Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності їй заповіту, складеного від імені [PERSON], померлої [INFO] року, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу 23.06.1999 року та зареєстрованого в реєстрі за № 1-225 на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], однак державним нотаріусом Ситнік О.О. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв'язку з тим, що у паспорті заявника прізвище записане «[PERSON]», а у заповіті як «[PERSON]». Заявник у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до суду надала заяву про можливість розгляду справи у її відсутність. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з'явився, про дату та місце розгляду повідомлений завчасно та належним чином, заперечень не надано. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що за життя [PERSON] на праві приватної спільної власності належала квартира [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності, виданим 22 червня 1999 року посвідченого завідуючою Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори, в.о. завідуючої Третьої Криворізької держаної нотаріальної контори Артеменко Л.М., зареєстрованого в реєстрі за № 2-1485 та свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 22 червня 1999 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-1487. Вказані свідоцтва були зареєстровані КП ДОР «КБТІ» та зроблено запис в реєстровій книзі за № 2 стр. 591 запис 1244. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 23 червня 1999 року приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1-225, згідно якого належну їй квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] заповіла [PERSON]. Після смерті [PERSON] спадкоємцем за заповітом відповідно до ст. ст. 1223, 1268 ЦК України є я, її рідна донька - [PERSON] (а.с. 6, 7,8,9,10) З постанови Третьої Криворізької державної нотаріальної контори вбачається, що заявнику [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру, яка належала її матері - [PERSON], яка померла [INFO] року у зв'язку з неможливістю встановити належність заповіту спадкоємиці внаслідок виявлених розбіжностей у документах, а саме в заповіті зазначено прізвище "[PERSON]" а заявниця має прізвище "[PERSON]". Судом встановлено, що заявник [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) є донькою [PERSON], померлої [INFO] року (а.с. 5). Як вбачається з матеріалів справи, паспорт громадянина України серії [NUMBER] виданого 08 травня 2008 року Дзержинським РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області виданий на ім'я [PERSON], яка народилася [INFO] року (а.с.4 - копія паспортних даних). Крім того, зі свідоцтва про шлюб вбачається, що після укладення шлюбу Заявнику присвоєно прізвище «[PERSON]» (а.с. 13). Наведені докази підтверджують факт, належності заявнику прізвища «[PERSON]». Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. З положень ст. 1235 ЦК України вбачається, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. [PERSON] за життя скористалась правом на призначенняспадкоємця, інших спадкоємців судом не встановлено, суд не вбачає в даному випадку спору про право. У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31.03.1995 року № 5, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв'язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв'язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. На думку суду при заповненні заповіту, у зв'язку з особливостями транслітерації, тобто перекладу прізвища з російської на українську мову було допущено розбіжності при написанні прізвища заявника, тому що згідно інших документів всі дані заявника збігаються і відповідні, а її прізвище є «[PERSON]», а тому зазначений факт підлягає встановленню. На теперішній час виправити допущену помилку у позасудовому порядку заявниця позбавлена можливості, тому суд приходить до висновку, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючих документів підлягає задоволенню.

Outcome: approved