Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до Могилів-Подільської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування на 1/2 частину квартири. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] року померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті залишилась спадкова маса, в тому числі, у вигляді 1/2 частини квартири [ADDRESS]. Позивач є спадкоємцем за законом після смерті своєї матері. Спадщину позивач прийняла шляхом подачі заяви до нотаріальної контори у визначений законодавством строк. Позивач просить суд постановити рішення, яким визнати за нею в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] року [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала вимоги, викладені у позовній заяві, просила суд позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала повністю, не заперечувала проти його задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно Свідоцтва про право власності на житло від 22 липня 1993 року [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної часткової власності квартира, загальною площею 43,89 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до довідки КП «Могилів-Подільське МБТІ» №325 від 24 липня 2014 року, згідно архівних даних станом на 31.12.2012 на квартиру [ADDRESS] право власності не зареєстровано. Зміна адреси відбулася на підставі рішення 5 сесії 22 скликання від 12.05.1995 та нумерації проведеної в 1997 році затвердженої рішенням №382 від 25.12.1997 «Про затвердження переліку вулиць міста з новою нумерацією домоволодінь», адреса житлового будинку [ADDRESS] змінено на [ADDRESS]. Як вбачається з матеріалів справи [INFO] року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER]. Після смерті матері позивача залишилася спадкова маса, зокрема право на 1/2 частини вказаної квартири, право власності на яку померла [PERSON] не зареєструвала. Позивач є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] та прийняла спадщину, подавши відповідну заяву до нотаріальної контори в строк, передбачений ч. 1 ст. 1270 ЦК України. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Могилів-Подільської міської державної нотаріальної контори Малярчук Т.М. №409/02-31 від 09.09.2014 року позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на квартиру з відомостями про їх державну реєстрацію. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Нормативно-правовим актом, що визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна є Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Згідно з положеннями ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, зокрема, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Стаття 4 Закону визначає, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно. З матеріалів справи вбачається, що право власності на спірну частину квартири [PERSON] набуто до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відтак, з аналізу, встановлених судом обставин справи та зазначених правових норм вбачається, що право власності на нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження (придбання), а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому Законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем було повністю доведено, що [PERSON] була власником 1/2 частини квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких підстав, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved