Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-22 00:00:00

В листопаді 2019 року позивач Публічне акціонерне товариство «Національна страхова компанія «Оранта» звернулось до суду в порядку цивільного судочинства з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 08.02.2017 року між ТОВ «Ветфактор ЛТД» та ПАТ «НАСК «Оранта» укладено договір №УБ 1196724, предметом якого є страхування транспортного засобу «Nissan Qashqai» д.н.з. [NUMBER] . 07.08.2017 року сталася ДТП за участю автомобіля «Nissan Qashqai» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «ЗАЗ Lanos» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Відповідно до постанови Святошинського районного суду м. Києві від 31.08.2017 року у справі №759/12317/17 ДТП сталася внаслідок порушення водієм автомобіля «ЗАЗ Lanos» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] правил дорожнього руху, тобто вчинення ним правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. До ПАТ «НАСК «Оранта» із заявою звернувся страхувальник з приводу виплати страхового відшкодування, у зв`язку із ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов договору страхування. ПАТ «НАСК «Оранта» , виходячи із рахунку №ІСзС-0012776 від 19.08.2017 року, на підставі страхового акту №СТО-17-7941/1 від 29.08.2017 року та розрахунку страхового відшкодування до нього, здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 64029,88 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «ЗАЗ Lanos» д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відповідно до полісу № АК/2669726, яке виплатило ПАТ «НАСК «Оранта» 50371,85 грн. - страхового відшкодування. Відповідно, вважає, що відповідач у порядку статті 1194 ЦК України має відшкодувати різницю між понесеними ним збитками (виплаченим страховим відшкодуванням) - 64029,88 грн. та виплаченими (покритим) ПрАТ «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» страхового відшкодування - 50371,85 грн., що складає 13658,03 грн. (64029,88 грн. - 50371,85 грн. = 13658,03 грн.), що й стало підставою звернення до суду із цим позовом. Тому позивач просив стягнути з [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 13658,03 грн. та 1921,00 грн. судового збору. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак на адресу суду від нього надійшла заява, в якій він просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує і просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча згідно ст.128 ЦПК України про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, не повідомив відповідач і про причини своєї неявки в судове засідання. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 07.08.2017 приблизно о 10 год. 00 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем "ЗАЗ", номерний знак [NUMBER] , по пр. Л.Курбаса, 1-А в м. Києві, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції до автомобіля "Ніссан", н/з [NUMBER] , який рухався попереду, внаслідок цього вказаний автомобіль "Ніссан" відкинуло на автомобіль "Шкода", н/з [NUMBER] . В результаті даного зіткнення усі вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Святошинського районного суду м. Києві від 31.08.2017 року у справі №759/12317/17, яка набула чинності, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України, із накладенням адміністративного стягнення - штрафу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Так, згідно розрахунку СТО та страхового акту № СТО-17-7941/1 від 29.08.2017 року, вартість збитку завданого автомобілю «Nissan Qashqai» д.н.з. [NUMBER] , визначено у сумі 64029,88 грн., виплата якої з урахуванням розрахунку про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, зробленого позивачем, здійснена ним в сумі 64029,88 грн. відповідно до платіжного доручення № 43084 від 01 вересня 2017 року. Оскільки цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «ЗАЗ Lanos» д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відповідно до полісу № АК/2669726, яке виплатило ПАТ «НАСК «Оранта» 50371,85 грн. - страхового відшкодування. Відповідно, вважає, що відповідач у порядку статті 1194 ЦК України має відшкодувати різницю між понесеними ним збитками (виплаченим страховим відшкодуванням) - 64029,88 грн. та виплаченими (покритим) ПрАТ «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» страхового відшкодування - 50371,85 грн., що складає 13658,03 грн. (64029,88 грн. - 50371,85 грн. = 13658,03 грн.). Відповідно до ст. 8 Закону № 85/96-ВР страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (ст.1194 ЦК України). Відповідно, на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» вважає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно, у зв`язку з проведеною позивачем регламентною виплатою страхувальнику у позивача виникло право зворотної (регресної) вимоги до винної у дорожньо-транспортній пригоді особи - відповідача. Так, до страховика, відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке Страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України). Так, Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 20 січня 2016 року розглянув справу № 6 - 2808 цс 15, предметом якої був спір про відшкодування шкоди. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Окрім того, страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право самостійно обирати спосіб захисту порушеного права, зокрема до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплати страхового відшкодування, така правова позиція узгоджується із висновками Верховного Суду. Таким чином, суд вважає вимоги позивача про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги судом не встановлені. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 141 ЦПК України. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір - 1 921 грн. 00 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 993, 1194 ЦК України, ст. ст. 98, 27 Закону України «Про страхування», Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved