Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до Чорнобаївської селищної ради Черкаської області (далі - відповідач) про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] померла її баба - [PERSON] . Відповідно до заповіту [PERSON] від 30 листопада 2011 року позивач є єдиним спадкоємцем. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними спорудами. Позивач частково оформила право власності в порядку спадкування за заповітом на земельні ділянки, однак позбавлена можливості оформити свої спадкові права на житловий будинок з надвірними спорудами, оскільки правовстановлюючий документ на нього відсутній. У зв`язку з цим позивач просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з надвірними спорудами. В подальшому позивач уточнила позовні вимоги і просила визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними спорудами в порядку спадкування за законом. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач передала телефонограму, в якій просила розглянути справу за її відсутності у зв`язку із віддаленістю місця проживання та за станом здоров`я (а.с. 55). Представник відповідача надіслав заяву, в якій просив розгляд справи провести без її участі, позов визнала (а.с. 56). Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 30 жовтня 2013 року серії [NUMBER] (а.с. 7). При житті [PERSON] , а саме 13 листопада 2011 року склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Чорнобаївської державної нотаріальної контори 13 листопада 2011 року та зареєстрований у реєстрі за № 2451, відповідно до якого належну їй земельну ділянку розміром 2,8428 га, розташовану на території Чорнобаївської селищної ради Черкаської області, що належить їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЧР 19-29-02-0652 від 26 березня 2001 року, заповіла позивачу (а.с. 43). Згідно з довідкою Чорнобаївської селищної ради Черкаської області № 6964 від 19 листопада 2018 року, виданої на підставі погосподарської книги № 4, особовий рахунок № [NUMBER] , [PERSON] постійно проживала та була зареєстровна за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18). Вказаний житловий будинок належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 10 листопада 1989 року № 3250 (а.с. 16). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , що відповідно до звіту про оцінку майна від 17 травня 2016 року № DF160517-010 має ринкову вартість 45710,00 гривень (а.с. 15). Відповідно до змісту листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 3 січня 2019 року (вих. № 8/01-16) (а.с. 34), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 26), позивач зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 35) та їй видано свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, одна копія якого долучена до позовної заяви (а.с. 9). Водночас листом Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 3 листопада 2018 року (вих. № 1131/02-11) позивачу повідомлено про відсутність у спадковій справі [PERSON] правовстановлюючих документів на житловий будинок з надвірними спорудами, що в силу вимог підпункту 4.15 п. 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину, та роз`яснено право на звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування (а.с. 8). Таким чином, позивач не може оформити право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , оскільки на нього відсутні правовстановлюючі документи. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу). Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день її смерті, тобто [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Судом встановлено, що позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та частково оформила свої спадкові права, однак не може оформити право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними спорудами, оскільки оригінал правовстановлюючого документу на нього втрачено. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов`язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивач є інвалідом 2 групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення від 28 листопада 2017 року серії [NUMBER] (а.с. 6). Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Таким чином судовий збір у розмірі 704,80 грн. необхідно віднести за рахунок держави. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved