Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

Позивач ТОВ "Мікант" звернувся до суду, посилаючись на те, що він є власником нежитлового приміщення 1-го поверху № 1-5, 1-6, 1-42а, 1-43 та 2-го поверху № 2-2 : 2-15, 2-17 : 2-25 в літ. А-10-18, яке знаходиться в м. Харкові по пров. Банному № 1 загальною площею 661,4 кв. м. на підставі договору купівлі-продажу № 242 від 18.04.2011 року, укладеного між ТОВ "Батріс" та ТОВ "Мікант". Вказане приміщення розташовано у багатоповерховому будинку та використовується позивачем для здійснення підприємницької діяльності, в цьому приміщенні за рахунок коштів позивача проводився ремонт та внутрішні облаштування. 14 грудня 2015 року нежитлові приміщення, які належать позивачу, було затоплено з вини власника квартири № 29, яка розташована на 8-му поверсі цього ж будинку - відповідача по справі, який добровільно відшкодувати шкоду не бажає, не дивлячись на неодноразові звернення позивача. Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету по питанням житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76 уповноваженими особами ТОВ "Житлові Мережі" було складено акт, відповідно до якого затоплення приміщення позивача сталося в результаті прориву сушки для рушників в квартирі [ADDRESS]. Також в цьому акті зазначено, що в результаті залиття завдано шкоду, в тому числі і майну позивача. При детальному дослідженні наслідків залиття офісного приміщення позивача було встановлено, що внаслідок залиття було пошкоджено стелі, лакофарбове покриття стін та стелі та міжкімнатні двері. Згідно висновку спеціаліста № 02/02 від 01.02.2016 року вартість проведення ремонту належного позивачу приміщення складає 40 498 грн. Оскільки відповідач не виконав обов"язки по утриманню належної йому на праві власності квартири, що призвело до пошкодження майна позивача, він просив стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 40 498 грн. та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] повністю підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити. Додатково представник позивача пояснив, що внаслідок неналежного утримання та експлуатації сантехнічного обладнання стався прорив сушки для рушників в квартирі відповідача, що відображено у акті від 14.12.2015 року, тому саме відповідач має нести цивільну відповідальність за наслідки залиття. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечував та пояснив судові, що позивачем не доведено, що залиття сталася з вини відповідача, оскільки не встановлено причини прориву сушки для рушників, не взято до уваги, що прорив міг статися, в тому числі з вини житлово-експлуатаційного об"єднання, яке здійснює технічне обслуговування будинку. Акт про залиття від 14 грудня 2015 року складався не в присутності відповідача, відомостей про те, що квартира № 29 була оглянута комісією також не мстить. Крім того, представник відповідача пояснив, що розрахунок спеціаліста не може бути визнано судом допустимим доказом, оскільки у відповідності до вимог ст. 7 Закону України "Про оціночну діяльність" оцінка мала бути здійснена суб"єктом оціночної діяльності, яким не є особа, яка склала розрахунок. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечував та пояснив, що позивачем та його представником в судовому засіданні не доведено, що відповідач неналежно експлуатував сантехнічне обладнання, не взято до уваги обов"язкок експлуатаційної компанії утримувати інженерно-будівельні та комунікаційні мережі у належному технічному стані. Представник третьої особи - ТОВ "Житлові мережі" в судове засідання не з"явився з невідомих причин, належним чином був повідомлений про дату та місце судового засідання, про причину неявки суд не сповістив. Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні Товариству з обмеженою відповідальністю "Мікант" на праві власності належать нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-5, 1-6, 1/2 частина № 1-42а, 1/2 частина № 1-43, 2-го поверху № 2-2-:-2-15, 2-17-:-2-25 загальною площею 661,4 кв. м. в будинку літ. "А-10-18", яки1 знаходиться в м. Харкові по пров. Банному № 1, на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 18 квітня 2001 року між ТОВ "Батріс" та ТОВ "Мікант", та посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за р. № 242 / а. с. 16-18/. Вказані приміщення розташовані на 1-му та 2-му поверхах у багатоповерховому будинку та використовуються позивачем для здійснення підприємницької діяльності / а. с. 6-15/. Квартира [ADDRESS] належить відповідачу [PERSON] Харджінджеру на підставі договору купівлі-продажу від 14 лютого 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу за р. № 215 / а. с. 38-39, 66-67/. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Сулу України № 6 від 27.03.1992 року з наступними змінами та доповненнями "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" визначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяла особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв"язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до акту, складеного 14 грудня 2015 року, комісія у складі майстра [PERSON], слюсаря-сантехніка [PERSON] та оператора котельної [PERSON] провела роботу з виходом на місце за адресою пров. Банний №1, 1-й під"їзд, квартири : № 3а, 4, 5, 8а, 9, 10, 13а, 14, 15, 18а, 20, 23а, 24, 25 та офісного приміщення [PERSON]. Комісією встановлено, що в 4 год. 30 хв. 14.12.2015 року внаслідок прориву сушки для рушників в квартирі 29 затоплені квартири № 3а, 4, 5, 8а, 9, 10, 13а, 14, 15, 18а, 20, 23а, 24, 25, а також офісне приміщення [PERSON]. У цих квартирах стояла вода, намокли шпалери, двері, паркет, розривалися плафони . У офісі впали навесні стелі, мокрі стіни, двері. Шкода, спричинена затопленням, буде нарахована після повного висихання. До акту будуть додані заяви власників усіх постраждалих квартир / а. с. 65/. Як вбачається з даного акту його складено без участі відповідача [PERSON] Харджіндера, а також в акті відсутні відомості, що комісія відвідала безпосередньо квартиру № 29 та встановила причину залиття саме після обстеження сантехнічного обладнання вказаної квартири. Згідно наданого позивачем розрахунку проведення ремонтно-відновлювальних робіт № 02/02 від 01.02.2016 року, складеного [PERSON], було визначено, що вартість робіт з ремонту стін, стелі, придбання необхідних будівельних матеріалів, а також заміни дверей складає 40 498 грн. / а. с. 19-20/. При цьому вказаною особою зазначено, що стіни було пошкоджено на площі 45,76 кв. м., стелі - 14, 8 м. та 14,8 м., та необхідно встановити 3 нових двері. Однак доказів того, що внаслідок залиття було пошкоджено майно позивача саме на такій площі, а також відомостей, які саме приміщення було пошкоджено, позивачем судові не надано. В судовому засіданні представник позивача підтвердив, що, крім акту від 14.12.2015 року, в тому числі акту огляду належного позивачу приміщення із зазначенням кількості та якості пошкодженого майна, не складалося. Також суд звертає увагу, що в акті від 14.12. 2015 року зазначено, що внаслідок о залиття пошкоджено "офісне приміщення [PERSON]". З наданої позивачем виписки з Єдиного Держаного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що керівником ТОВ "Мікант" є [PERSON], доказів щодо належності ТОВ особі на прізвище [PERSON] судові не надано. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, при розгляді спору позивачем ТОВ "Мікант" не доведено судові, що саме цьому товариству спричинено шкоду внаслідок пошкодження належного йому майна, не надано доказів щодо спричинення шкоди в розмірі 40498 грн., оскільки будь-які відомості щодо площі залитих приміщень, їх конкретного розташування (враховуючи загальну площу належних позивачу приміщень) судові не надано. Крім того, суд критично ставиться до акту про залиття від 14.12.2015року, наданого позивачем у якості доказу спричинення шкоди, оскільки, як зазначав суд, його складено без участі відповідача та без огляду належної йому квартири, що позбавляє суд можливості однозначно визначити вину відповідача у неналежній експлуатації сантехнічного обладнання та встановити причинний зв"язок між його діями та спричиненням позивачу матеріальної шкоди. Тому суд приходить до висновку, що у зв"язку із недоведеністю вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди та стягнення з відповідача судового збору задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed