Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивовано тим, що він є власником житлового будинку з надвірними будівлями за адресою м. Ромни, вул. Харченка, 25"А", Сумської області. Рішенням Роменського міськрайонного суду від 28 березня 2013 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 14 травня 2013 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.07.2013 року, було визнано укладеним з 11 травня 2012 року договір № 1 від 12 квітня 2012 року найму житлового будинку з надвірними будівлями по житловому будинку № 25 "А" вул. Харченка в м. Ромни, Сумської області між [PERSON] та [PERSON]. Вищевказаним рішенням внесено зміни до п.10.1 договору, а саме, що цей договір набуває юридичної сили з 28 березня 2013 року і діє до 12 квітня 2016 року. Не пізніше ніж за три місяці до спливу строку договору наймодавець пропонує наймачу укласти договір на таких самих або інших умовах. У звязку з тим, що позивач не попередив відповідача за три місяці до припинення дії договору найму, а відповідач не звільнив його помешкання, договір в силу ч.1 ст. 822 ЦК України вважається укладеним на таких умовах і на такий самий строк. Тобто, Договір найму діє до 12 квітня 2019 року. Згідно п. 2.2 вказаного Договору плата вноситься наймачем по 1000 грн. у готівковій формі щомісячно до 20 числа наступного місяця шляхом перерахування грошових коштів на ім'я позивача, через банківську установу або пошту. Протягом дії Договору відповідач, працюючи у зубопротезному відділенні стоматологічної поліклініки та отримуючи пенсію, жодного разу не здійснювала в добровільному порядку плату за проживання у вказаному будинку. Позивач надіслав 12.07.2018 відповідачеві заяву про виселення з житлового будинку № 25-А в м. Ромни, розірвання договору № 1 від 12.04.2012 найму з надвірними будівлями. На час звернення до суду, відповідач - [PERSON] по вул. Харченка, 25 "А" в м. Ромни зареєстрована та фактично проживає в будинку. Незважаючи на отриману 15.07.2018 заяву про виселення та розірвання Договору, в порушення вищевказаних актів законодавства України та рішень Роменського міськрайонного суду, продовжує безоплатно проживати у будинку, відмовляється в добровільному порядку оплачувати за проживання. У зв'язку з тим, що відповідач тривалий час, умисно здійснює протиправні дії відносно права власності позивача, безоплатно проживає і користується житловим будинком без належних правових підстав, який належить позивачу на праві власності, створює умови, за яких він не має можливості, а ні проживати, а ні контролювати дотримання відповідачем збереження майна, не сплачує коштів за користування житлом, що є порушенням прав власності, позивач просить: розірвати договір № 1 найму житлового будинку з надвірними будівлями від 12 квітня 2012 року, укладений між позивачем - [PERSON] та відповідачем - [PERSON] по житловому будинку за адресою вулиця Харченка, 25 «А» в місті Ромни, Сумської області, виселити [PERSON] з житлового будинку № 25 «А», вул. Харченка в місті Ромни, Сумської області без надання іншого житлового приміщення та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в сумі 1409 грн. 60 коп. 30 січня 2019 року представником відповідача надано суду відзив на позов, в якому останній просив закрити провадження у вказаній справі, оскільки вже є рішення суду між тими самими стронами, з тих самим предметом та з тих самих підстав відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, а саме: рішення Апеляційного суду Сумської області від 29 листопада 2016 року справа №585/3292/16-ц та Постанова Верховного Суду від 14.02.2018 у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, виселення та зняття з реєстрації. Крім того, позов не ґрунтується на нормах матеріального права. Також позивач не вказав про підстави для задоволення позову в зазначеній частині, а відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла (тобто і колишній також) втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Те, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 26.09.1981 по 23 травня 2008 встановлено рішенням Апеляційного суду Сумської області від 29 листопада 2016 року справа №585/3292/16-ц та Постановою Верховного Суду від 14.02.2018 року тому в силу ч. 3 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Верховний Суд в своїй постанові від 12.09.2018 у справі №727/11132/14-ц) зазначив, що статтею 156 ЖК УРСР та статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. ВС розяснив, що аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім'ї власника будинку користуватись цим житловим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї. Що відповідає правовій позиції Верховного Суду України у постанові від 05 листопада 2014 року у справі № 6-158цс14. Враховуючи вищенаведене у позивача відсутні будь-які правові підстави ставити питання про виселення відповідача, отже вимога позивача про виселення бувшого члена сім'ї (дружини) [PERSON] за наявності чи відсутності будь-яких договорів є незаконною. Чинний на сьогодні ЦПК України передбачає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). У звязку з викладеним представник відповідача просить суд: закрити провадження в справі №585/5078/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору №1 найму житлового будинку з надвірними будівлями від 12.04.2012, виселення з житлового будинку без надання іншого житла, або відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 19 лютого 2019 року позивач надав суду відповідь на відзив в якому зазначив, що у зв'язку з тим, що позивач не попередив [PERSON] за три місяці до припинення дії Договору, а остання не звільнила його помешкання, договір в силу ч. 1 ст. 822 ЦК України вважається укладеним на таких самих умовах і на такий самий строк. Таким чином, згідно п. 10.1 Договору та ч. 1 ст. 822 ЦК України, Договір діє до 12 квітни 2019 року. Прийнята 14.02.2018 постанова Верховного суду дає йому право повторно надіслати Наймачу заяву про розірвання Договору на виселення з житлового будинку у зв'язку з відмовою оплачувати за проживання. Відповідно, аргументи Відповідача про закриття провадження з підстав прийнятої 14.02.2018 Верховним судом постанови по справі 585/3292/16-ц є необґрунтованими, незаконними, суперечать ст. 185 ЦПК України. Крім того, позивач вважає необґрунтованими та незаконними аргументи відповідача про відмову у позову з підстав ч. 2 ст. 405 ЦК України, оскільки дана стаття не стосується предмету позову. У звязку з викладеним просить його позов задовільнити в повному обсязі. Ухвалою суду від 21 лютого 2019 року в задоволенні клопотання відповідача [PERSON] та представника відповідача [PERSON] про закриття провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору №1 найму житлового будинку з надвірними будівлями від 12 квітня 2012 року, виселення з житлового будинку без надання іншого житла, відмовлено та продовжено розгляд справи по суті. В судовому засіданні позивач позов підтримав і просив його задовільнити посилаючись на обґрунтування викладені в позові та відповіді на відзив відповідача. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні з підстав викладених в відзиві до суду. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями за адресою м. Ромни, вул. Харченка, 25"А", Сумської області, що підтверджується договором дарування посвідченого Державним нотаріусом Роменської нотаріальної контори 16 лютого 1996 року та зареєстрованого Державним підприємством Роменським міжміським бюро технічної інвентаризації реєстр № 1-2-161 (а.с.13-14). 12 квітня 2012 року, між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір № 1 найму житлового будинку з надвірними будівлями, за адресою: вул. Харченка, 25 А, м. Ромни (а. с. 11-12) Згідно пункту 2.1 вищевказаного договору, розмір плати за користування майном встановлюється у розмірі 1000 грн. 00 коп. на місяць. Відповідно до п. 2.2 договору плата вноситься наймачем по 1000 грн. 00 коп. у готівковій формі щомісячно до 20 числа наступного місяця шляхом перерахування грошових коштів. Згідно п. 2.5 цього договору наймач самостійно сплачує за комунальні послуги, послуги телефонного звязку і кабельного телебачення підприємствам, які надають такі послуги, за затвердженими в установленому порядку тарифами на підставі укладених з ними договорів. Згідно п. 8.1 Договору, зміна умов договору або внесення доповнень до нього можливо за згодою сторін і у письмовій формі. Згідно п. 8.2 Договору, у разі невиконання наймачем умов цього договору, не оплати комунальних послуг, не плати за найм майна більше 6 місяців, руйнування, псування майна, порушення прав та інтересів сусідів, використання майна не за цільовим призначенням, самовільне переобладнання, перепланування майна, без дозволу наймодавця, здійснення поселення сторонніх осіб та/або уклали без такої згоди договір піднайму, недбалою поведінкою створює загрозу чи знищення майна, договір може бути розірваний за рішенням суду або за заявою наймодавця. Згідно довідки управління адміністративних послуг від 20 грудня 2018 року за № 5016 відповідачка [PERSON] значиться зареєстрованою в будинку за адресою м. Ромни, вул. Харченка, 25"А", Сумської області (а.с. 33). Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 28 березня 2013 року було визнано укладеним з 11 травня 2012 року договір № 1 від 12 квітня 2012 року найму житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: вул. Харченка, 25 А, м. Ромни, укладений між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7-8). Вищевказаним рішенням Роменського міськрайонного суду від 28 березня 2013 року було внесено зміни до п. 10.1 договору, а саме, що цей договір набуває юридичної сили з 28 березня 2013 року і діє до 12 квітня 2016 року. Не пізніше ніж за три місяці до спливу строку договору наймодавець пропонує наймачу укласти договір на таких самих або інших умовах. Заочним рішенням Роменського міськрайонного суду від 14 травня 2015 року із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто заборгованість за проживання у житловому будинку за договором найму житлового будинку з надвірними будівлями № 1 від 12.04.2012 року в сумі 21 129 грн. 03 коп. за період з 28 березня 2013 року по 31 грудня 2014 року (а. с. 15-17). Заочним рішенням Роменського міськрайонного суду від 04 серпня 2015 року із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто заборгованість за проживання у житловому будинку за договором найму житлового будинку з надвірними будівлями № 1 від 12.04.2012 року в сумі 4 000 грн.; заборгованість по пені в сумі 6 944 грн. 81 коп., 3 % річних в сумі 816 грн. 80 коп., та інфляційні збитки в сумі 11 803 грн. 60 коп. У даному рішенні вказано, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.07.2013 було визнано укладеним з 11 травня 2012 договір № 1 від 12.04.2012 найму житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Харченка, 25 А в м. Ромни, укладений між [PERSON] та [PERSON] (а. с. 18-19). Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 29.11.2016 у справі №585/3292/16-ц рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12.10.2016, яким задоволено вимоги про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житлом, а саме: житловим будинком з надвірними будівлями по вул. Харченка, 25 А в м. Ромни та позбавлення її права користування жилим приміщенням за вищевказаною адресою, а також в частині її виселення з вказаного житлового будинку без надання іншого жилого приміщення скасовано та прийнято нове, яким в задоволенні позову [PERSON] відмовлено (а.с.42-44). Згідно Постанови Верховного Суду України від 14.02.2018 касаційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення; рішення апеляційного суду Сумської області від 29 листопада 2016 року залишено без змін (а. с. 20-22). Відповідно до листа ВДВС Роменського МРВ ДВС ГТУЮ в Сумській області від 09.11.2018 № 32392 залишок по виконавчому листі №2/585/300/15 виданого 07.07.2015 Роменським міськрайонним судом, за яким станом на 08.10.2018 залишок не стягнутого боргу складає 11 121,55 грн. (а.с.26). Відповідно до листа ВДВС Роменського МРВ ДВС ГТУЮ в Сумській області від 09.11.2018 № 32377 залишок по виконавчому листі №2/585/691/15 виданого 23.09.2015 Роменським міськрайонним судом, за яким станом на 08.22.2018 залишок не стягнутого боргу складає 14 966,50 грн. (а.с.27). Позивач звертався до відповідачки із письмовою заявою від 12.07.2018 про виселення з житлового будинку № 25 А в м. Ромни, та розірвання договору № 1 від 12.04.2012 найму житлового будинку з надвірними будівлями (а. с. 23-24). Згідно поштового повідомлення відповідач [PERSON] отримана конверт з додатками 13.07.2018 (а.с.25). Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. До договору найму житла, крім найму житла, що є об'єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 820 ЦК України розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла. Якщо строк внесення плати за користування житлом не встановлений договором, наймач вносить її щомісяця. Вимогами ч. 3 ст. 815 ЦК України передбачено, що наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. За положеннями ч.1 ст. 821 ЦК України договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п'ять років. Відповідно до\~ст.\~822\~ЦК України,\~ у\~разі спливу\~строку договору\~найму житла\~наймач має\~переважне право\~на укладення\~договору найму\~житла на\~новий строк. Не\~пізніше ніж\~за три\~місяці до\~спливу строку\~договору найму\~житла наймодавець\~може запропонувати\~наймачеві укласти\~договір на\~таких самих\~або інших\~умовах чи\~попередити наймача\~про відмову\~від укладення\~договору на\~новий строк.\~Якщо наймодавець\~не попередив\~наймача,\~а наймач\~не звільнив\~помешкання,\~договір вважається\~укладеним на\~таких самих\~умовах і\~на такий\~самий строк. Якщо\~наймодавець відмовився\~від укладення\~договору на\~новий строк,\~але протягом\~одного року\~уклав договір\~найму житла\~з іншою\~особою,\~наймач має\~право вимагати\~переведення на\~нього прав\~наймача та\~(або)\~відшкодування збитків,\~завданих відмовою\~укласти з\~ним договір\~на новий\~строк. У разі продажу житла, яке було предметом договору найму, наймач має переважне перед іншими особами право на його придбання. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 168 Житлового кодексу України (далі ЖК України), укладений на визначений строк договір найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, припиняється після закінчення цього строку, і його може бути продовжено лише за угодою між наймачем і наймодавцем. У ст. 169 ЖК України йдеться про те, що у разі припинення договору найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають з ним, зобовязані звільнити жиле приміщення, а в разі відмовлення підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Отже, з аналізу ч. 1 ст. 168 ЖК України та ч. 1 ст. 822 ЦК України вбачається, що договір, укладений на визначений строк, припиняється після закінчення цього строку, але не пізніше ніж за три місяці до спливу строку договору найму житла наймодавець може запропонувати наймачеві укласти договір на таких самих або інших умовах чи попередити наймача про відмову від укладення договору на новий строк. Тобто, у випадку отримання попередження про відмову від пролонгації договору найму і закінчення строку його дії наймач, вона ж відповідач у даній справі, відповідно до п.4.5 договору найму житла повинна була звільнити житло протягом семи календарних днів з дня припинення договору. Якщо наймач відмовляється звільнити жиле приміщення, належне громадянинові на праві приватної власності, тоді відповідно до вимог ст. 169 ЖК України він має бути виселений в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, зокрема те, що відповідач виконує умови договору по сплаті орендних платежів, про що і не заперечує сам позивач, сплачує частково заборгованість за виконавчими листами, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. Судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного, та положень ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

Outcome: dismissed