Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

27.02.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства "Чорноморський меблевий завод "Чорномормеблі" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації частини втраченого заробітку в зв'язку з інфляцією та моральної шкоди. У своєму позові позивач зазначила, що з 07.07.1999 року перебувала в трудових відносинах з Відкритим акціонерним товариством "Чорноморський меблевий завод "Чорномормеблі". Відповідно до ст.36 п.1 КЗпП України, вона звільнилася з роботи за згодою сторін. На день звільнення з роботи їй підприємством була нарахована, але не виплачена заробітна плата, яка становить 2517,07 грн. за період з січня 2004 року по квітень 2004 рік. Посилаючись на те, що підприємством у зазначені строки не була виплачена заробітна плата, просила стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 143 489,88 грн., компенсацію частини втраченого заробітку в зв'язку з інфляцією в розмірі 3209,17 грн., а також моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн., яка була завдана їй діями відповідача та призвело до того, що були втрачені нормальні життєві зв'язки та вимагалися додаткові зусилля для організації свого життя. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, в подальшому у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. В подальшому представник відповідача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходились в трудових відносинах з 07.07.1999 року. Наказом від 19.04.2004 року позивач [PERSON] звільнилася з підприємства за згодою сторін, згідно ст.36 п.1 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення провести з працівником повний розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Частиною 1 ст. 117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплати працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як вбачається з матеріалів справи, в день звільнення позивача [PERSON], відповідачем не було проведено повного розрахунку з останнім, з січня 2004 року по квітень 2004 рік роботи. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 25.10.2004 року, з Відкритого акціонерного товариства "Чорноморський меблевий завод "Чорномормеблі" на користь [PERSON] стягнута заборгованість по заробітній платі в розмірі 2517,07 грн., яка до теперішнього часу позивачу не виплачена, що підтверджується довідкою арбітражного керуючого Муравською О.С. від 15.05.2013 року. Судом встановлено, що на день пред'явлення позову до суду сума середнього заробітку, який відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивача за час затримки розрахунку за період з 19.02.2004 року по 24.02.2015 рік складає 143 789,88 грн., з розрахунку (фактична заробітна плата за останні три місяці роботи - 2 352 грн. / на кількість робочих днів за останні три місяці роботи : 65 днів = розмір середньої заробітної плати 36,18 грн. х кількість днів затримки - 3966 днів). Відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати", компенсація частини втраченого заробітку у зв'язку із інфляцією становить 3209,17 грн., відповідно до розрахунку позивача. Відповідно до п.6 ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність, у зв'язку з чим, суд вважає, що сума середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсація частини втраченого заробітку у зв'язку із інфляцією є завищеною, а тому достатньою сумою стягнення на користь позивача є сума в розмірі 80 000, 00 грн. Задовольнивши позовні вимоги позивача в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування компенсації частини втраченого заробітку у зв'язку із інфляцією в сумі 80 000,00 грн., суд вважає це достатнім для відшкодування і моральної шкоди. Тому в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд відмовляє. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що дана позовна заява підлягає частковому задоволенню. Також на підставі ст.88ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial