Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

17 серпня 2007 р. між Відкритим акціонерним товариством „Державний ощадний банк України" (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 672 . Згідно п. 1.1. Кредитного договору Банк зобов`язався надати Позичальнику грошові кошти в сумі 27 400,00 доларів США, а Позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за його користування в розмірі 14,2 % річних.Відповідно до п. 1.2 Договору кредиту, - кредит надається на 10 (десять) років з терміном остаточного погашення, не пізніше 16 серпня 2017 року, на споживчі цілі.Кредит був наданий під поруку фізичної особи [PERSON] , згідно Договору поруки № 672/1 від 17.08.2007 року. Крім того, для забезпечення належного виконання зобов`язань за кредитним договором Позичальник надала в іпотеку трикімнатну квартиру [ADDRESS] . Загальна площа, якої становить 63,2 кв.м., житлова площа квартири 43,2 кв.м., за Іпотечним договором № 672, посвідченим приватним нотаріусом Березнівського районного управління юстиції за № 1601.Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 03.10.2017 р., у Відповідачів існує наступна заборгованість по Кредитному договору перед Позивачем:Загальна заборгованість за кредитом - 10 584,18 дол. США; Загальна заборгованість за процентами - 5 725,71 дол. США; Загальна сума пені за непогашений кредиту 7 583,75 дол. США; Загальна сума пені за несплату процентів 3 979,92 дол. США; Загальна сума 3 % річних за непогашений кредиту - 705,14 дол. США; Загальна сума 3 % річних за несплату процентів 368,78 дол. США.Всього заборгованість Відповідача перед АТ „Ощадбанк" становить 28 947,48 доларів США. 20 липня 2017 року позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог та уточнення позовних вимог, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банк України", в особі філії - Рівненського обласного управління АТ „Ощадбанк" шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором № 672 від 17.08.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Березнівського районного нотаріального округу Куц І.В., зареєстрований в реєстрі за № 1601: - трикімнатну квартиру номер [ADDRESS] Загальна площа квартири 63,2 кв.м., житлова площа квартири 43,2 кв.м., яка належить [PERSON] : Ѕ частини квартири - на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане « 4 » липня 2006 року, органом приватизації Березнівської міської ради, згідно розпорядження від «30» червня 2006 року № 11. Зареєстрована Березнівським районним бюром технічної інвентаризації 04 липня 2006 року, за реєстраційним номером 15267957, номер запису: 86, в книзі: 4. 1/2 частини квартири на підставі договору дарування від 13 вересня 2006 року, посвідченим Куц І.В., приватним нотаріусом Березнівського районного нотаріального округу і зареєстровано в реєстрі за № 1906, та зареєстровано в Комунальному підприємстві «Березнівське районне бюро технічної інвентаризації» 18 вересня 2006 року, за реєстраційним номером 15267957, номер запису: 86, в книзі: 4. Заборгованість за кредитом, яка складає 17 448,17 дол. США (сімнадцять тисяч чотириста сорок вісім доларів США, 17 центів) та 321 418,08 грн. (триста двадцять одна тисяча чотириста вісімнадцять грн. 08 коп.), з яких: загальна заборгованість за кредитом - 10 584,18 дол. США; загальна заборгованість за процентами (прострочені проценти) - 5 725,71 дол. США: загальна сума пені за непогашення кредиту - 210 691,64 грн.; загальна сума пені за несплату процентів -110 726,44 грн.; загальна сума 3% річних за непогашення кредиту 746,91 дол. США; 8 загальна сума 3 % річних за несплату процентів 391;37 дол. США. Встановивши початкову ціну реалізації предмету іпотеки в сумі 592 800,00 гривень, без ПДВ, що еквівалентно 22057,00 дол. США, та складає 349,00 дол. США/м. кв., та визначається на підставі висновку про вартість майна складеного суб`єктом оціночної діяльності Приватним підприємством Експерт-Рівне-Консалт . шляхом проведення прилюдних торгів у межах виконавчого провадження. Надати публічному акціонерному товариству "Державний ощадний банк України", в особі філії - Рівненського обласного управління АТ „Ощадбанк" право на подання та отримання в будь-яких установах, підприємствах, організаціях, а також органах та суб`єктах, - які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, та нотаріусів, будь-яких документів (їх копій, дублікатів, витягів з державних реєстрів, довідок) необхідних для продажу житлового приміщення - квартири номер [ADDRESS] Загальна площа квартири 63,2 кв.м., житлова площа квартири 43,2 кв.м., яка належить [PERSON] ; Виселити всіх мешканців, а саме: [PERSON] - 1965 року народження; [PERSON] - 1965 року народження; [PERSON] - 1940 року народження; [PERSON] - 1989 року народження; [PERSON] - 1993 року народження, з житлового приміщення -квартири номер [ADDRESS] . Загальна площа квартири 63,2 кв.м., житлова площа квартири 43,2 кв.м., яка належить [PERSON] , зі зняттям із реєстраційного обліку у Березнівському районному секторі ДМС України у Рівненській області, без права надання іншого житла та в порядку ч. 1. ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» позбавити права користування житловим приміщенням - квартирою номер [ADDRESS] Загальна площа квартири 63,2 кв.м., житлова площа квартири 43,2 кв.м., яка належить [PERSON] . Стягнути з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] па користь публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банк України", в особі філії - Рівненського обласного управління АТ „Ощадбанк" витрати по сплаті судового збору в розмірі: 14 197,22 грн. судовий збір за звернення стягнення на предмет іпотеки; та 1600,00 грн. судовий збір за вимогу про виселення 800,00 грн. Представник позивача - адвокат Демчук Ю.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] - адвокат - Щур О,В. в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позову повністю . Відповідачі- [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з"явились- повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомили. Суд повно та всебічно зясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 17 серпня 2007 р. між Відкритим акціонерним товариством „Державний ощадний банк України" (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 672 . Згідно п. 1.1. Кредитного договору Банк зобов`язався надати Позичальнику грошові кошти в сумі 27 400,00 доларів США, а Позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за його користування в розмірі 14,2 % річних. Відповідно до п. 1.2 Договору кредиту, - кредит надається на 10 (десять) років з терміном остаточного погашення, не пізніше 16 серпня 2017 року, на споживчі цілі. Кредит був наданий під поруку фізичної особи [PERSON] , згідно Договору поруки № 672/1 від 17.08.2007 року. Крім того, для забезпечення належного виконання зобов`язань за кредитним договором Позичальник надала в іпотеку трикімнатну квартиру [ADDRESS] . Загальна площа, якої становить 63,2 кв.м., житлова площа квартири 43,2 кв.м., за Іпотечним договором № 672, посвідченим приватним нотаріусом Березнівського районного управління юстиції за № 1601. На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом Сторони в іпотечному договорі можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки (частина перша статті 36 Закону). Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Відповідно до статей 12 і 33 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закон), одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки. Закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина третя статті 33 Закону): судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). З огляду на вказане Закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підстав виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду (статті 39 Закону) є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (статті 41-47 Закону); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону). Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, є (частина третя статті 36 Закону): 1) передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону; 2) право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону. Так, позивач звернувся до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу позивачем від власного імені цього предмета будь-якій особі - покупцеві на підставі статті 38 Закону. Згідно з частиною першою статті 33 Закону у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Сторони в іпотечному договорі можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки (частина перша статті 36 Закону). Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина друга статті 36 Закону). Судом встановлено, що сторони погодили іпотечне застереження, а саме визначили у договорі, передбачений частиною третьоюстатті 36 Закону спосіб задоволення вимог іпотекодержателя - звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу іпотекодержателем третій особі (пункт 6.6 договору). На відміну від такого різновиду позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки як звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (що може передбачати способи задоволення вимог іпотекодержателя, визначені у частині третій статті 36 Закону), судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з абзацом п`ятим частини першої статті 39 Закону передбачає, що суд у резолютивній частині відповідного рішення обов`язково визначає спосіб реалізації предмета іпотеки, або шляхом проведення прилюдних торгів, або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 вказаного Закону (висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 28 вересня 2016 року у справі № 6-1243цс16). Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 29 травня 2019 року справа № 310/11024/15-ц (провадження № 14-112цс19) звернула увагу на те, що процедура продаж предмета іпотеки, передбачена статтею 38 Закону, може бути застосована як спосіб задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки і в судовому порядку (про що суд згідно з абзацом п`ятим частини першої статті 39 Закону має вказати в судовому рішенні про задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки), і у позасудовому порядку (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). Проте звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону, можливе лише за умови, що сторони договору іпотеки не передбачили цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, яке прирівнюється до такого договору за юридичними наслідками. Якщо ж сторони договору іпотеки передбачили такий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону, є неналежним способом захисту. Таким чином, позивач обрав неналежний спосіб захисту його прав іпотекодержателя, оскільки сторони передбачили в договорі іпотеки застереження, згідно з яким позивач має можливість самостійно звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу третій особі. Вирішуючи спір із подібними до справи № 320/11024/15-ц обставинами, Верховний Суд України у постанові від 05 квітня 2017 року у справі № 6-3034цс16 вказав, що обрання певного способу правового захисту, зокрема досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Встановлення законом або договором досудового способу врегулювання спору за волевиявленням суб`єктів правовідносин не вважається обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист. З огляду на наведене щодо застосування приписів статей 35, 36, 38 і 39 Закону, ураховуючи обов`язковість договору для сторін (стаття 629 ЦК України), які встановили у ньому іпотечне застереження, реалізувавши принцип свободи договору (пункт 3 частини першої статті 3, стаття 627 ЦК України), Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 29 травня 2019 року справа № 310/11024/15-ц (провадження № 14-112цс19) відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 05 квітня 20177 року у справі № 6-3034цс16, за змістом якого іпотекодержатель має можливість задовольнити свої вимоги на підставі рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб його продажу іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві згідно зі статтею 38 Закону, незважаючи на те, що сторони в іпотечному застереженні погодили як позасудовий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя його право від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону. Таким чином, в задоволенні позовної вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки слід відмовити . Оскільки позовні вимоги про виселення відповідачів із спірного приміщення є похідними від вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, в задоволенні яких суд відмовив, то й не підлягає задоволенню і вказані позовні вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed