Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

Позивач - представник Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" Фещенко О.В. звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення солідарно заборгованості у розмірі 966554,03 грн. за кредитним договором №0602/0608/71-006 від 26.06.2008 року. Крім цього просить стягнути з [PERSON] та [PERSON] сплачений судовий збір у розмірі 3654 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 25 травня 2012 року між ПАТ "Сведбанк" та ПАТ "Дельта Банк" відповідно до чинного законодавства України був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. В свою чергу 15 червня 2012 року між ПАТ "Дельта Банк" та ПАТ "Альфа Банк" був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором. Згідно вищезазначеного відбулося відступлення Права вимоги за Кредитним договором №0602/0608/71-006 від 26.06.2008 року, що було укладено між ВАТ "Сведбанк" (правонаступник ПАТ "Сведбанк") та [PERSON] на користь ПАТ "Альфа-Банк". Так, відповідно до умов вищевказаного кредитного договору Банк зобов'язується надати [PERSON] кредит у розмірі 82000,00 дол. США, останній зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити відсотки за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. В забезпечення зобов'язань позичальника [PERSON], 30 березня 2009 року ВАТ "Сведбанк" та [PERSON] уклали договір поруки № 0602/0608/71-006-Р-1, відповідно до якого останній, як поручителю, поручилися за виконання [PERSON] обов'язків, що виникли на підставі Основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. У порушення умов кредитного договору [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 31 липня 2014 року має прострочену заборгованість за кредитом 78225,18 дол. США, що за курсом НБУ складає 946309,41 грн.; за відсотками - 1434,63 дол. США, що за офіційним курсом НБУ складає 17355,07 грн.; розмір неустойки (пеня) становить 238,86 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 2889,55 грн., а всього 966554,03 грн., які позивач просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON], а також судові витрати в розмірі 3654,00 грн. Позивач - представник ПАТ "Альфа-Банк" Сиротенко Д.О. у судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву в якій просить суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задоволити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі - [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися по невідомій суду причині, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заперечення на позовну заяву ПАТ "Альфа-Банк", які мотивує тим, що 26 червня 2008 року між ВАТ "Сведбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0602/0608/71-006, згідно якого ВАТ "Сведбанк" було надано [PERSON] кредит на умовах обумовлених вказаним кредитним договором. У свою чергу, ні ПАТ "Сведбанк", ні ПАТ "Дельта Банк", а ні ПАТ "Альфа-Банк" його не було письмово повідомлено з наданням відповідних належних доказів, про відступлення прав за кредитним -2- договором №0602/0608/71-006 від 26 червня 2008 року, у зв'язку з чим у нього не було підстав щодо погашення заборгованості ПАТ "Альфа Банк". Як належному кредитору, у зв'язку із чим не може нести відповідно негативні наслідки невиконання зобов'язання, у зв'язку з прострочкою виконання. Також звертає увагу на те, що у підтвердження своїх вимог позивачем надано виписку з договору купівлі-продажу прав вимоги укладених між ПАТ "Сведбанк" та ПАТ "Дельта Банк", який нотаріально не завірено, не підписано сторонами та не скріплено їх печатками та без переліку кредитів прав вимоги за якими продано, та надано договір купівлі-продажу прав вимоги від 15 червня 2012 року, укладений між ПАТ "Дельта Банк" та ПАТ "Альфа-Банк", копія якого також не посвідчена нотаріально, такий надано без переліку кредитів права вимоги якими продано, а витяг з додатку №1 не може вважатися належним доказом, оскільки підписаний тільки в односторонньому порядку представником Барбаш В.П.. Також зазначає, що [PERSON] належно виконував свої зобов'язання, а позивачем у свою чергу не надано суду детальний щомісячний розрахунок його заборгованості, який би дав можливість встановити суму несплаченого кредиту, розмір нарахованих та несплачених відсотків, відсоткову ставку за якою розраховувалися відсотки її зміну, а також суми сплачені в рахунок погашення заборгованості за кредитом та відсотками. На підставі вищенаведеного просить відмовити у задоволенні позову ПАТ Альфа-Банк" за безпідставністю. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що відповідно Кредитного договору №0602/0608/71-006 від 26 червня 2008 року укладеного між ВАТ "Сведбанк" та [PERSON], останній отримав грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 82 000, 00 доларів США на строк з 26 червня 2008 року по 24 червня 2038 року включно, з сплатою процентів у розмірі 11,9 % річних (а.с.7-10). 