Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

30 вересня 2015 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» в особі відділення №4 Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» в м. Дніпропетровську, про стягнення суми. Позовні вимоги позивачі з урахуванням уточненої позовної заяви обґрунтували тим, що 01 січня 2015 року закінчилася дія договору № 00228402 про розміщення вкладу "Готівка щомісяця", який був укладений між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством "Платинум Банк". У відділенні банку їй повідомили, що готівкових коштів у них немає для повернення їй депозиту та запропонували укласти договір про розміщення вкладу, на який буде перераховано всю суму неповерненого депозиту, та пообіцяли протягом найближчого часу повернути всі гроші. У неї не було іншого виходу, тому 08 січня 2015 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством "Платинум Банк" в особі [PERSON] було укладено договір № №00318628 про розміщення вкладу "Вільні кошти", згідно якого на вкладний рахунок № 26205590225051 було прийнято суму в розмірі 200 долар США, що підтверджується квитанцією №324528192 від 08 січня 2015 року, і також в цей день на цей рахунок було зараховано 19 826,25 долар США, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті №1. Договір був укладений на строк до 08 квітня 2015 року з процентною ставкою 4,5% річних. Після закінчення договору грошові кошти їй повернені не були, а були без її згоди зараховані на рахунок № 26200590225001 з процентною ставкою 0,5% річних і її грошима банк продовжував користуватися на свій власний розсуд. Вона неодноразово зверталася до начальника відділення №4 для того, щоб їй повернули її гроші, але постійно відмовляли, а відмова мотивувалася відсутністю готівки в іноземній валюті. Вона готова була отримати гроші в національній валюті по курсу Національного Банку на момент отримання грошей, але пропозиція не була прийнята банком. Залишок коштів на рахунку 26200590225001 на 08 квітня 2015 року складав 10087,84 долар США. Починаючи з 13 жовтня відповідач кожного тижня повертав їй частину вкладу до 29.12.2015 року. За час користування грошима після закінчення дії договору відповідач повинен сплачувати їй проценти за договором в розмірі 4,5 % річних та 3% річних від простроченої суми. В період з 09 квітня і до 28 грудня 2015 року банк сплачував відсотки в розмірі 0,5 річних і за цей час сплачено відсотки в розмірі 272,72 долар США. Розмір 3% річних від простроченої суми склав 181,81 долар США. За період з 09.04.2015 року по 28.12.2015 року банком було нараховано 0,5 процента річних на залишок заборгованості в розмірі 30,28 долар США. 01 січня 2015 року закінчилася дія договору № 00228394 про розміщення вкладу "Готівка щомісяця", який був укладений між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством "Платинум Банк". У відділенні банку йому повідомили, що готівкових коштів у них немає для повернення йому депозиту та запропонували укласти договір про розміщення вкладу, на який буде перераховано всю суму неповерненого депозиту, та пообіцяли протягом найближчого часу повернути всі гроші. У нього не було іншого виходу, тому 08 січня 2015 року між ним та Публічним акціонерним товариством "Платинум Банк" в особі [PERSON] було укладено договір № №00318614 про розміщення вкладу "Вільні кошти", згідно якого на вкладний рахунок № 26205590225051 було прийнято суму в розмірі 200 долар США, що підтверджується квитанцією №324511566 від 08 січня 2015 року, і також в цей день на цей рахунок було зараховано 19 827,15 долар США, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті №1. Договір був укладений на строк до 08 квітня 2015 року з процентною ставкою 4,5% річних. Після закінчення договору грошові кошти йому повернені не були, а гроші без його згоди були зараховані на рахунок № 26208570816001 з процентною ставкою 0,5% річних і грошима банк продовжував користуватися на свій власний розсуд. Він неодноразово звертався до начальника