Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

23.02.2015 року Комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство Жовтневого району м. Дніпропетровська звернулось до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. Позивач у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що відповідно до рішення Дніпропетровської міської ради №47/43 від 27.11.2013 року "Про внесення змін до рішень міської ради" Комунальному виробничо ремонтному житлово - експлуатаційному підприємству Жовтневого району було передано на утримання, експлуатацію та ремонт житлові будинки, в тому числі житловий будинок за адресою: [ADDRESS], що знаходиться на балансі Комунального виробничого житлово-ремонтного експлуатаційного підприємства Жовтневого району м. Дніпропетровська. Відповідач є власником квартири [ADDRESS] згідно з договором купівлі-продажу квартири від 30.07.1996 року. Між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання послуг з обслуговування та утримання будинку та прибудинкової території, який оформлено відкриттям особового рахунку [NUMBER]. Але відповідач свої зобов'язання перед позивачем у частині сплати за надані послуги з обслуговування та утримання будинку та прибудинкової території не виконує у повному обсязі, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 3 831,75 гривень за період з 01.12.2011 року по 01.12.2014 року, тому позивач просив стягнути заборгованість у розмірі 3 871,75 гривень та судові витрати. Представник позивача надав суду заяву в якій просив заявлені позовні вимоги задовольнити, розглянути справу за його відсутності не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. (а.с. 25,26). Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України за правилами глави 8 розділу ІІ ЦПК України та винести по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного. Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу квартири від 30.07.1996 року. (а.с. 11). Судом також встановлено, що на ім'я відповідача відкрито особовий рахунок № [NUMBER] по даній квартирі. Встановлено, також, що відповідач свої зобов'язання перед позивачем у частині сплати за надані послуги з обслуговування та утримання будинку та прибудинкової території не виконує у повному обсязі, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 3831,75 гривень за період з 01.12.2011 року по 01.12.2014 року. Сума заборгованості нарахована на підставі розрахунку оплати та розрахунку квартплати по місяцям, що підтверджується розрахунком заборгованості, наявним в матеріалах справи (а.с.9). Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані, нормами Цивільного кодексу України, Житлового кодексу України, Закону України "Про житлово-комунальні послуги", Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду". Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", власники квартир багатоквартирних будинків є власниками допоміжних приміщень будинку, технічного обслуговування, елементів зовнішнього благоустрою, та зобов'язані приймати участь в загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку та прибудинкової території відповідно до своєї долі в майні будинку. У ч. 1 ст. 10 вказаного Закону встановлено, що утримання приватизованих квартир здійснюється за рахунок власників згідно Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями незалежно від форм власності на них. Боржник фактично користується послугами, які їм надає позивач, відмови від споживання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території (комунальних послуг) від боржника позивачеві не надходило. Пунктом 5 ч. 2 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги (до яких відповідно до п. 1 ч.1 ст. 13 цього ж закону віднесено і послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території) у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Згідно п. 17 Правил користування приміщеннями жилих будинків та прибудинковими територіями, затвердженими постановою КМУ №572 від 08.10.1992 року, власники та наймачі квартир багатоквартирних будинків повинні вносити на відповідний рахунок власника дому плату на утримання будинку та прибудинкової території щомісячно не пізніше 10 числа наступного, за оплачуваним місяцем. Відповідно до Житлового кодексу наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вноситься щомісяця строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР. Пунктом 1 та 2 ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" від 19.06.1992 року встановлено, що утримання приватизованих квартир, здійснюється за рахунок коштів власників згідно Правил користування приміщенням жилих будинків та придомовими територіями незалежно від форм їх власності та власники квартир багатоквартирних будинків є власниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою, і зобов'язання приймати участь у загальних витратах з утримання будинку та придомової території у відповідності до своєї долі майна. Згідно з ст.ст. 525,526,527 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідач зобов'язаний виконувати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не впливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Оцінюючи усі докази, які були дослідженні судом у судовому засіданні у їх сукупності, суд виходить з того, що законом на відповідача покладено обов'язок вчасно вносити плату за житлово-комунальні послуги. У судовому засіданні знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем вищезазначеного обов'язку і, як наслідок, факт виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості, яка станом на 01 грудня 2014 року склала 3831,75 грн., а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог та вважає за можливе їх задовольнити частково, а саме: в розмірі зазначеному у розрахунку заборгованості з оплати за житлово-комунальні послуги та стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості, а саме: 3 831,75 гривень. Відповідно до ст. 79, ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача також слід стягнути сплачений судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. Таким чином обставини позовних вимог знайшли своє об'єктивне підтвердження в ході судового засідання, ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: partial