Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

ПАТ "Альфа-Банк", яке є правонаступником ЗАТ "Альфа-Банк", звернулось до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровськ з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 06 липня 2007 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір №700000415 згідно умов якого останній отримав грошові кошти у розмірі 25 242, 76 доларів США. Позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором, видавши кошти [PERSON] в розмірі 25 242, 76 доларів США, що підтверджується випискою з особового рахунку. З метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] перед позивачем за кредитним договором позивачем було укладено з [PERSON] договір поруки №700000415-П від 06 липня 2007 року, де остання є поручителем перед позивачем за виконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором. У разі порушення [PERSON] зобов'язань, що випливають з кредитного договору, поручитель разом з боржником відповідають перед позивачем як солідарні боржники. В порушення умов договору [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконує, в результаті чого станом на 04.06.2014 року сума заборгованості за кредитом - 9488, 55 доларів США, що еквівалентно 112 630 грн. 08 коп.; заборгованість за нарахованими процентами - 572,82 доларів США, що еквівалентно 6799 грн. 41 коп.; пеня за порушення строку виконання зобов'язань - 1225,55 доларів США, що еквівалентно 14547 грн. 41 коп. Представник позивача надав до суду заяву про проведення судового засідання без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. В ході судового засідання позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Проти клопотання Відповідачів про розстрочення платежів заперечував через його необгрунтованість. Відповідачі надали до суду заяви про проведення судового засідання без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. В ході судового засідання позовні вимоги визнали частково. Прохали відмовити в задоволенні позовних вимог, щодо пені та прохали надати розстрочку для виплати основного боргу протягом 36 місяців. У зв'язку із заявами сторін по справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання маються виконуватися належним чином відповідно до умов договору та в встановлені строки. Судом встановлено, що 06 липня 2007 між позивачем та Відповідачем1 [PERSON] був укладений кредитний договір №700000415, згідно умов якого Відповідач 1 отримав грошові кошти у розмірі 25 242, 76 доларів США. Позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором, видавши кошти Відповідачу 1 в розмірі 25 242, 76 доларів США, що підтверджується випискою з особового рахунку. Відповідно до п.3.6. Розділу 2 кредитного договору в разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов'язання в частині повернення Кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно умов Договору, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню в розмірі 1% (один) відсоток від простроченої суми за кожний день прострочення. [PERSON] порушує строки повернення заборгованості за кредитом, порушує строки сплати нарахованих відсотків, що підтверджується розрахунком заборгованості. Порушення Відповідачем1 строків повернення кредиту за договором та відсотків за його користування є істотним порушенням договору. Згідно зі ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. З метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] перед позивачем за кредитним договором позивачем було укладено з [PERSON] договір поруки №700000415-П від 06 липня 2007 року, де остання є поручителем перед позивачем за виконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи, що Відповідач 1 частково сплачував по кредиту, але через певні обставини не зміг це зробити в повному обсязі, з урахуванням суми заборгованості за кредитом, суд приходить до висновку, про можливість зменшення розміру пені до 200 доларів США. . Судом встановлено істотне порушення договору з боку відповідачів, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором, яка виникла станом на 04.06.2014 року сума заборгованості за кредитом - 9488, 55 доларів США, що еквівалентно 112 630 грн. 08 коп.; заборгованість за нарахованими процентами - 572,82 доларів США, що еквівалентно 6799 грн. 41 коп.; пеня за порушення строку виконання зобов'язань - 200 доларів США, що еквівалентно 2374 грн. 00 коп. Стосовно заяви Відповідачів про розстрочення платежів суд вважає, що дана заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно із ст.. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочку виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Відповідно до ст.373 ЦПК України, за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення. Нестача коштів не наділяє боржника правом звернення до суду з заявою про розстрочку виконання рішення суду з посиланням на брак коштів для виправдання неспроможності виконання судового рішення про повернення боргу. Конституційний Суд України в своєму Рішенні у справі за конституційним зверненням акціонерної компанії „Харківобленерго" щодо офіційного тлумачення положень пункту 2 частини другої статті 17, пункту 8 частини першої статті 26, частини першої статті 50 Закону України „Про виконавче провадження" від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013 також зазначає, що розстрочка виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників. Вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення, суд не може змінювати суті винесеного у справі рішення. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Окрім того, системне тлумачення положень ст. ст. 217, 373 ЦПК України, ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження" дає підстави дійти висновку, що розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об'єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим. Відповідно до ст. 217 ЦПК надання відстрочки або розстрочки виконання є можливим і при ухваленні судового рішення. Проте, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України, у п. 37 постанови № 2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" відповідно до статті 217 ЦПК визначення порядку виконання рішення суду, надання відстрочки або розстрочки виконання, вжиття заходів для забезпечення його виконання за наявності для цього підстав зазначається безпосередньо в рішенні суду при його ухваленні. Заяви сторін або державного виконавця про вчинення судом таких же дій при виконанні рішення суду за наявності для цього підстав розглядаються в порядку, встановленому статтею 373 ЦПК, за результатами вирішення яких постановляється ухвала. Розстрочка - спосіб виконання зобов'язання, при якому виконання проводиться не одночасно і в повному обсязі, а частинами і в строки, встановленими наперед. Порядок виконання рішення - це визначена законодавством послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем, а також права і обов'язки суб'єктів виконавчого провадження під час їх вчинення. Отже, закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об'єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб. Відповідачі не наводять підстав, які можуть слугувати для розстрочення виплати основного боргу протягом 36 місяців, у зв'язку з цим дана заява не може бути задоволена. Крім цього, на підставі ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір у розмірі 1339, 77грн. На підстав вищевикладеного,

Outcome: partial