відділення №4 для того, щоб йому повернули його гроші, але постійно відмовляли, а відмова мотивувалася відсутністю готівки в іноземній валюті. Він готовий був отримати гроші в національній валюті по курсу Національного Банку на момент отримання грошей, але ця пропозиція не була прийнята банком. Залишок коштів на рахунку 26208570816001 на 08 квітня 2015 року складав 10 088,74 долар США. Починаючи з 13 жовтня відповідач повертав йому щотижня суму вкладу по 29.12.2015 року. За час користування грошима після закінчення дії договору відповідач повинен сплачувати йому проценти за договором в розмірі 4,5% річних та 3% річних від простроченої суми. Розмір процентів за період з 09.04.2015 по 28.12.2015 року склав 272,73 долар США. Розмір 3% річних за період з 09.04.15 року по 28.12.2015 р. склав 181,84 долар США. За період з 09.04.2015 року по 28.12.2015 року банком повинно було бути нараховано 0,5 процента річних на залишок заборгованості в розмірі 30,28 долар США. [PERSON] було сплачено банком не 30,28 долар США, а 22,26 долар США. Позивачі просять стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «[PERSON]» за договором № 00318628 про розміщення вкладу "Вільні кошти" від 08.01.2015 року на користь [PERSON] проценти в розмірі 242,44 долар США за станом на 28.12.2015 року, 3% річних в розмірі 181,84 долар США за станом на 28.12.2015року, а всього 424,25 долар США, що складає 11 060, 32 грн. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «[PERSON]» за договором № 00318614 про розміщення вкладу "Вільні кошти" від 08.01.2015 року на користь [PERSON] користь проценти в розмірі 250,47 долари США за станом на 28.12.2015 року, 3% річних в розмірі 181,84 долар США за станом на 28.12.2015року, а всього 432,31 долар США, що складає 11 270, 45 грн. (а.с. 93-95). Позивачі [PERSON], [PERSON] та їх представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав викладених в уточненій позовній заяві, просили задовольнити. Представник відповідача ПАТ «Платинум Банк» в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. 26.01.2016 на адресу суду від відповідача надійшли письмові заперечення, в яких в задоволенні позову просив відмовити. (а.с. 49-50). Вислухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.12.2013 року між [PERSON] та ПАТ «Платинум Банк» було укладено договір про розміщення вкладу «ГОТІВКА ЩОМІСЯЦЯ» №00228402, відповідно до якого вкладник передає, а банк приймає грошові кошти на рахунок №26352590225001 в сумі 20000,00 долар США терміном з 30.12.2013 року по 01.01.2015р. під 11,6 % річних, сплата нарахованих процентів здійснюється на рахунок № 26200590225001 (а.с. 4). 08.01.2015 року між [PERSON] та ПАТ «Платинум Банк» було укладено договір про розміщення вкладу «ВІЛЬНІ КОШТИ» №00318628, відповідно до якого вкладник передає, а банк приймає грошові кошти на рахунок №26205590225051 в сумі 200 долар США терміном з 08.01.2015 року по 08.04.2015р. під 4,5 % річних (а.с. 5). 08.01.2015 року позивачем на рахунок 26205590225051 передано грошові кошти в сумі 200 долар США, що підтверджується квитанцією №324528192 від 08 січня 2015 року (а.с. 4). 30.12.2013 року між [PERSON] та ПАТ «Платинум Банк» було укладено договір про розміщення вкладу «ГОТІВКА ЩОМІСЯЦЯ» №00228394, відповідно до якого вкладник передає, а банк приймає грошові кошти на рахунок №26350570816001 в сумі 20000,00 долар США терміном з 30.12.2013 року по 01.01.2015р. під 12,1 % річних, сплата нарахованих процентів здійснюється на рахунок № 26208570816001 (а.с. 9). 08.01.2015 року між [PERSON] та ПАТ «Платинум Банк» було укладено договір про розміщення вкладу «ВІЛЬНІ КОШТИ» №00318614, відповідно до якого вкладник передає, а банк приймає грошові кошти на рахунок №26203570816051 в сумі 200 долар США терміном з 08.01.2015 року по 08.04.2015р. під 4,5 % річних (а.с. 10). 08.01.2015 року позивачем на рахунок 26205590225051 передано грошові кошти в сумі 200 долар США, що підтверджується квитанцією №324551566 від 08 січня 2015 року (а.с. 9). Листами від 24.03.2015 року, від 28.09.2015 року ПАТ «Платинум Банк» повідомили позивачів про те, що повернути їм грошові кошти неможливо через відсутність готівки в іноземній валюті. (а.с. 107-108). З довідки 200351/31-Д4 від 07.09.2015р. вбачається, що станом на 07.09.2015 року залишок коштів на рахунку № 26200590225001 складає 9903,72 долар США. (а.с. 105). З довідки 200351/32-Д4 від 07.09.2015р. вбачається, що станом на 07.09.2015 року залишок коштів на рахунку № 26208570816001 складає 9904,62 долар США. (а.с. 106). Згідно розрахунку заборгованості за договором про розміщення вкладу «ВІЛЬНІ КОШТИ» №00318628, наведеного в уточненій позовній заяві, відповідач має заборгованість в розмірі 424,25 долар США, яка складається з 272,72 долар США проценти за період з 09.04.2015р. по 28.12.2015р., 181,81 долар США три проценти річних за період з 09.04.2015р. по 28.12.2015р., 30,28 долар США - 0,5 % річних на залишок заборгованості за період з 09.04.2015р. по 28.12.2015р. (а.с. 94). Згідно розрахунку заборгованості за договором про розміщення вкладу «ВІЛЬНІ КОШТИ» №00318614, наведеного в уточненій позовній заяві, відповідач має заборгованість в розмірі 432,31 долар США, яка складається з 272,73 долар США проценти за період з 09.04.2015р. по 28.12.2015р., 181,84 долар США три проценти річних за період з 09.04.2015р. по 28.12.2015р., 30,28 долар США - 0,5 % річних на залишок заборгованості за період з 09.04.2015р. по 28.12.2015р. (а.с. 95). Дані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до положень ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обовязку. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Ст. 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу на вимогу банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Умова договору банківського вкладу на вимогу про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. За договором банківського строкового вкладу банк зобовязаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Згідно ч. 1 ст. 1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Водночас банк згідно з ч. 2 ст. 1066 ЦК України має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Згідно ч. 2 ст. 1068 ЦК України, банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Ч. 2 ст. 1070 ЦК України визначено, за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Сума процентів зараховується на рахунок клієнта у строки, встановлені договором, а якщо такі строки не встановлені договором, - зі спливом кожного кварталу. За змістом ст. ст. 610, 611, 612, 623, 625 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобовязання, доказується кредитором. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Враховуючи вище викладене, а також приймаючи до уваги, що відповідач в порушення умов договору банківського вкладу свої зобовязання по поверненню депозитних коштів та сплати відсотків за користування ними не виконав, у звязку з чим у позивачів виникло право вимагати повернення депозитних коштів та стягнення заборгованості у примусовому порядку, з урахуванням викладеного суд погоджується з наведеним позивачами розрахунком суми боргу за договором про розміщення вкладу «ВІЛЬНІ КОШТИ» №00318628 від 08.01.2015р. та за договором про розміщення вкладу «ВІЛЬНІ КОШТИ» №00318614 від 08.01.2015р. та вважає звернення позивачів з позовом до відповідача про стягнення заборгованості та судових витрат цілком обґрунтоване, та таке, що відповідає характеру та змісту цивільно-правових відносин. Згідно норм ст. 3 ЦПК України кожна особа вправі звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а в інтересах інших осіб, або державних чи суспільних інтересах лише у випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог та заперечень. Суд не приймає до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. В силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи з вищенаведених обставин справи, а також діючого матеріального закону, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1378 грн.

Outcome: approved