачається, що стягувачем було надано документи, за умови надання яких може бути вчинений виконавчий напис, а саме : заява про надання кредиту, виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. 11.07.2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис № 5752 (а.с.20) про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» грошових коштів у сумі 61019,65 гривень, з яких : залишок заборгованості за кредитом 14600,93 грн.; залишок заборгованості за відсотками 40093,97 грн.; пеня та комісія 1800 грн., штраф 2824,75 грн., а також витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису 1700 гривень. Строк, за який провадиться стягнення, - вісім років п`ять місяців двадцять шість днів, а саме з 05.12.2007 року по 31.05.2016 року. При зверненні до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису банком було надано розрахунок заборгованості з 17 серпня 2007 року (а.с.33) , тобто поза межами трирічного (річного по пені) строку. Окрім того, договір кредитування в даному випадку за формою є договором приєднання, тобто не обмежується лише підписанням [PERSON] заяви, але це є ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг, ознайомлення з Тарифами Банку, зміни умов кредитування, ознайомлення з якими останнім має бути підтверджено та подано нотаріусу. Але як вбачається нотаріусом при вчиненні виконавчого напису, ці обставини не були враховані, оскільки стягувачем ПАТ КБ «Приватбанк» при зверненні із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, дані документи не були надані. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат», п.284 Інструкції та п.п.б) ч.2 п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про те, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру суми боргу, який розраховано поза межами трирічного (річного по пені) строку та підлягають стягненню за виконавчим написом , безспірності характеру правовідносин сторін, чим порушив норми статті 88 Закону України «Про нотаріат», п.284 Інструкції та підпункту б) ч.2 п.1 Переліку документів , за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМ України від 29.06.99 року №1172 , а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved