Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

Своїм позовом до суду позивач просила визнати за нею право на спадщину на фермерське господарство «[PERSON]М.», як цілісний майновий комплекс, код ЄДРПОУ 20103009, місцезнаходження: Вінницька область, с. Соколівка, Крижопільського району, вул. Службова, 6, зареєстрованого 16.09.1997 року Крижопільською районною державною адміністрацією, реєстраційний № 11551200000000188. Вказала, що 24.01.2015 року в с. Соколівка, Крижопільського району помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті залишилась спадщина яка складається з: -Фермерського господарства «[PERSON]М.», код ЄДРПОУ 20103009, адреса: вул. Службова 6, с. Соколівка, Крижопільського району, Вінницької області, як цілісний майновий комплекс; -Права постійного користування земельною ділянкою, площею 7,06 га, кадастровий № 0521986200:04:001:0427, з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства, яка розташована на території Соколівської сільської ради. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті чоловіка є: -дружина померлого - [PERSON]; -її дочка, дочка померлого - [PERSON]; -її син, син померлого - [PERSON]. Її син та дочка спадщину не приймали та відмовились від прийняття спадщини, що підтверджується їхніми заявами. Позивачка, [PERSON], спадщину прийняла, адже на момент смерті чоловіка постійно з ним проживала, вела спільне господарство, а після його смерті продовжує та бажає продовжувати надалі діяльність Фермерського господарства «[PERSON]М.». Її чоловік (спадкодавець) отримав право постійного користування земельною ділянкою площею 7,06 га на території Соколівської сільської ради, кадастровий № 0521986200:04:001:0427, відповідно рішення Крижопільської районної ради від 09.09.1994 року, про що йому було видано державний акт. Згодом чоловік зареєстрував Фермерське господарство «[PERSON]М.», код ЄДРПОУ 20103009, реєстраційний № 11551200000000188. В Фермерському господарстві «[PERSON] А.М.» згідно статуту, він був єдиним засновником без визначеного розміру статутного капіталу. Бажаючи оформити спадкові права, позивачка звернулась до приватного нотаріуса з відповідною заявою, проте їй було відмовлено на підставі того, що чинним законодавством не передбачено порядок спадкування фермерського господарства, як цілісного майнового комплексу, про що нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 60/02-31 від 16.02.2016 року. Також нотаріус зазначила, що згідно п. 218 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкування майна фермерського господарства здійснюється з урахуванням вимог Закону України «Про фермерське господарство». Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про фермерське господарство», успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини здійснюється відповідно до закону, тому фермерське господарство повинно успадковуватися як цілісний майновий комплекс. На теперішній час не передбачений порядок реєстрації підприємств (цілісного майнового комплексу), як об'єкта нерухомості. Фермерське господарство пройшло державну реєстрацію як суб'єкт підприємницької діяльності, але воно не має державної реєстрації як об'єкт цивільно-правових відносин, та не має правовстановлювального документу як об'єкту нерухомості. Відсутність свідоцтва про право на спадщину за законом є перешкодою для проведення державної реєстрації з метою внесення змін до установчих документів, які пов'язані із зміною засновника на підставі факту смерті фізичної особи. Після смерті чоловіка позивачка не може переоформити фермерське господарство та внести зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Таким чином вона була змушена звернутись до суду із даним позовом, оскільки інакшим чином не може реалізувати свої законні права та інтереси. Представник позивача до суду надіслав заяву, в якій позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, але надіслав заяву, в якій просив справу розглянути в його відсутність, так як він не заперечує проти задоволення позову. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права чи свободи інших осіб, а тому приймається судом. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що 24.01.2015 року в с. Соколівка, Крижопільського району помер [PERSON], спадкоємцем якого є його дружина [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть та свідоцтвом про шлюб. За життя її чоловік отримав право постійного користування земельною ділянкою площею 7,06 га на території Соколівської сільської ради, кадастровий № 0521986200:04:001:0427, відповідно рішення Крижопільської районної ради від 09.09.1994 року, про що йому було видано державний акт. Згодом чоловік зареєстрував Фермерське господарство «[PERSON]М.», код ЄДРПОУ 20103009, реєстраційний № 11551200000000188. Місцезнаходження фермерського господарства: Вінницька область, с. Соколівка, Крижопільського району, вул. Службова, 6. [PERSON] є дружиною померлого [PERSON], тому відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем його майна за законом першої черги спадкування. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі Статуту фермерського господарства «[PERSON]М.» та довідки з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України вбачається, що [PERSON] за життя був засновником фермерського господарства «[PERSON]М.». Статтею 23 Закону України "Про фермерське господарство" передбачено, що успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону. Із змісту Статут ФГ «[PERSON]М.» вбачається, що статутний фонд не визначався. Крім цього, позивачка в силу ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також від спадщини не відмовилися і продовжує займатися всіма справами, пов'язаними із Статутною діяльністю фермерського господарства «[PERSON]М.», тобто фактично вступила у його володіння. В роз'ясненнях, що містяться в п. 9 постанови N 20 від 22.12.95 р. Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" зазначено, що успадкування майна селянського (фермерського) господарства здійснюється за загальними правилами спадкового права. Згідно роз'яснень, які містяться в п. 10 постанови N 7 від 30.05.2008 р. Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування", відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (із збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Оскільки право засновника [PERSON] фермерського господарства «[PERSON]М.» є майновим правом, яке не є невід'ємним від фізичної особи (ст. 178 ЦК України), а відтак воно має входити до складу спадщини, та враховуючи те, що позивачка є спадкоємцем майна померлого [PERSON], яка виявила бажання продовжити діяльність господарства, то до неї повинні перейти права засновника фермерського господарства «[PERSON]М.». На підставі ст.ст. 328, 1216-1218, 1225, 1261, 1268 ЦК України та

Outcome: approved