Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Безпечна» про розірвання договору оренди земельної ділянки. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що 22 лютого 2007 року між ТОВ «Безпечна» та [PERSON] було укладено договір оренди землі, який зареєстровано 30.03.2007р. за № 040778200055. Обєктом оренди за даним договором є земельна ділянка площею 4,3793 га, яка розташована в адміністративних межах Безпечнівської сільської ради Жашківського району Черкаської області. Згідно п.8 вищевказаного договору, строк дії договору становить 5 років. 12 вересня 2008 року до даного договору оренди землі №55 від 30.03.2007р. укладено додаткову угоду, однією з умов якої була зміна терміну договору оренди на 20 років. 18 серпня 2013 року [PERSON] померла і спадкоємцем майна померлої відповідно свідоцтва про право на спадщину став [PERSON]. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч.1 ст.78 земельного кодексу України, право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Статтею 15 ЗУ "Про оренду землі" (редакція чинна на момент виникнення правовідносин) визначені істотні умови договору оренди землі, зокрема, місце розташування земельної ділянки, спосіб та умови розрахунків орендної плати, порядок її внесення і перегляду та відповідальність за несплату, дані умови не були погодженні в договорі оренди, укладеного між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю "Безпечна". Відповідно до ст.18 ЗУ «Про оренду землі» (редакція чинна на момент виникнення правовідносин), договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Згідно ст.20 ЗУ «Про оренду землі» (редакція чинна на момент виникнення правовідносин), укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом. Згідно п.8 Порядку реєстрації договорів оренди земельної частки паю, затвердженого Постановою КМУ від 24.01.2000р. № 119, договір оренди підлягає перереєстрації у разі, коли до нього внесені зміни. Позивач вказує, що [PERSON] не надавала згоду на зміну сторони в договорі оренди землі. ТОВ «Безпечна» без погодження з орендодавцем, передала в односторонньому порядку права орендаря до ТОВ «Безпечна Плюс» (іншій юридичній особі), при цьому відповідні зміни не були зареєстровані у встановленому законодавством порядку. В подальшому ТОВ «Безпечна плюс» було припинено, а земельну ділянку позивача після припинення, ТОВ «Безпечна плюс» передало вже іншій юридичній особі ТОВ «Кишенці», порушивши умови договору оренди землі, відповідно до якого, орендар - ТОВ «Безпечна» прийняло в строкове платне користування земельну ділянку, та в подальшому без погодження з власником земельної ділянки передало землю іншим юридичним особам. До того ж, станом на 14.02.2018р., відповідно до інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, земельна ділянка площею, 4,3793 га, яка належить [PERSON] орендується ТОВ «Безпечна» і будь-яких інших змін щодо реєстрації права користування земельною ділянкою, яка є предметом спору, згідно даних Державного земельного кадастру не вчинялось. Таким чином, стороною договору оренди є ТОВ «Безпечна», яка передала право користування земельною ділянкою ТОВ «Безпечна Плюс» всупереч вимогам законодавства України без відповідного погодження з орендодавцем та не зареєструвала вказаний факт передачі прав в органах земельного кадастру. Відповідно до ч.1 ст.510 ЦКУ (в редакції від 10.02.2010 р., чинній на момент реорганізації ТОВ «Безпечна»), сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор. Згідно ч.3 ст.510 ЦКУ, якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Згідно ч.1 ст.526 ЦКУ, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.527 ЦКУ, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до п.8 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 16.04.2004 р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», питання про дострокове припинення користування землею на умовах оренди вирішується шляхом пред'явлення позову про розірвання договору. Згідно ст.31 ЗУ «Про оренду землі», договір оренди землі припиняється у разі: договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін; на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст.32 ЗУ «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Таким чином підставами для розірвання є: передання прав орендаря ТОВ «Безпечна» іншим юридичним особам без погодження з власником земельної ділянки, без погодження з орендодавцем, та невнесення відповідних змін до договору оренди землі; не сплата орендної плати орендарем ТОВ «Безпечна» орендодавцю, а передача таких обов'язків по сплаті іншим юридичним особам, без погодження з орендодавцем. Орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі (частина перша статті 25 Закону України Про оренду землі), а орендодавець відповідно до частини першої статті 24 цього Закону має право вимагати від орендаря безпосереднього використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди та своєчасного внесення орендної плати. Таким чином, залучення третіх осіб до обробітку землі та сплати орендної плати орендодавцю з припиненням орендарем господарської діяльності з безпосереднього цільового використання орендованої земельної ділянки виходить за межі діяльності, яку може здійснювати орендар без погодження з орендодавцем. Позицію щодо розірвання договору оренди за даних обставин висловив Верховний Суд України в справі №6-18цс14 від від 16 квітня 2014 року, а саме: виходячи зі змісту статей 24 та 25 Закону України Про оренду землі залучення орендарем третіх осіб до обробітку землі та сплати орендної плати орендодавцю з припиненням орендарем господарської діяльності з безпосереднього цільового використання орендованої земельної ділянки виходить за межі діяльності, яку може здійснювати орендар без погодження з орендодавцем, та є підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки за статтею 32 цього Закону. Крім того, законодавством передбачено обов'язкову реєстрацію договорів оренди земельної ділянки та змін до них. Згідно даних державної реєстрації спірного договору, орендарем спірної земельної ділянки зареєстровано - ТОВ «Безпечна» і будь-яких змін щодо реєстрації прав інших осіб, в тому числі ТОВ «Кищенці», не реєструвалось. Одночасно, спірну земельну ділянку на сьогоднішній день обробляє ТОВ «Кищенці» і сам відповідач ТОВ «Безпечна» орендну плату не сплачує. Так як сторони на досудовій стадії врегулювання спору примиритися не змогли, [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просив розірвати договір оренди землі, укладений 22.07.2007р. між [PERSON] та ТОВ «Безпечна». В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити, просив розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений між [PERSON] та ТОВ «Безпечна» 22.02.2007р. та зареєстрований у Жашківському районному відділі ЧРФ ДП ЦДЗК 30.03.2007 року за № 040778200055. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] і [PERSON], позов підтримали та просили його задовольнити, оскільки [PERSON] не надавала згоду на зміну сторони в договорі оренди землі, а ТОВ «Безпечна» без погодження з орендодавцем передало в односторонньому порядку права орендаря ТОВ «Безпечна Плюс», яке в свою чергу передало дані права ТОВ «Кищенці». Крім того вказали, що ТОВ «Безпечна» порушено істотні умови договору оренди щодо виплати орендної плати. В судовому засіданні представник відповідача та третьої особи - [PERSON] - позов не визнав та просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що земельна ділянка, належна на праві власності [PERSON], була передана ТОВ «Кищенці» на законних підставах. Умови договору виконувалися належним чином. Суд, вислухавши учасників спраи та дослідивши матеріали справи, вважає, що [PERSON] в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. На підставі ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. На підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 467646, який видано Жашківським районним відділом земельних ресурсів 25.07.2005 року, судом установлено, що [PERSON] мала у власності земельну ділянку розміром 4,3793 га (кадастровий №7120981000:01:000:0103), призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Безпечнівської сільської ради Жашківського району Черкаської області. За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України "Про оренду землі". Відповідно до ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Згідно із частиною 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. У відповідності ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. 22 лютого 2007 року між ТОВ «Безпечна» та [PERSON] було укладено договір оренди землі, предметом якого є оренда земельної ділянки площею 4,3793 га, що розташована в адміністративних межах Безпечнівської сільської ради Жашківського району Черкаської області. Договір зареєстровано у Жашківському районному відділі ЧРФ ДП ЦДЗК, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 30.03.2007 року за № 040778200055. 12 вересня 2008 року між ТОВ «Безпечна» та [PERSON] до вказаного договору оренди землі укладено додаткову угоду, однією з умов якої була зміна терміну договору оренди на 20 років, розмір та виплата орендної плати. Додаткову угоду зареєстровано у Жашківському районному відділі ЧРФ ДГІ ЦДЗК, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 03.03.2009 року за № 04077820055д. Частиною 1 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. З протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Безпечна» №4 від 30.03.2010р. вбачається, що на загальних зборах учасників прийнято рішення про здійснення реорганізації товариства, шляхом виділення із ТОВ «Безпечна» нового субєкту господарювання - товариства з обмеженою відповідальністю «Безпечна Плюс». Згідно ч.4 ст.59 Господарського кодексу України (у редакції чинній на день реорганізації), у разі поділу субєкта господарювання усі його майнові права та обовязки переходять за розподільчим актом (балансом) у відповідних частках до кожного з нових суб'єктів господарювання, що утворені внаслідок цього поділу. У разі виділення одного або кількох нових субєктів господарювання до кожного з них переходять за розподільчим актом (балансом) у відповідних частках майнові права і обовязки реорганізованого субєкта. 14.06.2010 р. ТОВ «Безпечна» було складено розподільчий баланс, який було погоджено рішенням загальних зборів учасників ТОВ «Безпечна Плюс», яке викладене в протоколі № 1 від 15.06.2010 р.. У додатку № 1 до розподільчого балансу ТОВ «Безпечна» від 14.06.2010р. наведено розшифровку прав та обов'язків щодо користування земельними ділянками ТОВ «Безпечна», які передаються його правонаступнику - ТОВ «Безпечна Плюс». У графі №36 вказаного вище додатку зазначено, що право користування земельною ділянкою площею 4,3793 га, що належить гр. [PERSON] згідно договору оренди землі переходить до ТОВ «Безпечна Плюс». Таким чином, починаючи з 15.06.2010р. згідно договору оренди землі, користувачем земельного паю площею 4,3793 га, що розташований в адміністративних межах Безпечнівськ сільської ради, що належить відповідачу на праві власності, стало ТОВ «Безпечна Плюс». 26 серпня 2010 року на загальних зборах учасників ТОВ «Безпечна Плюс» прийнято рішення припинити діяльність товариства шляхом його приєднання до товариства з обмеженою відповідальністю «Кищенці». Дане рішення зафіксовано у протоколі загальних зборів учасників ТОВ «Безпечна Плюс» №2 від 26.08.2010р. Відповідно до ч.1 ст. 59 ГКУ (у редакції чинній на день приєднання), припинення діяльності суб'єкта господарювання здійснюється шляхом його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації - за рішенням власника (власників) уповноважених ним органів, за рішенням осіб - засновників субєкта господарювання чи правонаступників, а у випадках передбачених законами, - за рішенням суду. Відповідно до ч.3 ст. 59 ГКУ (у редакції чинній на день приєднання), у разі приєднання одного або кількох субєктів господарювання до іншого субєкта господарювання до цього останнього переходять усі майнові права та обовязки, приєднаних суб'єктів господарювання. Рішенням учасників ТОВ «Безпечна Плюс», яке зафіксовано в протоколі загальних зборів №3 від 01.12.2010р. затверджено передавальний акт майна та майнових прав та обовязків від ТОВ «Безпечна Плюс» до ТОВ «Кищенці». У графі №36 вказаного вище [PERSON] зазначено, що право користування земельною ділянкою площею 4,3793 га, що належить [PERSON], згідно договору оренди землі переходить до ТОВ «Кищенці». Рішенням загальних зборів учасників ТОВ «Кищенці», що зафіксовано в протоколі № 24 від 01.02.2011р., погоджено приєднання ТОВ «Безпечна Плюс» до ТОВ «Кищенці» та передавальний акт від 01.12.2010р. Відповідно до ч.1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч. 4 ст. 202 ЦКУ, дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох більше сторін. Згідно ч. 1 ст. 207 ЦКУ, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Таким чином, згідно договору оренди землі, починаючи з 01 лютого 2011 року, орендарем земельної ділянки площею 4,3793 га, яка розташована в адміністративних межах Безпечнівської сільської ради, що належить відповідачу на праві власності, є ТОВ «Кищенці». Позивач у позові зазначає, що визначені ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) істотні умови договору оренди землі, не були погоджені в договорі оренди землі, укладеному між [PERSON]К та ТОВ «Безпечна», зокрема щодо місця розташування земельної ділянки, способу і умов розрахунків орендної плати, порядку її внесення і перегляду, відповідальності за несплату орендної плати. Однак, суд не погоджується із вказаним твердженням, оскільки п.1 договору оренди землі чітко визначено, що «Орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення сільськогосподарського використання, яка знаходиться в адміністративних межах Безпечнівської сільської ради». Частиною 2 ст. 409 ЦК України передбачено, що власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форми, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором. П.9 договору оренди землі, який було викладено у новій редакції в п.п.2 п.2 додаткової угоди від 12.09.2008 р., чітко визначено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі 5% від проіндексованої грошової оцінки земельної ділянки щорічно. За бажанням орендодавця, вираженим в письмовій формі, та при наявності згоди орендаря орендна плата може вноситися повністю або частково сільськогосподарською продукцією за ринковими цінами (або цінами виробника) Орендна плата виплачується щорічно протягом місяця після закінчення року через касу орендаря. У випадку виплати орендної плати сільськогосподарською продукцією, вона виплачується у місці її знаходження у господарських приміщеннях орендаря. На підставі п.п.10-14 вищевказаного договору, обчислення орендної плати за землю здійснюється з без урахування індексів інфляції; орендна плата вноситься у такі строки з 1 вересня до 30 листопада кожного року; передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами; розмір орендної плати переглядається щорічно у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором, зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у т.ч. внаслідок інфляції; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, але не менше 1,5% вартості земельної ділянки, що передбачено чинним законодавством; у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,3% несплаченої суми за кожен день прострочення. Відповідальність сторін за невиконання або неналежне використання договору передбачена пунктами 42 та 43 договору. Що стосується реєстрації права оренди, слід зауважити, що договір оренди землі від 22.02.2007р. на той час був зареєстрований належним чином у Жашківському районному відділі ЧРФ Дії ЦДЗК, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 30.03.2007р. за № 040778200055. Додаткову угоду до даного договору від 12.09.2008р. зареєстровано у Жашківському районному відділі ЧРФ ДП ЦДЗК, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 03.03.2009 року за № 04077820055д. З набуттям чинності Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України» від 11.02.2010р. №1878-VI», право оренди без внесення змін до договору спірної земельної ділянки ТОВ «Кищенці» було зареєстровано 20 березня 2018 року, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації іншого речового права від 23.03.2018р. Таким чином, процедура реєстрації права оренди проведена належним чином. Також у своїй позовній заяві [PERSON] вказує, що [PERSON] не давала згоду на зміну сторони в договорі оренди землі, а ТОВ «Безпечна» без погодження з орендодавцем, передало в односторонньому порядку права орендаря ТОВ «Безпечна Плюс», яке в свою чергу передало дані права ТОВ «Кищенці», що є порушенням істотних умов договору. Згідно ч.4 с. 32 ЗУ «Про оренду землі» (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин), перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Відповідно до п.41 договору оренди, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Отже, жодний законодавчий акт не зобовязував орендаря отримувати згоду на здійснення реорганізації від орендодавця. А реорганізація орендаря не є та не була підставою зміни умов договору оренди. Тому, з огляду на вищезазначені нормативні акти, і не відбулося реєстрації змін до договору оренди, оскільки не відбулося власне цих змін. Також слід зазначити, що [PERSON] отримувала від ТОВ «Кищенці» орендну плату згідно договору оренди без жодних претензій. Позивач у своїй заяві вказує, що залучення третіх осіб до обробітку землі та сплати орендної плати також є підставою для розірвання договору оренди землі, про що свідчить постанова ВСУ в справі№6-18цс14 від 16.04.2014 року. Однак, дане посилання є необгрунтованим, оскільки позивачем не надано належних доказів щодо залучення третіх осіб до виконання зобовязань за договором, з наявних у справі доказів вбачається, що право оренди прийнято ТОВ «Кищенці» у звязку з реорганізацією ТОВ «Безпечна», та відповідно ТОВ «Безпечна Плюс», а не за господарським договором, як викладено у вказаній вище постанові ВСУ. Відповідно до п. «д» ч.1 ст.141 ЗК України, підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати. В п.п. 6 п. 38 договору оренди землі передбачено, що дія договору оренди за рішенням суду припиняється на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Пунктом 43 договору оренди землі визначено сторона, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини. У відповідності до ст. 15 Закону України «Про оренду землі», істотними умовами договору оренди землі є: -обєкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); -строк дії договору оренди; -орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. [PERSON] стверджує, що ТОВ «Безпечна» не сплачувало орендну плату. Але, з наявних в матеріалах справи платіжних відомостей від 28.11.2013р., 05.09.2014р. та 01.09.2015р., вбачається, що [PERSON] у 2013 році отримав оренду плату в розмірі 3851 грн. 38 коп., у 2014 році 4236, 53 грн., а у 2015 році 6143,13 грн. та згідно видаткового касового ордеру від 31.08.2016р. отримав орендну плату в розмірі 9301,10 грн. у ТОВ «Кищенці», яке є правонаступником ТОВ «Безпечна» і на даний час орендарем. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору. Отже, вказані обставини вказують на відсутність порушень реєстрації права оренди та умов договору оренди землі, укладеного між ТОВ «Безпечна» та [PERSON], на які посилається в позові [PERSON]. Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із ч.ч.1,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.76 ЦПК України ці данні встановлюються на підставі письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів; показань свідків. Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проаналізувавши вищевикладені обставини, оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази та врахувавши доводи учасників процесу, суд приходить до висновку проне обґрунтованість позовних вимог та вважає за необхідне відмовити [PERSON] в задоволенні позову, поданому до Товариства з обмеженою відповідальністю «Безпечна» про розірвання договору оренди земельної ділянки від 22.07.2007р.. Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, повязані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed