Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

05.12.2019 року КП «Вінницяміськтеплоенерго» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу в сумі 19 902 грн. (а.с. 2-6). 03.02.2020 року позивач подав заяву про уточнення позовних вимог (а.с. 48-52). 10.02.2020 року позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої просив стягнути борг з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , вимоги до [PERSON] не підтримав (а.с. 66). Позов мотивований тим, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] та є споживачами послуг централізованого теплопостачання, що надаються КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго», але в зв`язку з тим, що відповідачі вчасно не розраховувались за надані послуги, за період з 01.08.2016 року по 01.09.2019 року виник борг в сумі 17 565, 01 грн. Крім того, за весь час прострочення сплати платежів відповідно до ст. 625 ЦК України нараховані інфляційні в розмірі 1 639, 20 грн. та 3% річних в розмірі 697,79 грн. КП «Вінницяміськтеплоенерго» просило стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , суму боргу з врахуванням 3% річних і інфляції в розмірі 19 902 грн., а також судовий збір. В судове засідання представник позивача - Мельник О.В. не з`явилась, надала письмову заяву з проханням розглянути дану справу без її участі, зазначила, що уточнені позовні вимоги до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 66) підтримує та просить їх задоволити. Не заперечила щодо заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судові засідання неодноразово не з`являлись, з невідомих причин, про день та час розгляду справи були повідомлені рекомендованими листами за адресою місця реєстрації проживання, відзивів на позов, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у їх відсутності не подавали. Враховуючи згоду представника позивача, суд вважає необхідним розглянути справу без участі відповідачів та ухвалити відповідно до ст. 280-282 ЦПК України заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З урахуванням вимог статей 223, 280 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Встановленим в судовому засіданні фактичним обставинам справи відповідають зобов`язальні правовідносини, що склались між сторонами в сфері житлово-комунальних послуг, тому при обґрунтуванні рішення суд застосовує норми Житлового кодексу Української РСР та норми ЦК України. Відповідачі [PERSON] (яка є квартиронаймачем), [PERSON] , [PERSON] проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] т а є споживачами послуг централізованого теплопостачання, що надаються КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" відповідно до Правил надання послуг населенню з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року та Закону України "Про житлово-комунальні послуги", предметом регулювання якого є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Згідно ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку;поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Пунктом 1 частини 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Пунктами 1, 5 частини 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 1 статті 9 вищезазначеного закону встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно вимог частини 5 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити надані житлово-комунальні послуги. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. З огляду на викладене, правовідносини, які склались між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Тому на дані правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати суми боргу із врахуванням індексу інфляції та 3 % річних як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Відповідна правова позиція Верховного Суду України викладена в ухвалі у справі № 6-59цс13 про стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території. Споживаючи послуги, надані КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго", відповідачі не оплатили отримані послуги у встановленому порядку. За період з серпня 2016 року по 01.09.2019 року виник борг в сумі 17 565, 01 грн. За весь час прострочення сплати платежів відповідно до ст. 625 ЦК України нараховані інфляційні в розмірі 1 639, 20 грн. та 3% річних в розмірі 697, 79 грн. Розрахунок боргу відповідачами не спростований. Загальна сума боргу - 19 902 грн. підлягає стягненню з відповідачів солідарно у повному обсязі. Позивачем при подачі позову до суду були понесені витрати на оплату судового збору - 1 921,00 (квитанція на а.с. 1), відповідно до ст. 141 ЦПК України дана сума підлягає стягненню з відповідачів в рівних частках - по 640, 33 грн. з кожного (1 921 грн. : 3 = 640, 33 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: approved