02 березня 2009 року між Відкритим акціонерним товариством "Сведбанк" та [PERSON] укладено Договір №1 про внесення змін і доповнень до Кредитного Договору №0602/0608/71-006 від 26 червня 2008 року, згідно якого сторони - Банк та Позичальник - домовились викласти Розділ 3 "Умови погашення заборгованості, сплати процентів і комісій" Кредитного договору №0602/0608/71-006 в іншій редакції, і однією з умов якого встановлено порядок погашення заборгованості, а саме: "починаючи з 10 квітня 2009 року Позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом, нарахованих відповідно до п.3.2 цього Договору, шляхом здійснення фіксованих платежів у сумі 829,26 доларів США у чітко встановлений цим Договором термін 10 (десятого) числа кожного місяця та в день закінчення кредитного договору" (а.с.16-20). 30 березня 2009 року між ВАТ "Сведбанк" та [PERSON] укладено договір поруки №0602/0608/71-006-Р-1 згідно якого Поручитель ([PERSON]) зобов'язалася відповідати за виконання зобов'язань щодо повернення коштів наданих Банком [PERSON] Згідно договору поруки Поручитель несе солідарну відповідальність з Позичальником перед банком (а.с.23). З копії виписки з Договору купівлі- продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року вбачається, що продавець - Публічне акціонерне товариство "Сведбанк" погоджується продати Права вимоги та передати їх покупцю - Публічному акціонерному товариству "Дельта Банк", а останній у свою чергу погоджується купити Права вимоги, прийняти їх і сплатити Загальну Купівельну ціну (а.с.25). Відповідно до Договору купівлі - продажу прав вимоги від 15 червня 2012 року ПАТ "Дельта Банк" (Продавець) погоджується продати Права вимоги та передати їх ПАТ "Альфа-Банк" (Покупцю), а останній у свою чергу погоджується купити права вимоги, прийняти їх і сплатити Загальну Купівельну ціну (а.с.26-32). Згідно до розрахунку заборгованості за кредитом у валюті Договору №0602/0608/71-006 від 26 червня 2008 року, станом на 31 липня 2014 року у відповідача [PERSON] виникла заборгованість у розмірі 79898,67 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на 31.07.2014 року складає - 966554 гривень 03 копійки, з яких : 78225, 18 доларів США - заборгованість за кредитом, що за офіційним курсом НБУ на 31.07.2014 року складає 946 309 гривень 41 копійку; 1434,63 доларів США - заборгованість по відсотках, що за офіційним курсом НБУ на 31.07.2014 року складає 17355 гривень 07 копійок; 238,86 доларів США - заборгованість по пені, що за офіційним курсом НБУ на 31.07.2014 року складає 2889 гривень 56 копійок (а.с.33). 19 серпня 2014 року за Вихідним №75125-102-б/б на адресу [PERSON] та [PERSON] : [ADDRESS], надсилалась Вимога про дострокове повернення кредиту (а.с.35). Правовідносини між сторонами регулюються Цивільним кодексом України. Так, статтею 509 Цивільного кодексу України визначено поняття зобов'язання та підстави його виникнення - зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. -3- Згідно з статтей 526, 527 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України), а статтею 546 цього Кодексу передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. На підставі статтей 553, 554 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, відсотків, неустойки, відшкодування збитків. У відповідності статтей 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За правилами статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором За статтею 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу вимоги якої не звільняють боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі №6-160цс14 від 19 листопада 2014 року про стягнення заборгованості за кредитним договором, встановлено, що відповідно до статті 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - стаття 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів". З правового висновку Верховного Суду України у справі № 6-53цс14 від 17 вересня 2014 року про стягнення заборгованості за кредитним договором та припинення поруки вбачається, що "за результатом розгляду справи, суд зробив правовий висновок про те, що, регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності, частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, установленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України). Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до -4- поручителя. При цьому зазначене положення не виключає можливості пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України, суд дійшов висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Право вимоги до поручителя [PERSON] у позивача - Банку, виникло з дня наступного, після настання строку несплати боржником чергового платежу, тобто з 19.06.2012 року протягом шести місяців. Таким чином, на момент, пред'явлення Банком вимоги до поручителя [PERSON] (подання позову) 09.09.2014 року , таке право у позивача було відсутнє. Так, судом знайдено підставність задоволення позовної вимоги ПАТ "Альфа-Банк" про стягнення з [PERSON] заборгованість, яка виникла з в розмірі 966 275 грн. 07 коп., а у позовній вимозі до поручителя [PERSON] слід відмовити, оскільки право вимоги до поручителя останньої у позивача /Банку/, виникло з дня наступного, після настання строку виконання основного зобов'язання, тобто з 19 червня 2012 року протягом шести місяців, але на момент, пред'явлення Банком такої вимоги (подання позову) 09.09.2014 року, таке право у позивача було відсутнє. З урахуванням наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ "Альфа-банк" підлягають до часткового задоволення. Згідно статті 88 Цивільно - процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved