Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], ПАТ "Дельтабанк", третя особа: ВДВС Крижопільського РУЮ Вінницької області про звільнення майна з-під арешту. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № VIGWGA0000000993 від 16.04.2008 року відповідач отримав кредит в розмірі 23240 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПриватБанк і відповідач [PERSON] 16.04.2008 року уклали договір іпотеки № VIGWGA0000000993 від 16.04.2008 року. Згідно п. 33.3 (умов) договору іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: 3-кімнатна квартира, загальною площею 55,70 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS]. 23.07.2014 року та 12.01.2015 року заступником начальника [PERSON] Відділу ДВС Крижопільського РУЮ при примусовому виконанні об'єднаного виконавчого провадження на користь юридичних та фізичних осіб про стягнення заборгованості з [PERSON] накладено арешт на вищевказане майно, що є предметом іпотеки. Згідно Інструкції "Про проведення виконавчих дій" № 74/5 від 15.12.1999 р., на майно, щодо якого встановлено іпотеку чи накладено заборону на відчуження, не може бути звернено стягнення для задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями згідно із ЗУ "Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати". Відповідно до ст. З ЗУ "Про іпотеку" у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. В даному випадку договір іпотеки був укладений, як зазначено вище - 16.04.2008 року, а постанови про накладення арешту 23.07.2014 та 12.01.2015 року, тобто пізніше ніж було укладено договір іпотеки. Тому вважає, що державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки на користь стягувачів, які не є іпотекодержателями. Згідно ст. 60 ЗУ "Про виконавче провадження", особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з - під арешту. Статтею 54 ЗУ "Про виконавче провадження" передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно з - під арешту. Представник позивача до суду надіслав заяву, в якій заявлений позов підтримує повністю, просить провести судове засідання без його присутності. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № VIGWGA0000000993 від 16.04.2008 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 23240 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором сторони 16.04.2008 року уклали договір іпотеки № VIGWGA0000000993 від 16.04.2008 року. Згідно п. 33.3 (умов) договору іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: 3-кімнатна квартира, загальною площею 55,70 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS]. 23.07.2014 року та 12.01.2015 року заступником начальника [PERSON] відділу ДВС Крижопільського РУЮ при примусовому виконанні об'єднаного виконавчого провадження на користь юридичних та фізичних осіб про стягнення заборгованості з [PERSON] накладено арешт на вищевказане майно, що є предметом іпотеки. Оцінюючи усі докази у їх сукупності, суд вважає доведеною ту обставину, що дійсно позивач є заставодержателем (іпотекодержателем) спірної квартири. Відповідно до ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження", особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з-під арешту. Оскільки до моменту накладення арешту державним виконавцем на нерухоме майно [PERSON], позивач на законних підставах, що виникли на підставі договору іпотеки, набув права на це майно, порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом звільнення з-під арешту нерухомого майна. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і має підстави для задоволення позову у повному обсязі. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, оскільки позовні вимоги задоволено повністю, суд відповідно до ст. 88 ЦПК України має підстави, виходячи із розміру ставки судового збору, встановленої ст. 4 ч. 2 п. 1. п.п. 2 Закону України "Про судовий збір", тобто, 243 гривні 60 копійок, присудити із відповідача на користь позивача понесенні ним та документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved