Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

01.06.2009 року померла баба позивача [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина за законом, оскільки особистого розпорядження на випадок своєї смерті вона не зробила. До складу спадщини увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по вул. Соборна, 11 в с. Вахнівка Липовецького району Вінницької області, а також земельна ділянки для ведення товарного сільського господарського виробництва площею 2,5285 га (кадастровий номер 0522280600:04:000:0493), що розташована на території Вахнівської сільської ради Липовецького району Вінницької області. Позивач спадщину прийняла, проте не в змозі її оформити, оскільки в неї відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок, а державний акт про право власності на земельну ділянку був втрачений. Вказане стало підставою для звернення позивача до суду з позовом, яким вона просить визнати за нею право власності на вищевказану земельну ділянку та житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом. До суду представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Голова Вахнівської сільської ради Липовецького району Вінницької області подав до суду заяву в якій вказав, що не заперечує проти задоволення позову, справу просив розглянути у відсутність представника органу місцевого самоврядування. Оскільки особи, які беруть участь у розгляді справи скористалися правом на розгляд справи у їх відсутність, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних і доказів, при цьому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд встановив, що 01.06.2009 року померла [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть (а.с. 9). Після її смерті відкрилася спадщина за законом, оскільки особистого розпорядження на випадок своєї смерті вона не зробила. До складу спадщини увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по вул. Соборна, 11 в с. Вахнівка Липовецького району Вінницької області, а також земельна ділянка для ведення товарного сільського господарського виробництва площею 2,5285 гектарів (кадастровий номер 0522280600:04:000:0493), що розташована на території Вахнівської сільської ради Липовецького району Вінницької області. З матеріалів Спадкової справи № 106/2017 слідує, що після смерті [PERSON] спадщину прийняла її онука [PERSON] (а.с. 7, 8), яка в строк додатково визначений рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 17.03.2017 року подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, судом не встановлено. Враховуючи відсутність правовстановлюючих документів на вищевказане спадкове майно позивач не в змозі оформити спадщину у нотаріуса. Відповідно до статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. З Технічного паспорту на житловий будинок № 11 (а.с. 14-18) слідує, що житловий будинок з господарськими будівлями були збудовані в 1980 році. На час будівництва будинку діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР (далі Інструкція від 31.01.1966 року), затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56. Зазначений нормативний акт передбачав державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", що узгоджується з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України у справі № 6-137цс13. За змістом пункту 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року, пункту 45 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР № 15 від 19 січня 1976 року, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. З аналізу зазначених нормативних актів слідує, що виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року N 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Таку правову позицію висловив Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року в своєму Інформаційному листі "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування". Вказане домоволодіння, згідно довідки виконавчого комітету Вахнівської сільської ради Липовецького району Вінницької області (а.с. 31) рахується за [PERSON], яка померла 01.06.2009 року. Згідно даних, які вказані в довідці виконавчого комітету Вахнівської сільської ради Липовецького району Вінницької області від 02.11.2017 року № 1261 (а.с. 31), житловий будинок № 11 по вул. Соборна в селі Вахнівка Липовецького району Вінницької області, відповідно до записів в погосподарських книгах належить [PERSON]. Враховуючи те, що належність домоволодіння спадкодавцю доведена належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на що позов в цій частині слід задовольнити. Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. За даними витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-0507126612017 від 27.09.2017 року, власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2, 5285 га (кадастровий номер 0522280600:04:000:0493), що розташована на території Вахнівської сільської ради Липовецького району Вінницької області є [PERSON]. Оскільки Державний акт серії ЯБ № 362641 (а.с. 21) втрачено, позивач не в змозі отримати їх дублікати у звязку з відсутністю визначеного законом порядку, що позбавляє її можливості оформити спадщину в нотаріальній конторі. Крім цього, Державний акт серії ЯБ № 362641 видано на ім'я [PERSON], тобто дошлюбне прізвище спадкодавця, при цьому її прізвище і ім'я не збігається з прізвищем і ім'ям в паспорті громадянина України, що також є перепоною в оформленні спадкового майна і потребує встановлення факту приналежності правовстановлюючого документа спадкодавцю, оскільки іншого порядку чи можливості встановити зазначений факт позивач не має. Належність [PERSON] правовстановлюючого документа на земельну ділянку підтверджується записом у Свідоцтві про одруження (а.с. 10), в якому дошлюбне прізвище [PERSON] вказано як "Сорока", а ім'я "Дарія" відміняється як "Дарка" (Словник-довідник "[PERSON] імена людей", 3-тє видання за редакцією [PERSON], Київ "Наукова думка" 2005р.). Оскільки належність домоволодіння та земельної ділянки спадкодавцю доведена належними та допустимими доказами, а також враховуючи те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення.

Outcome: approved