Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

[PERSON] 15.07.2020 звернулась до Монастирищенського районного суду Черкаської області з вимогою до товариства з обмеженою відповідальністю «СС Лоун» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 08.06.2019 між товариством з обмеженою відповідальністю «СС Лоун» (далі по тексту- ТзОВ «СС Лоун», відповідач, фінансова установа, кредитодавець), та нею, [PERSON] (далі по тексту - позивач, позичальник), було укладено договір про споживчий кредит № 577734 - А (далі - кредитний договір, договір) на суму 5 300 грн для власних потреб на строк 26 календарних днів та платою за користування кредитом у вигляді процентів - 1,5 % в день. Вважає, що при укладенні вищевказаного договору порушені її права як споживача, згідно з Законами України «Про захист прав споживача», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», «Про захист персональних даних», що вбачається у ненаданні інформації, яка стосується суті наданих кредитором фінансових послуг, встановлення несправедливих умов щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання зобов`язань за договором та порушення вимог щодо обробки її персональних даних. На адресу суду 31.08.2020 від ТзОВ «СС Лоун» надійшов відзив, відповідно до якого відповідач заперечує позовні вимоги [PERSON] , вважає їх безпідставними, з огляду на наступне. 08.06.2019 між ТзОВ «СС Лоун» та позивачем було укладено в електронній формі договір про споживчий кредит № 577734 - А та цього ж числа відповідно до умов договору перераховано на картковий рахунок [PERSON] грошові кошти у розмірі 5 300,00 грн. 13.07.2019 між позичальником та кредитодавцем укладена Додаткова угода № 1 до Кредитного договору щодо продовження строку користування кредитом на 30 календарних днів з 14.07.2019 до 12.08.2019. 12.08.2019 позичальник не виконав свої зобов`язання перед кредитодавцем щодо повернення суми кредиту та сплати нарахованих відсотків, у зв`язку з чим у позичальника виникла прострочена заборгованість, яку він не погасив, у зв`язку з чим у позичальника виникли зобов`язання зі сплати штрафу. Вважають, що як при укладенні договору так і при наданні пропозиції про укладення договору було дотримано вимог Законів України «Про захист прав споживача», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», «Про захист персональних даних». Заборгованість [PERSON] за договором про надання кредиту № 577734 - А від 08.06.2019 становить 9 746 грн, нарахування якої здійснено відповідно до умов договору. [PERSON] було частково повернуто суму кредиту, користування кредитними коштами відбувається тривалий час, намагання позивача визнати кредитний договір недійсним направлені на уникнення цивільно-правової відповідальності за кредитним договором. Просять відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог повністю. Позивачем [PERSON] відповіді на відзив, у встановлений ухвалою суду строк, до суду не надіслано. Ухвалою суду від 03.08.2020 відкрито позовне провадження у справі, призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. Відповідно до поданого клопотання просить справу розглядати у її відсутність. У судове засідання представник відповідача ТзОВ «СС Лоун» не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи, повідомлений у встановленому законом порядку. Клопотань про відкладення розгляду справу до суду не надходило. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі письмових доказів, поданих сторонами. Оскільки, відповідно до вимог ст. 279 ЦПК України, справа розглядається без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Перевіривши викладені у заявах по суті справи обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вирішуючи питання про порушення відповідачем норм встановлених ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг та ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо ненадання інформації, яка стосується суті фінансових послуг, суд зазначає наступне. 08.06.2019 між ТзОВ «СС Лоун» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 577734 - А у формі електронного документу з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до умов якого позивачем отриманий кредит 5 300 грн, шляхом перерахування коштів на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5 % в день, річна процентна ставка за кредитом становить 547,5 %, термін користування кредитом 26 календарних днів, загальна сума, що підлягає сплаті становить 7367,00 грн (а.с.8 - 11). Як встановлено зі змісту кредитного договору кредит був наданий позичальнику (позивачу) виключно за допомогою веб-сайту кредитодавця (відповідача), за умови ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. Вказаним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплату нарахованих за період користування відсотків, неустойка та інші платежі відповідно до договору, у разі наявності. Графік платежів до договору про споживчий кредит № 577734 - А від 08.06.2019 містить строк кредиту, суму кредиту, проценти за користування кредитом, термін платежу та загальну суму, що підлягає сплаті (а.с. 11 зворотна сторона). Згідно інформації з сайту відповідача на номер мобільного телефону [NUMBER] , який був зазначений [PERSON] в розділі 14 договору було надіслано одноразовий ідентифікатор, який в подальшому був введений [PERSON] для здійснення акцепту пропозиції ТзОВ «СС Лоун» (а.с. 97). Відповідно до витягу з реєстру виданих кредитів, здійснених за допомогою сервісу PLATON, через технологічного партнера ТОВ «Платежі онлайн» згідно договору № ФБ 309/05 від 25.05.2016 через платіжний канал PLATON було видано [PERSON] кредит в сумі 5 300 грн на карту по договору № 577734 - А (а.с.102). Згідно з інформаційною довідкою № 54/08, виданої 14.08.2020 PLATON, ТОВ «Платежі Онлайн» як оператор послуг платіжної інфраструктури повідомляє, що на сайті CCLOAN.COM.UA через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція типу «виплата» 08.06.2019 о 19:52:51 в сумі 5 300 грн на карту ПриватБанк (а.с. 103). Відповідно до п. 13.5 Договору про споживчий кредит сторони підтверджують, що даний електронний договір та всі додатки і додаткові угоди до нього, мають таку саму юридичну силу для сторін, як документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами сторін, тобто вчинені в простій письмовій формі. 13.07.2019 між позичальником та кредитодавцем укладена Додаткова угода № 1 до Кредитного договору щодо продовження строку користування кредитом на 30 календарних днів з 14.07.2019 до 12.08.2019. Згідно з п. 13.3 договору про споживчий кредит правила розміщені на сайті кредитодавця за посиланням https//ccloan, укладанням цього договору позичальник підтверджує, що він ознайомлений з текстом Правил. Відповідно до п. 4.19 договору заявник підписує договір накладанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, згідно п. 5 Правил, шляхом введення одноразового ідентифікатора в спеціально відведене поле в особистому кабінеті. Відповідно до п.5.1, 5.2. Правил надання споживчих кредитів ТзОВ «СС Лоун» сторони домовилися в частині підписання договору керуватися вимогами Закону України «Про електронну комерцію». Позичальник підтверджує, що алфавітно-цифрова послідовність, яку отримує заявник шляхом реєстрації на сайті товариства засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі та заповнення заявки, в тому числі, але не виключно, шляхом направлення йому СМС - повідомлення за номером телефону, вказаним заявником під час заповнення заявки, та яка додається (приєднується) до електронного повідомлення від заявника, є його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, використовується ним в якості його власноручного підпису та є підтвердженням його особистості. Виконання вищезазначених дій означає прийняття позичальником всіх умов договору та його укладання в електронному вигляді, що згідно п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до укладення договору в письмовому вигляді, у зв`язку із чим створює для позичальника та кредитодавця такі ж правові зобов`язання та наслідки. За змістом положень ч. 1, 2 ст. 207, п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України передбачено, що правочини між фізичною та юридичною особою належить вчиняти у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо, крім іншого, воля сторін виражена за допомогою електронного засобу зв`язку, та якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03.09.2015 відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. За приписами п.6 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Позивач шляхом власноручного введення одноразового ідентифікатора отриманого від відповідача прийняв публічну пропозицію (оферту) та підписав кредитний договір (здійснив акцепт пропозиції відповідача), тобто договір вважається укладеним у відповідності до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Факт підписання договору сторонами не оспорюється. Таким чином, сторони договору досягли згоди з усіх істотних його умов, уклали його у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» шляхом обміну електронними повідомленнями та підписали у порядку, визначеному статтею 12 Закону, а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону). Посилання позивача у позовній заяві на те, що застосування позичальником логіну та паролю відбувається щоразу при входженні в особистий кабінет, а тому його не може бути визнано одноразовим ідентифікатором, спростовується матеріалами справи, відповідно до яких електронний підпис одноразовий ідентифікатор «702370» був використаний позивачем лише один раз під час укладення кредитного договору на номер мобільного телефону, який він зазначав при проходженні реєстрації, а не з використанням логіну і паролю, як про це зазначив позивач (а.с 97). Посилання позивача, як на підставу задоволення позову на невиконанням відповідачем вимог ч. 2 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» та ч. 2 ст. 12 ЗУ « Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», не можуть бути прийняті судом до уваги, виходячи із наступного. Метою Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» №2664-III від 12.07.2001 (далі по тексту ЗУ №2664-III) є створення правових основ для захисту прав та інтересів клієнтів фінансових установ, фізичних осіб - підприємців, які надають фінансові послуги, правове забезпечення діяльності і розвитку конкурентоспроможного ринку фінансових послуг в Україні, правове забезпечення єдиної державної політики у фінансовому секторі України. Згідно з ч.2 ст. 627 ЦК України у договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до ч.3 ст.1054 ЦК України особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03.09.2015 права та обов`язки покупця (замовника, споживача) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції визначаються законодавством України, зокрема Законом України "Про захист прав споживачів". Покупець (замовник, споживач) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції за обсягом своїх прав та обов`язків прирівнюється до споживача у разі укладення договору поза торговельними або офісними приміщеннями та у разі укладення договору на відстані, відповідно до Закону України "Про захист прав споживачів". Оскільки, позивачу, як фізичній особі, було надано кредит, то позивач є споживачем фінансової послуги, а тому при розгляді даних правовідносин необхідно застосовувати спеціальний закон «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 №1023-XII (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин). Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування". Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції чинній на час виникнення правовідносин) стаття 11 в редакції Закону України № 1734-VIII від 15.11.2016 частину другу не містить. Посилання позивача на дану норму не є підставою для відхилення доводів позивача та не здійснення перевірки судом надання споживачеві інформації до укладення договору про споживчий кредит, визначеній ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЗУ №2664-III, що узгоджується з ч. 3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», перед укладенням договору про надання фінансових послуг фінансова установа чи інший суб`єкт господарювання, що надає фінансові послуги, зобов`язані повідомити клієнта у письмовій або електронній формі, у тому числі шляхом надання клієнту доступу до такої інформації на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, про: 1) особу, яка надає фінансові послуги: а) найменування (для фізичної особи - підприємця: прізвище, ім`я та (за наявності) по батькові), місцезнаходження, контактний телефон і адреса електронної пошти особи, яка надає фінансові послуги, адреса, за якою приймаються скарги споживачів фінансових послуг; б) найменування особи, яка надає посередницькі послуги (за наявності); в) відомості про державну реєстрацію особи, яка надає фінансові послуги; г) інформацію щодо включення фінансової установи до відповідного державного реєстру фінансових установ або Державного реєстру банків; ґ) інформацію щодо наявності в особи, яка надає фінансові послуги, права на надання відповідної фінансової послуги; д) контактну інформацію органу, який здійснює державне регулювання щодо діяльності особи, яка надає фінансові послуги; 2) фінансову послугу - загальну суму зборів, платежів та інших витрат, які повинен сплатити клієнт, включно з податками, або якщо конкретний розмір не може бути визначений - порядок визначення таких витрат; 3) договір про надання фінансових послуг: а) наявність у клієнта права на відмову від договору про надання фінансових послуг; б) строк, протягом якого клієнтом може бути використано право на відмову від договору, а також інші умови використання права на відмову від договору; в) мінімальний строк дії договору (якщо застосовується); г) наявність у клієнта права розірвати чи припинити договір, права дострокового виконання договору, а також наслідки таких дій; ґ) порядок внесення змін та доповнень до договору; д) неможливість збільшення фіксованої процентної ставки за договором без письмової згоди споживача фінансової послуги; 4) механізми захисту прав споживачів фінансових послуг: а) можливість та порядок позасудового розгляду скарг споживачів фінансових послуг; б) наявність гарантійних фондів чи компенсаційних схем, що застосовуються відповідно до законодавства. Згідно змісту Правил надання споживчих кредитів ТзОВ «СС Лоун», перед укладенням договору позичальник повинен здійснити ознайомлення з інформацією вказаної в ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», в тому числі ч. 2 та ч. 3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування». Після ознайомлення із текстом інформації позичальник вводить у відповідне поле електронного повідомлення одноразовий ідентифікатор (аналог власноручного підпису), який він отримав смс-повідомленням від позикодавця та натискає клавішу «відправити». Наслідком вчинення позичальником таких дій є підписання ним підтвердження про надання інформації, згідно ч.2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Дані обставин також підтверджуються копіями відповідних сторінок з веб-сайту та інформаційно-телекомунікаційної системи (ІТС) відповідача (а.с. 90-97), відповідно до яких під час створення кредитної заявки в своєму електронному кабінеті позивач ознайомився з правилами надання споживчих кредитів ТзОВ «СС Лоун» та з інформацією, зазначеною в ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» про що поставив відповідну відмітку. Крім того, посилання позивача на порушення відповідачем споживчих прав щодо ненадання інформації, передбаченої ч. 2 ст. 12 ЗУ №2664-III, спростовуються самим договором, який підписаний сторонами, а саме п. 13.10, згідно якого позичальник підтверджує, що отримав від кредитодавця до укладення цього договору інформацію, зазначену в ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових-послуг», а також ч. 2 та ч. 3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування; повідомлений про свої права відповідно до ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування» та ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних; інформація, надана кредитодавцем з дотриманням вимог законодавства про захист прав споживачів та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Тобто, підписання позивачем договору про споживчий кредит свідчить про ознайомлення її із правилами надання коштів у позику та ознайомлення її з вимогами ч. 2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», так як ознайомлення із даними правилами передують укладенню договору. Отже, відповідач в повній мірі поінформував позивача про умови надання позики відповідно до вимог чинного законодавства. Доводи позивача про необізнаність її з усіма умовами договору через укладенням цього договору у короткий проміжок часу (протягом 15 хвилин) суд оцінює критично, оскільки позивач не підтвердила належними доказами відсутність у неї можливості ознайомитися з правилами надання кредиту, договору оферти щодо отримання кредиту та іншою інформацією, розміщеною на сайті відповідача, до безпосереднього укладення оспорюваного договору, а не під час процедури отримання одноразового ідентифікатору електронного цифрового підпису та його виконанням. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється сторонами у справі, відповідачем виконано умови договору в частині перерахування на банківську картку позичальника грошових коштів у сумі 5 300, 00 грн. Доказів на спростування отримання коштів за договором у розмірі 5 300 грн та користування ними позивачем не надано. Крім того, [PERSON] було частково повернуто суму кредиту та укладено додаткову угоду про продовження строку кредитування, що вказує на те, що позичальник у повній мірі погодився з умовами договору. Таким чином, при укладанні договору, приймаючи всі умови та вчиняючи дії щодо отримання коштів позивач підтвердив свою поінформованість з умовами договору та погодився з ними. Таким чином, аналізуючи спірний договір № 577734 - А, в сукупності з нормами Закону України «Про захист прав споживачів», ч.1 ст.215, ч.1 і ч.3 ст.203 ЦК України, суд дійшов висновку, що при укладенні та підписанні зазначеного правочину сторонами було додержано усіх вимог, передбачених нормами чинного законодавства, за змістом оспорюваного правочину сторонами досягнуто всіх істотних умов обов`язкових для даних видів договорів, при підписанні спірного договору позивач погодилась з його умовами, перерахування на рахунок позивача кредитних коштів ніким не оспорюється, а тому умови зазначеного правочину не суперечать принципу добросовісності, підстав для визнання недійсним договору позики як в окремих частинах, так і вцілому, які наведені позивачем, судом не встановлено. Вирішуючи питання про порушення відповідачем норм встановлених п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 №1023-XII продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори з споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Згідно з п. 2.2. та п. 5.7 договору про споживчий кредит плата за користування кредитом у вигляді процентів є фіксованою та складає 1.5% в день; річна відсоткова ставка за кредитом складає 547,5 %. Відповідно до п. 8.3 договору про споживчий кредит у разі виникнення у позичальника простроченої заборгованості, з першого дня прострочення позичальнику нараховується штрафна санкція у розмірі 1.66% від суми загального розміру наданого кредиту, за кожний день прострочення. При цьому, сумарна кількість днів нарахування штрафної санкції за договором не перевищує 30 днів включно. Так, згідно розрахунку [PERSON] , який міститься у позовній заяві, сума компенсації у зв`язку з невиконанням нею зобов`язань, згідно умов договору становить 2 639,40 грн: 5 300 х 1.66%=87.98 х 30 днів, що, на думку позивача, становить більше 50 відсотків суми отриманого кредиту, та є непропорційно великою сумою по відношенню до вартості наданих послуг. Разом з тим, суд не погоджується з вищевказаною позицією позивача, оскільки розрахована [PERSON] сума компенсації за невиконання умов Договору в сумі 2 639,40 грн є меншою від п`ятдесяти відсотків вартості кредиту (50% від 5 300 грн = 2 650,00 грн), в зв`язку з чим доводи позивача щодо несправедливості п. 8.3 Договору є необґрунтованими та безпідставними. Згідно довідки ТОВ «СС Лоун» № 20/08-01 від 20.08.2020 розмір штрафу, що був нарахований відповідачем за кредитний договором складає 2639,40 грн, що не перевищує 50% від суми наданого кредиту (а.с.116). Крім того, п. 8.4 договору передбачено умову, згідно з якою загальний розмір штрафної санкції, що підлягає нарахуванню позичальникові за прострочення виконання грошового зобов`язання, не може перевищувати п`ятдесят відсотків від суми загального розміру наданого кредиту. Суд вважає, що під час укладення спірного договору в повній мірі дотримано вимог Закону України «Про захист прав споживачів» щодо справедливості умов договору, а тому вимога позивача про визнання п. 8.3 Кредитного договору недійсним до задоволення не підлягає. Вирішуючи питання про порушення відповідачем абз. 5, 11 ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних» суд зазначає наступне. Відповідно до п. 13.10 договору про споживчий кредит, який підписаний сторонами, зокрема, позичальник підтверджує, що: повідомлений про свої права відповідно до ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування» та ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних; повідомлений про мету обробки кредитодавцем персональних даних позичальника (будь-яка інформація про фізичну особу, в тому числі, але не виключно, інформація щодо: прізвища, імені, по батькові, інформації, яка зазначена в паспорті (або іншому документі, що посвідчує особу), реєстраційного номеру облікової картки платника податків, громадянства місця проживання або перебування, місця роботи, посади, номерів контактних телефонів/факсів, дані про платоспроможність позичальника, у тому числі, про належність йому на праві власності майна, про розмір доходів, адреси електронної пошти тощо (надалі - «персональні дані»), а саме: з метою оцінки фінансового стану позичальника та його спроможності виконати зобов`язання за договором, а також захисту своїх прав та інтересів; надав згоду на те, що кредитодавець має право звертатись за інформацією про фінансовий стан позичальника до третіх осіб, які пов`язані з позичальником родинними, сімейними, особистими, діловими, професійними або іншими стосунками у соціальному бутті позичальника; надав згоду на те, що у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань позичальника перед кредитодавцем на підставі цього договору, кредитодавець має право передати персональні дані позичальника третім особам (включаючи, але не обмежуючись, бюро кредитних історій, кредитним установам, колекторським компаніям, юридичним фірмам, адвокатам, тощо) для захисту своїх законних прав та інтересів, стягнення заборгованості за договором, штрафу, збитків та застосування інших засобів впливу правового характеру; діє зі згоди другого з подружжя; надав згоду, виступаючи, в якості суб`єкта персональних даних і суб`єкта кредитної історії, на передачу своїх персональних даних в бюро кредитних історій, на отримання та їх обробку з метою оцінки фінансового стану заявника та його спроможності виконати зобов`язання за цим договором, а також захисту прав та інтересів кредитодавця. Згідно з абз. 7 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про захист персональних даних» № 2297-VI від 01.06.2010 (далі по тексу ЗУ №2297-VI) персональні дані - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 2 ЗУ №2297-VI - згода суб`єкта персональних даних - добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди. У сфері електронної комерції згода суб`єкта персональних даних може бути надана під час реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції шляхом проставлення відмітки про надання дозволу на обробку своїх персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, за умови, що така система не створює можливостей для обробки персональних даних до моменту проставлення відмітки. Відповідно до ч. 1 -3 ст. 10 ЗУ №2297-VI використання персональних даних передбачає будь-які дії володільця щодо обробки цих даних, дії щодо їх захисту, а також дії щодо надання часткового або повного права обробки персональних даних іншим суб`єктам відносин, пов`язаних із персональними даними, що здійснюються за згодою суб`єкта персональних даних чи відповідно до закону. Використання персональних даних володільцем здійснюється у разі створення ним умов для захисту цих даних. Володільцю забороняється розголошувати відомості стосовно суб`єктів персональних даних, доступ до персональних даних яких надається іншим суб`єктам відносин, пов`язаних з такими даними. Використання персональних даних працівниками суб`єктів відносин, пов`язаних з персональними даними, повинно здійснюватися лише відповідно до їхніх професійних чи службових або трудових обов`язків. Ці працівники зобов`язані не допускати розголошення у будь-який спосіб персональних даних, які їм було довірено або які стали відомі у зв`язку з виконанням професійних чи службових або трудових обов`язків, крім випадків, передбачених законом. Таке зобов`язання чинне після припинення ними діяльності, пов`язаної з персональними даними, крім випадків, установлених законом. Під час проходження реєстрації на сайті відповідача [PERSON] надала згоду на обробку персональних даних шляхом проставлення електронної відмітки в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства, що повністю відповідає вимогам ст. 2 ЗУ №2297-VI(а.с.90). Крім того, позивач підписавши з відповідачем кредитний договір надала згоду на обробку своїх персональних даних (п. 13.10). Таким чином, зважаючи на надання згоди на обробку персональних даних як під час підписання кредитного договору так і шляхом проставлення відмітки під час реєстрації на сайті відповідача, позивач погодився на обробку таких даних чітко визначивши цілі, умови та строки використання персональних даних, а тому твердження позивача, що відповідач не повідомив її про умови та строки обробки його персональних даних є безпідставним. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 11 ЗУ №2297-VI підставами для обробки персональних даних є, зокрема, укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних. Згідно з п.5, 11 ч. 2 ст. 8 ЗУ №2297-VI I суб`єкт персональних даних має право, зокрема, пред`являти вмотивовану вимогу володільцю персональних даних із запереченням проти обробки своїх персональних даних; відкликати згоду на обробку персональних даних. Відсутність у кредитному договорі пункту щодо пред`явлення вимоги володільцю персональних даних із запереченням проти обробки своїх персональних даних та/або відкликання згоди на обробку персональних даних не є підставою для визнання спірного пункту договору недійсним. Крім того, відкликання згоди чи заперечення проти обробки своїх персональних даних можливе лише стосовно майбутньої обробки персональних даних, але не тих даних, які вже були оброблені. Рішення та процеси, які були здійснені під час обробки персональних даних, не можуть бути анульованими. А тому твердження позивача щодо порушення відповідачем вимог Закону України «Про захист персональних даних» не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Суд вважає, що під час укладення спірного договору дотримано вимог Закону України «Про захист персональних даних», а тому вимога позивача про визнання п. 13.10 договору про споживчий кредит недійсним до задоволення не підлягає. Таким чином, суд приходить до висновку, що договір про споживчий кредит № 577734 - А від 08.06.2019, був укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а надання та обробка персональних даних не порушують вимог Закону України «Про захист персональних даних". Отже, розглядаючи даний спір, повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини справи, належність, допустимість, достовірність кожного наданого сторонами доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що в порушення вимог ст. 12, 81 ЦПК України, позивачем не доведено належними та допустимими доказами фактів на які вона посилається в обґрунтування своїх позовних вимог, а відтак, і підстав для задоволення позовних вимог суд не вбачає, що є наслідком відмови в задоволенні позовних вимог. На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач при подачі позовної заяви була звільнена від сплати судового збору, а в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, судовий збір компенсується за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed