Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

01.12.2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], Центру надання послуг пов'язаних з використанням автотранспортних засобів м.Коломия УДАІ в Івано-Франківській області про визнання права власності та витребування майна із чужого незаконного володіння. 30.03.2016 року позивачем подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, яку мотивовано тим, що на підставі договору купівлі-продажу №108/1 від 22.11.2014 року він придбав у Приватній фірмі "Ривеніс" автомобіль Урал-375, про що торгівельна організація ТзОВ "Атлант ЛТД" виписала йому Довідку-рахунок серія ВІА №563284 від 22.11.2014 року, а також анульоване свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], облікову картку [NUMBER] від 13.11.2014 року та номерний знак для разових поїздок [NUMBER]. Після ремонту автомобіля 08.12.2014 року він уклав з [PERSON] договір на відповідальне зберігання № 1-12-14. Відповідно до умов даного договору (п. 1.1.) Замовник передав, а Виконавець прийняв на тимчасове відповідальне зберігання автомобіль УРАЛ-375, двигун [NUMBER], шасі № [NUMBER], кузов № [NUMBER], колір зелений, із встановленим краном-маніпулятором. Акт приймання-передачі об'єкту зберігання підписаний сторонами договору 08.12.2014 року. Разом з автомобілем він передав [PERSON] довідку-рахунок серія ВІА №563284 від 22 листопада 2014 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], облікову картку [NUMBER] від 13.11.2014р. та номерний знак для разових поїздок [NUMBER]. Автомобіль переданий для зберігання на базі за адресою: [ADDRESS]. Реєстрацію в органах Державтоінспекції даного автомобіля він не здійснював. 06.10.2015р. [PERSON] повідомив його про припинення договору зберігання, та просив прийняти майно передане на відповідальне зберігання. Листом від 08.10.2015 р., він повідомив [PERSON], про готовність в період з 12 по 16 жовтня 2015 р. прийняти майно. 13.10.2015р. складено Акт приймання-передачі згідно договору на відповідальне зберігання № 1-12-14 від 08.12.2014р. (повернення). Згідно п.2 Акту приймання-передачі об'єкту із зберігання від 13.10.2015р., виконавець не передав (не повернув), а замовник не прийняв майно передане на зберігання, а саме: автомобіль УРАЛ-375, двигун [NUMBER], шасі № [NUMBER], кузов № [NUMBER], колір зелений, із встановленим краном-маніпулятором. Від підписання Акту приймання-передачі згідно договору на відповідальне зберігання № 1-12-14 від 08.12.2014р. (повернення), [PERSON] відмовився. Акт підписано свідками (представниками позивача) [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Під час приймання майна було встановлено, що автомобіль УРАЛ зареєстрований на [PERSON] на підставі Довідки-рахунку №099806 від 12.06.2015 року та отримано номерний знак для даного автомобіля [NUMBER]. Повернути автомобіль [PERSON] відмовився, пояснень не надав. Таким чином, зазначений автомобіль вибув з його володіння як законного користувача не з його волі. Також у судовому засіданні під час розгляду справи йому стало відомо, що 08.02.2016 року відповідач [PERSON] продав спірний автомобіль третім особам і не є власником автомобіля та встановлено, що власником автомобіля УРАЛ-375 є [PERSON], якому видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] та номерних знаків [NUMBER] на підставі договору купівлі-продажу від 02.12.2015 року №100/2015/2643 засвідченого ТСЦ 2643, що підтверджується листом РСЦ в Івано-Франківській області №31/9/1035адв від 12.03.2016 року. Так як на час укладення договору купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] набув спірний автомобіль незаконно і немав права на відчуження даного транспорного засобу, так як на час укладення договору купівлі-продажу від 02.12.2015 року, термін договору відповідального зберігання №1-12-14 від 08.12.2014 року уже закінчився, а тому його слід визнати недійсним. Просить визнати право власності на автомобіль УРАЛ-375, двигун [NUMBER], шасі № [NUMBER], кузов № [NUMBER], колір зелений, із встановленим краном-маніпулятором за [PERSON], визнати недійсним договір купівлі-продажу від 02.12.2015 року №100/2015/2643 укладеного між [PERSON] та [PERSON] засвідченого ТСЦ 2643, витребувати від [PERSON] на користь [PERSON] автомобіль УРАЛ-375, двигун [NUMBER], шасі № [NUMBER], кузов № [NUMBER], колір зелений, із встановленим краном-маніпулятором, скасувати свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], автомобіль УРАЛ-375, двигун [NUMBER], шасі № [NUMBER], кузов № [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON], зобов'язати Центр надання послуг пов'язаних з використанням автотранспортних засобів м.Коломия УДАІ в Івано-Франківській області зняти автомобіль УРАЛ-375, двигун [NUMBER], шасі № [NUMBER], кузов № [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER] з державної реєстрації та стягнути на його користь судові витрати. Ухвалою суду від 14.04.2016 року до участі в справі залучено співвідповідача [PERSON] та замінено відповідача 2 належним - Регіональним сервіснним центром МВС в Івано-Франківській області (РСЦ МВС), а також залучено до участі у справі третіх осіб на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Атлант" в особі директора [PERSON] та ПФ "Ривеніс" в особі [PERSON] Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовну заяву та заяву про збільшення позовних вимог, та просить її задовольнити. Відповідач [PERSON] надав заперечення на позов, в якому зазначає, що позивач у встановленому порядку не набув права власності на спірний автомобіль, так як не виконав вимог встановлених діючими в Україні Правилами, яких необхідно дотримуватися при відчуженні транспортного засобу. Надані позивачем суду, копії документів, не підтверджують право власності позивача на спірний автомобіль і не є належними доказами. Так, копія довідки-рахунку від 22.11.2014 року серії ВІА №563284 не є документом, що підтверджує право власності на спірний автомобіль, оскільки 12.06.2015 року вона була анульована підприємством, яке її видало, а саме ТОВ "Атлант", про що зроблено напис на оригіналі довідки-рахунку від 22.11.2014 року та на вказаній довідці відсутній підпис Позивача в графі "одержав". Запис про анулювання також зроблений на обліковій картці [NUMBER], оригінал якої знаходиться в Центрі надання послуг пов'язаних з використанням автотранспортних засобів у м.Коломия. Представник відповідача [PERSON] та співвідповідача [PERSON], [PERSON] проти задоволення збільшених позовних вимог заперечив за їх безпідставністю. Суду пояснив, що не є підтвердженням набуття позивачем права власності на спірний автомобіль: договір купівлі-продажу №108/1 від 22 листопада 2014р., якийнібито був укладений між ПФ Ривеніс» і [PERSON] і копія якого додана позивачем до матеріалів справи, так як ПФ «Ривеніс» не мала повноважень укладати договір купівлі-продажу автомобіля, а при бажанні продати автомобіль, що належав йому на праві власності, мала право передати його для комісійного продажу суб'єкту господарювання, який займається торгівлею автомобілями. Тому 12 листопада 2014 року директором приватної фірми «Ривеніс» [PERSON] було підписано Наказ №45 згідно з яким у зв'язку з продажем він наказав: зняти з обліку в органах ДАІ автомобіль УРАЛ-375, шассі [NUMBER], 1983 року випуску, продати в народне господарство автомобіль через комісійний магазин. Також 08.06.2015 року директором ПФ «Ривеніс» [PERSON] підписано Наказ №25/1 про продаж того ж автомобіля УРАЛ-375 і саме цей Наказ і став підставою для анулювання Довідки - рахунку від 22.11.2014р. на прізвище [PERSON] і оформлення Довідки-рахунку від 12.06.2015р. на прізвище [PERSON] ТОВ «Атлант», яке здійснювало продаж спірного автомобіля. На адвокатський запит надало належно посвідчені копії обох Наказів. Безпідставними є посилання позивача і на договір на відповідальне зберігання № 1 - 12-14 від 08 грудня 2014 року. Позивач підписав вказаний договір не маючи повноважень власника. За вказаним договором автомобіль відповідачу не передавався на зберігання. Відповідач не отримував на зберігання спірний автомобіль, а позивач не оплачував вартість зберігання. Відповідач придбав спірний автомобіль у попереднього власника - ПФ Ривеніс», що підтверджується довідкою-рахунком від 12 червня 2015 року ААЕ №099506, виданою ТОВ «Атлант» і у визначеному законом порядку здійснив його реєстрацію в органах ДАІ та набув право власності на нього. В свою чергу, [PERSON] правомірно набув права власності на спірний автомобіль на підставі договору купівлі-продажу від 02.12.2015 року №100/2015, 2643. Просить в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача Регіонального сервісного центру МВС в Івано-Франківській області (РСЦ МВС), [PERSON] просить в задоволенні позову відмовити і не погоджується із позовною заявою про збільшення позовних вимог [PERSON] посилаючись на те, що Центр надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів м.Коломия УДАІ в Івано-Франківській області здійснив процедуру реєстрації транспортного засобу у відповідності до Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та державного обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів та у відповідності до поданих [PERSON] документів. Крім того, згідно реєстраційної справи, автомобіль Урал, який є предметом спірних правовідносин був зареєстрований за [PERSON] на підставі довідки-рахунку №099806 від 12.06.2015 року виданої ТзОВ "Атлант ЛТД" та інших документів визначених порядком. Згідно облікової карти зняття з обліку для реалізації (за зверненням власника ТЗ Приватної фірми "Ривеніс") [NUMBER] від 13.11.2014 року, довідка-рахунок №563284 від 22.11.2014 року, на яку посилається [PERSON] була анульована. Причини анулювання довідки-рахунку РСЦ МВС невідомі. Представники третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог, до суду не з'явилися, подали заяви, в яких просять справу слухати без їх участі. Приватна фірма "Ривеніс" в своїй заяві позовні вимоги підтримує і визнає в повному обсязі, так як спірний автомобіль УРАЛ-375 згідно договору купівлі-продажу №108/1 від 22.11.2014 року був відчужений [PERSON], за який він сплатив кошти. З метою продажу [PERSON] автомобіля, ПФ "Ривеніс" видала наказ №45 від 12.11.2014 року про продаж автомобіля, на підставі якого автомобіль було знято з обліку та виписано [PERSON] Довідку-рахунок серія ВІА №563284. Жодних інших договорів купівлі-продажу спірного автомобіля після 12.11.2014 р. ПФ "Ривеніс" ні з ким, в тому числі [PERSON], не укладала і наміру повторного продажу не мала. Наказів про повторний продаж спірного автомобіля фірма не видавала, довідку-рахунок серія ВІА №563284 не анульовувала. Яким чином відповідач [PERSON] привласнив автомобіль, ПФ "Ривеніс" з даного приводу пояснити нічого не може. Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони по справі та їх представників, заяви третіх осіб, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10,11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до змісту ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Правове регулювання відносин, пов'язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою КМУ від 11.11.2009 року №1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою КМУ від 07.09.1998 року №1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів. Згідно з Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг МВС і Держсільгоспінспекції бланків біржових угод. Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС. У разі продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, філією суб'єкта господарювання або уповноваженим дилером, крім акта приймання-передачі підприємства-виробника, покупцеві видається акт приймання-передачі, що укладається між суб'єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером. У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі. Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт). З дослідженого в судовому засіданні наказу №45 від 12.11.2014 року ПФ "Ривеніс" встановлено, що у зв'язку із продажем зняти з обліку в органах ДАІ автомобіль УРАЛ-375, шасі [NUMBER], 1983 року виготовлення, продати в народне господарство автомобіль через комісійний магазин (а.с.188). Пізніше, за договором купівлі-продажу №108/1 від 22.11.2014 року [PERSON] придбав у продавця ПФ "Ривеніс" автомобіль Урал 375, ш.[NUMBER], 1983р.в. (а.с.122), та 22.11.2014 року торгівельною організацією ТзОВ "Атлант ЛТД" видано довідку-рахунок серії ВІА №563284, з якої вбачається, що [PERSON] видано автомобіль Урал 375, двигун [NUMBER], шасі [NUMBER], кузов [NUMBER] свідоцтво про реєстрацію зазначеного автомобіля серії САТ №716716(а.с.11). З уточненої позовної заяви вбачається, що реєстрації транспортного засобу в органах Державтоінспекції позивач не здійснював (зворот а.с.120). Із договору купівлі-продажу № 108/1 від 22.11.2014 року укладеного між продавцем ПФ "Ривеніс" та [PERSON] покупець зобов'язується поставити покупцю автомобіль марки УРАЛ 375, ш [NUMBER],1983 р.в., а покупець зобо'язується прийняти поставлений "товар" і провести розрахунок з продавцем у відповідності до цього договору. п. 4,1 вище указаного договору передбачено що оплата за отриманий "товар" проводиться шляхом перерахунку грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця протягом 18 місяців після підписання договору, тобто до 22.05.2015 року. (а.с. 122). На виконання договору Приватною фірмою "Ривеніс" на зняття даного автомобіля з обліку в органах ДАІ для його продажу позивачу [PERSON] було уповноважено [PERSON]. (А.С. 123). Позивачем не надано суду доказів про перерахування коштів на придбання вище вказаного автомобіля, а також уповноваженою особою продавця автомобіль не знімався із обліку в органах ДАІ для його продажу та реєстрації на користь позивача. Під час розгляду справи встановлено, що в подальшому, а саме, 08.06.2015 року ПФ "Ривеніс" виносить наказ №25/1 у зв'язку із продажем зняти з обліку в органах ДАІ автомобіль УРАЛ-375, шасі [NUMBER], 1983 року виготовлення, продати в народне господарство автомобіль через комісійний магазин (а.с.187) в результаті чого, 12 червня 2015 року зазначений автомобіль перереєстровано за довідкою-рахунком серії ААЕ №099806 від 12.06.2015 року виданою ТзОВ "Атлант ЛТД" на ім'я [PERSON] (а.с.70,144) та анульовано довідку-рахунок серія ВІА №563284 від 22.11.2014 року (а.с.82, 145). На підставі заяви [PERSON] №66052058 від 16.06.2015 року про проведення операції "Вторинна реєстрація ТЗ, придбаного в торгівельній організації" перереєстровано транспортний засіб на [PERSON] (а.с. 148, 152). Також встановлено, що в подальшому автомобіль УРАЛ-375, двигун [NUMBER], шасі № [NUMBER], кузов № [NUMBER], колір зелений, із встановленим краном-маніпулятором [PERSON]було відчужено на підставі договору купівлі-продажу №100/2015/2643 від 02.12.2015 року (а.с.124) і на підставі заяви [PERSON] №77604012 від 02.12.2015 року про проведення операції "Перереєстрація на нового власника за договором купівлі-продажу" перереєстрована на [PERSON] та видано свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER] та номерних знаків [NUMBER] (а.с.130,146-147). Надана копія договору купівлі-продажу №108/1 від 22.11.2014 року, на який посилається позивач, як підставу набуття права власності на транспортний засіб автомобіль Урал 375, двигун [NUMBER], шасі [NUMBER], кузов [NUMBER], не відповідає вимогам ч. 5 ст. 656 ЦК України, та Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою КМ України від 11 листопада 2009 року № 1200 і п.п.7,8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою КМ України від 7 вересня 1998 року № 1388, а тому не може бути підставою для набуття позивачем [PERSON] права власності на даний транспортний засіб у розумінні ст.ст. 328, 334 ЦК України. Із облікової картки № 52441393 від 13.11.2014 р. (а.с. 145) , заявок № 77604012 від 02.12.2015 р., (а.с. 146), № 66052058 від 16.06.2015 р.(а.с. 148) вбачається, що зняття із рестрації спірного транспортного засобу не проводився із 16.06.2012 року до 12.06.2015 року. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою або якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Позивачем у позові про визнання права власності є власник особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред'явлення позову). Тому, установивши, що договір купівлі-продажу спірного автомобіля між його первісним власником ПФ "Ривеніс" та позивачем [PERSON] у відповідності до вимог закону не укладався, довідка-рахунок №563284 від 22.11.2014 року, яка б підтверджувала право власності покупця автомобіля Урал 375 - анульована, реєстрацію транспортного засобу в органах Державтоінспекції позивач не здійснював, суд вважає, що заявлені позивачем [PERSON] вимоги про визнання за ним права власності на автомобіль на підставі статті 392 ЦК України є необґрунтованими. Також, суд не бере до уваги доводи позивача відносно того, що він передав автомобіль відповідачу [PERSON] за договором відповідального зберігання №1-12-14 від 08.12.2014 року, оскільки, в судовому засіданні встановлено належними доказами, що [PERSON] придбав даний автомобіль у попереднього власника ПФ "Ривеніс" і в порядку визначену законом здійснив його реєстрацію в органах ДАІ та набув права власності на нього. Твердження директора ПФ "Ривеніс" [PERSON] про те, що ним не видавалися накази на відчуження автомобіля УРАЛ -375, крім наказу № 45 від 12.11.2014 р. позивачу [PERSON], спростовується направленим в адрес представника відповідача та долученого до справи ксерокопія наказу № 25/1 від 08.06.2015 року про зняття з обліку в органах ДАІ спірного автомобіля в зв'язку із реалізацією через комісійний магазин та оформлення, і проплати доручено [PERSON] (паспорт серії [NUMBER] виданий Луцьким МВ УМВС 21.05.1999 року) завірений тимже ж директором [PERSON] (а.с. 187) та підставі якого видана довідка-рахунок 12.06.2015 р. [PERSON] ТзОВ "АТЛАНТ ЛТД". З огляду на наведене, безпідставними є і вимоги про витребування автомобіля Урал 375, двигун [NUMBER], шасі [NUMBER], кузов [NUMBER] у [PERSON], який набув права власності у встановленому законом порядку згідно договору купівлі-продажу №100/2015/2643 від 02.12.2015 року. Законодавством передбачено, що з позовом в порядку ст.387 ЦК України, на яку посилається позивач, про витребування майна з чужого незаконного володіння може звернутися тільки власник цього майна та у відповідності до п.23 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача. Факт знаходження майна на балансі особи сам по собі не є доказом права власності чи законного володіння. Суд вважає, що вказані позивачем у позовній заяві підстави не підтверджують його право власності або інше суб'єктивне право титульного володільця на витребуване майно, незаконний факт вибуття майна з його володіння та наявність майна у незаконному володінні відповідачів, а тому в задоволенні позову слід відмовити. На підставі ст.ст. 321, 328,334,387,392,936,949 ЦК України, ст. 13 ЗУ "Про власність", та

Outcome: dismissed