Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

КП "Харківводоканал" звернулось до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], [PERSON] в якому просить стягнути з відповідачів на користь КП "Харківводоканал" заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 7071,77 грн., інфляційні витрати 1545,17 грн., 3 % річних від простроченої суми 238,07 грн., та судовий збір в розмірі 1600,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідачі є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Однак в порушення приписів чинного законодавства свого обов'язку щодо проведення оплати за комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення не здійснюють, внаслідок чого у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.09.2011 року по 31.03.2017 року у розмірі 4212,16 грн. та за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.08.2011 року по 31.03.2017 року у розмірі 2859,61 грн. В зв'язку з наявністю заборгованості на прострочену суму позивачем також нараховано інфляційні витрати в розмірі 1545,17 грн. та 3% річних в розмірі 238,07 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з'явились, подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, відповідач [PERSON] просила застосувати строки позовної давності. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного. З матеріалів справи судом встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON], мають реєстрацію за адресою: [ADDRESS] та є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, які надаються КП "Харківводоканал". Відповідно до ст. ст. 13, 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення віднесено до комунальних». Приписами п.5 ч.3 ст.20 Закону України Про житлово-комунальні послуги встановлено, що споживач, серед іншого, зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, споживачі зобов'язані оплачувати комунальні послуги. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Оплата за надані послуги вноситься щомісячно, згідно норм і тарифів встановлених обласними державними адміністраціями. Порядок формування та затвердження цін і тарифів на житлово-комунальні послуги встановлені ст.31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». До повноважень позивача не входить зменшення або збільшення тарифів, встановлених для оплати наданих послуг. З матеріалів справи встановлено, що відповідачі належним чином свої зобов'язання щодо оплати послуг з централізованого водопостачання та водовідведення не виконували, плату за спожиті послуги у повному обсязі не вносили, внаслідок чого у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та за надані послуги з централізованого водовідведення. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки відповідачі офіційно, у встановленому чинним законодавством порядку не відмовились від послуг, які надавали їм КП «Харківводоканал», то в них виник обов'язок сплатити ці послуги. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. В даному випадку правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов'язанням і на ці правовідносини поширюється дія ч.2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Закріплена в п. 10 ч.3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати житлово-комунальних послуг у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у ч.2 ст. 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність передбачена ч.2 ст. 625 ЦК України. Відповідач надав до суду заяву з проханням застосувати строки позовної давності у вирішенні цього спору. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. До суду не було надано будь-якого письмового документа укладеного між сторонами підтверджуючих збільшення строку позовної давності в цих правовідносинах, тому суд застосовує загальні строки позовної давності тривалістю три роки. Згідно до ч.ч. 1,5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Оскільки позивач КП «Харківводоканал» звернувся з позовом до суду 07.08.2017 року, суд обчислює строки з 07.08.2014 року. Доказів про зупинення, або переривання строку позовної давності по даній справі суду не надано. Судом встановлено, що у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 07.08.2014 року по 31.03.2017 року у розмірі 3094,07 грн. та за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 07.08.2014 року по 31.03.2017 року у розмірі 2387,41 грн. В зв'язку з наявністю заборгованості на прострочену суму позивачем також нараховано інфляційні витрати в розмірі 1533,05 грн. та 3% річних в розмірі 236,15 грн. Враховуючи, що відповідачі належним чином зобов'язання щодо оплати комунальних послуг не виконували, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів на користь КП "Харківводоканал" індексу інфляції та 3 % річних в розмірі 1769,20 грн, оскільки свої зобов'язання щодо сплати комунальних послуг відповідачі не виконували до подання зазначеного позову. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial