Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про витребування коштів. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що у 2013 році до нього звернулася [PERSON] з пропозицією укласти договір оренди земельної ділянки, яка належить їй на праві власності, та просила сплатити орендну плату за весь період договору одним платежем, оскільки їй потрібні були кошти. 17.07.2013 року [PERSON] отримала від нього кошти у сумі 40000 грн. за орендну плату за землю, що підтверджується розпискою. При цьому договір оренди укладено так і не було. В подальшому йому стало відомо, що 05.09.2008 року між [PERSON] та ФК "Нива" було укладено договір оренди належної відповідачу земельної ділянки, термін дії якого 10 років, який на момент отримання від нього коштів розірвано не було. За таких обставин, [PERSON] безпідставно отримала від нього кошти у сумі 40000 гривень. В зв'язку з чим просить суд стягнути з відповідача вказані кошти. Під час судового засідання позивач підтримав свої вимоги, суду пояснив, що [PERSON] звернулася до нього з пропозицією укласти договір оренди землі, та попросила кошти за весь період дії майбутнього договору. Він надав їй 40000 грн., потім, протягом періоду з 2013 по 2016 роки також плати їм кошти, привозив солому, так йому було шкода відповідача. Відповідач йому пояснювала, що ФГ "Нива" не сплачує їй орендну плату, тому вона хоче укласти договір з ним. При цьому, земельною ділянкою, належну відповідачу він не користувався, оскільки вона була в оренді у ФГ "Нива", він неодноразово звертався до керівництва підприємства з питанням надати йому земельну ділянку, проте йому було відмовлено. Оскільки земельною ділянкою він не користувався, тому кошти, отримані [PERSON] підлягають поверненню, як безпідставно отримані. Представник позивача також підтримала позовні вимоги, наголошувала на тому, що відповідно до розписки, кошти відповідач отримала від позивача за укладення договору оренди, який так і не був укладеним, позивач земельною ділянкою не користувався, тому, з відповідача слід стягнути на користь позивача безпідставно отримані кошти у розмірі 40000 грн. Відповідач під час судового засідання позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що у 2013 році вона звернулася до [PERSON] з пропозицією укласти договір оренди земельної ділянки. Їй були потрібні кошти на придбання будинку, тому вона спочатку звернулася до керівника ФГ "Нива" з проханням надати кошти, проте їй було відмовлено, та запропоновано звернутися до іншого орендарі та з ним переукласти договір. Також з [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки, яка належить її матері. Позивач з 2013 року користувався належними їй та її матері земельними ділянками, орендну плату не сплачував, тому вона вважає, що повністю розрахувалась з ним за отримані 40000 грн. Представник відповідача вважала, що позов не підлягає задоволенню, так [PERSON] користувався належними відповідача та її матері земельними ділянками, що підтверджується укладеним договором між [PERSON] та [PERSON], крім того, факт отримання відповідачем коштів не доведено. Свідок [PERSON] суду показав, що йому не відомо про передачу коштів між [PERSON] та його батьком [PERSON], розписку він не підписував. Землями, належними відповідачу та її матері він особисто не користувався. Свідок [PERSON] суду показала, що її донька [PERSON] отримала у позивача кошти відповідно до договору оренди земельної ділянки, згодом позивач сплачував ще й орендну плату. Договір було підписано саме з позивачем. На той час існував ще й договір з ФГ "Нива". Вислухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. 05 вересня 2008 року між [PERSON] та ФК "Нива" в особі голови [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки, належної відповідачу на праві власності, строком на 10 років. 17 липня 2013 року [PERSON] отримала у [PERSON] кошти в розмірі 40000 грн. за орендну плату за земельний пай за 8 років. 25.11.2013 року було зареєстровано договір оренди земельної ділянки між [PERSON] та [PERSON], строком дії 10 років. Загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однiєю особою (набувачем) за рахунок iншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у iншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивiльнi права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов'язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання повинно виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства, а за вiдсутноcтi таких умов та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства - вiдповiдно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші. Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно із частинами першою та другою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною першою статті 2 Закону України «Про оренду землі»статті 2 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом УкраїниЗемельним кодексом України (далі - ЗК УкраїниЗК України), ЦК УкраїниЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до статті 792 ЦК Українистатті 792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України. Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов'язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Як встановлено судом, відповідач набув майно (грошові кошти) за укладення в майбутньому договору оренди земельної ділянки, яка на момент отримання коштів, перебувала в оренді в іншого орендаря. Крім того, грошові кошти передавались як оплата за договором, який між сторонами справи так і не було укладено. Доказів того, що позивач користувався земельною ділянкою, отримував з неї прибуток суду не надано. Що стосується твердження представника відповідача про недоведеність факту отримання відповідачем коштів від позивача то він спростовується показами самого відповідача та свідка [PERSON], які не заперечують факту отримання коштів від позивача. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є доведеними та підлягають задоволенню. З відповідача [PERSON] на користь позивач також слід стягнути судові витрати, понесені при сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved