Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до умов кредитного договору № 1436 від 22 вересня 2008 року, укладеного між ВАТ «Держощадбанк», який був перейменований у ПАТ «Держощадбанк», в особі філії Болградського відділення № 6777 та [PERSON], банк надав останньому кредит у розмірі 18 000 гривен на строк 36 місяців зі строком остаточного повернення Кредиту не пізніше 22 вересня 2011 року на споживчі потреби, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 27% річних. У порушення вимог кредитного договору, що стосується своєчасного погашення заборгованості по кредиту та відсотків нарахованих за користування кредитом відповідач належним чином не виконав, в зв'язку з чим у нього, тобто відповідача [PERSON] перед позивачем, тобто ПАТ «Держощадбанк» станом на 09.12.2013 року виникла заборгованість по кредиту у розмірі 9171.90 грн. в тому числі: - прострочений основний борг по кредиту - 5918.16 грн.; - прострочені проценти за користування кредитом за період з 10.08.2012 року по 09.12.2013 року - 1527.02 грн.; - пеня згідно даних АБС "Барс Millenium" за період з 10.08.2012 року по 09.12.2013 року - 1726.72 грн. З метою забезпечення зобов'язання за зазначеним кредитним договором між ВАТ «Держощадбанк», який був перейменований у ПАТ «Держощадбанк», в особі філії Болградського відділення № 6777 та [PERSON] і [PERSON] було укладено 22 вересня 2008 року договори поруки. В зв'язку з невиконанням відповідачами взятих на себе зобов'язань за вказаним кредитним договором, позивач просить позов задовольнити, стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «Держощадбанк» суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 9171.90 грн. та суму судових витрат в рівних частках. Представник позивача підтримав позовні вимоги, наполягав на задоволенні у повному обсязі, надав пояснення з підстав зазначених в позові. Відповідачка [PERSON] визнала позовні вимоги частково. Не заперечувала факту укладання договору поруки, проте пояснила, що відповідач [PERSON] та [PERSON] є платоспроможними та мають можливість погасити заборгованість у повному обсязі. Просила звільнити її від поручительства, в зв'язку з закінченням строку дії кредитного договору та відповідно і договору поруки. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлявся згідно вимог чинного законодавства за адресою постійної реєстрації: [ADDRESS] (а.с.26, 27, 37-38). Відповідно до положень ст. 74 ЦПК України, судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик, судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідач [PERSON] до суду не прибув, причини неявки не повідомив. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи є відповідні докази (а.с.30, 36). Будь-яких заяв, пояснень заперечень на спростування доводів, викладених в позовній заяві до суду не надав. Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення та доводи прокурора та представника позивача, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлено, що 22 вересня 2011 року Відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», який був перейменований у ПАТ «Держощадбанк» та відповідач - [PERSON], уклали кредитний договір № 1436 на суму 18 000 гривен (п.1.1), зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 27 % річних (п.1.1) на строк 36 місяців, зі строком остаточного повернення не пізніше 22.09.2011 року (п.1.2) на споживчі потреби (а.с.4-9). За умовами кредитного договору (п.1.6) відповідач зобов'язалася здійснювати погашення кредиту та сплачувати проценти до 22 числа кожного місяця, починаючи з наступного місяця після отримання кредиту ануїтетними платежами в сумі 500.00 грн., шляхом внесення готівки до каси Банку або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків відкритих в ВАТ «Ощадбанк». Позивач зі свого боку умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надав відповідачу кошти у сумі 18 000 гривен. Проте Відповідач, який є Позичальником за кредитним договором, свої зобов'язання щодо повернення кредиту згідно умов договору, погашення та сплати відсотків за користування коштами належним чином не виконав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається. Стороною позивача наданий розрахунок заборгованості по кредитному договору (6-9). Вимогам ст. 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вимогами ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Стаття 1049 ЦК України закріплює обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановленні договором. Відповідно до вимог ст. 1050 ч. 2 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів за договором позики. Відповідачем [PERSON] не надано суду об'єктивних доказів щодо неправильності розрахунку розміру заборгованості за договором кредиту чи то будь-яких інших заперечень та доказів на спростування доводів, викладених в позовній заяві. Суд визнає правильним представлений ПАД «Ощадбанк» розрахунок суми і періоду заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором №1436 від 22.09.2008 року, здійснений станом на 09 грудня 2013 року (а.с.16). З огляду на наведене суд дійшов висновку, що відповідачем [PERSON] порушуються умови укладеного договору з своєчасного повернення суми кредиту та сплаті відсотків за користування ним, унаслідок чого утворилась заборгованість. Позичальник, тобто відповідач [PERSON] не довів, що порушення ним умов договору сталося внаслідок випадку або не переробної сили (ст. 617 ЦК України). В зв'язку з невиконанням відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором у нього утворилась заборгованість перед банком, яка станом на 9 грудня 2013 року складає 9171.90 грн., а саме: - прострочений основний борг по кредиту - 5918.16 грн.; - прострочені проценти за користування кредитом за період з 10.08.2012 року по 09.12.2013 року - 1527.02 грн.; - пеня згідно даних АБС "Барс Millenium" за період з 10.08.2012 року по 09.12.2013 року - 1726.72 грн. Грошовим зобов'язанням вважається зобов'язання, змістом якого є сплата боржником грошей. Правила даної статті розповсюджуються на будь-які грошові зобов'язання. Частина 1 статті встановлює виключення із загального правила про припинення зобов'язання у зв'язку із неможливістю його виконання (ст. 607 ЦК). Оскільки грошові кошти є родовими речами, неможливість виконання такого зобов'язання (наприклад, внаслідок відсутності у боржника грошей), не звільняє його від відповідальності. Тобто в будь-якому випадку боржник зобов'язаний відшкодувати кредиторові завдані збитки, сплатити неустойку та нести інші наслідки, передбачені зазначеною статтею. У зв'язку з наведеним, суд вважає, що позовні вимоги у частині стягнення суми заборгованості за кредитним договором № 1436 від 22.09.2008 року з відповідача [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. Щодо стягнення суми заборгованості за кредитним договором з солідарно відповідачів [PERSON] та [PERSON] суд вважає, що в цій частині вимоги позивача задоволенню не підлягають з наступних підстав. Встановлено, що в якості забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань перед позивачем за кредитним договором, між відповідачем [PERSON] з однієї сторони, позивачем ВАТ «Держощадбанк», який був перейменований у ПАТ «Держощадбанк» з другої сторони та відповідачем [PERSON] з третьої сторони - був укладений 22 вересня 2008 року договір поруки. Згідно умов цього договору, [PERSON] надала поруку перед кредитором ВАТ «Держощадбанк» за виконання [PERSON] своїх обов'язків за кредитним договором № 1436 від 22.09.2008 року, згідно якого Кредитор надав Боржнику кредит у сумі 18 000 гривен, а Боржник зобов'язався: повернути кредит в строк до 22.09.2011 року, сплачувати за його користування 27 % річних в дату сплати процентів, якою є 22 число кожного місяця, а у випадку порушення строків повернення кредиту - сплачувати штраф в розмірі 3 % від суми несплаченого платежу (а.с.13-15). Відповідачка [PERSON]. зобов'язалася перед ВАТ «Держощадбанк» відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання [PERSON] своїх зобов'язань по укладеному ним з позивачем кредитному договору, доки всі зобов'язання не будуть виконані повністю (п.3.2 договору поруки). Тоді ж, аналогічний договір поруки було укладено між відповідачем [PERSON] з однієї сторони, позивачем ВАТ "Держощадбанк" в особі філії Болградське відділення № 6777 "Держощадбанк" з другої сторони та відповідачем [PERSON] з третьої сторони, за умовами якого [PERSON] зобов'язався відповідати солідарно в повному обсязі за повне та своєчасне виконання позичальником його боргових зобов'язань, а саме: зобов'язань щодо повернення основної суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, сплати пені та штрафних санкцій (а.с.10-11). Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою; боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя, а відповідно до ч. 2 цієї статті поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки, а тому борг підлягає стягненню солідарно з відповідачів. Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Аналогічне роз'янення міститься в п.24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України). З договорів поруки б/н від 22.09.2008 року вбачається, що п.4.2 визначено, що порука припиняється, якщо Кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання Зобов'язань за Кредитним договором № 1436 від 22.08.2008 року не пред'явить вимоги до Поручителя. Строк остаточного повернення кредиту сплив 22 вересня 2011 року (п.1.2 кредитного договору). Протягом шести місяців, як передбачено ст. 559 ЦК України, кредитор не пред'явив вимоги до поручителів. За таких обставин у ПАТ «Ощадбанк» виникло право пред'явити вимогу до поручителів про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 22 вересня 2011 року, протягом наступних шести місяців. Таку вимогу до поручителів [PERSON] та [PERSON] банк раніше не пред'являв, лише 15 січня 2014 року пред'явив цивільний позов, тобто вже після спливу встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України - шестимісячного строку. Зазначене було підтверджено представником в судовому засіданні та до цивільного позову не було додано жодного доказу на виконання вимог ст. 559 ЦК України. Тому позовні вимоги в цій частині є безпідставними. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд ухвалює рішення на користь позивача, то відповідно позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, а саме судового збору у розмірі 229.40 гривен також підлягають задоволенню.

Outcome: partial