Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

1. Зміст доводів пред`явленого позову. У червні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом та посилається на те, що 09 квітня 2021 року вона подала звернення-претензію до обслуговуючого кооперативу "Садівниче товариство "Парус" (далі - ОК "СТ "Парус") в особі голови правління Веремєєва В.В. щодо досудового врегулювання спірних відносин. Позивач просила розглянути питання про внесення відповідних доповнень/змін до протоколу №117 від 25.08.2018 ОК "СТ "Парус", зобов`язувала ОК "СТ "Парус" розглянути претензію щодо досудового врегулювання спору, невідкладно вжити заходів щодо усунення порушень охоронюваних прав та свобод [PERSON] . Однак ОК "СТ "Парус" в порушення вимог Конституції України, Законів України "Про звернення громадян", "Про інформацію" відповідь на звернення-претензію від 09.04.2021 не надав, порушені позивачем питання не вирішив. Тому позивач звернулася за захистом своїх прав до суду, та просить визнати противними дії ОК "СТ "Парус" в особі голови правління Веремєєва В.В., що виявилися у ненаданні [PERSON] відповіді на звернення-претензію від 09.04.2021 з порушених питань, що запитувалися; зобов`язати ОК "СТ "Парус" в особі голови правління Веремєєва В.В. розглянути звернення-претензію від 09.04.2021 в повному обсязі з порушених у ньому питань та надати письмову відповідь протягом 10 робочих днів із дня набрання чинності рішенням суду [PERSON] ; стягнути понесені позивачем судові витрати. 2. Інформація про рух цивільної справи. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 червня 2021 року було залишено позовну заяву без руху (а.с.15-16). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 липня 2021 року було відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження, та справу призначено до судового засідання (а.с.29). 19 серпня 2021 року на адресу суду надійшов відзив від ОК "СТ "Парус", в якому відповідач просив у задоволенні позовних вимог позивача відмовити повністю. Так, ОК "СТ "Парус" звернення згідно Закону України "Про звернення громадян" ніколи не отримувало, тому відповіді не надало та не мало можливості надати. До позовної заяви не додано жодного доказу про направлення позивачем на офіційну юридичну адресу відповідача будь-яких звернень згідно Закону України "Про звернення громадян", та відповідно про отримання їх відповідачем. Крім того, претензія від 09.04.2021 не відповідає за своїм змістом жодному з видів звернень громадян, а є засобом досудового врегулювання спору. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 серпня 2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, було визнано обов`язковою явку позивача (а.с.42). У судовому засіданні позивач підтримує позов та наполягає на його задоволенні. Зазначає, що звернення-претензію надіслала на месенждер "Вайбер" на телефон голови правління Веремєєва В.В . Відомості про номер телефону містяться у відкритому доступі в ЄДР. Також один екземпляр звернення-претензії [PERSON] залишила на охороні ОК "СТ "Парус". Поштою звернення-претензію не направляла. Представник відповідача адвокат Чирва О.В. заперечує проти задоволення позову. 3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. У якості доказів, наданих позивачем разом з поданням позовної заяви надано - претензію щодо досудового врегулювання спору від 09.04.2021 та витяг з ЄДР щодо ОК "СТ "Парус". Претензія щодо досудового врегулювання спору (а.с.7-10) містить опис порушених, на думку позивача, прав зі сторони відповідача, та прохання розглянути питання про внесення відповідних доповнень/змін до протоколу №117 від 25.08.2018 ОК "СТ "Парус". З витягу з ЄДР щодо ОК "СТ "Парус" (а.с.11) вбачається, що його керівником є Веремєєв В.В. , адреса: 08354, Київська область, Бориспільський район, село Кийлів, зазначено номер телефону для зв`язку з ОК "СТ "Парус". Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про звернення громадян". 4. Норми права та стала судова практика, якими керується суд при вирішенні спору. Відповідно до статті 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Статтею 1 Закону України "Про звернення громадян" визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Відповідно до ч.3 Закону України "Про звернення громадян" під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Згідно з ст.5 Закону України "Про звернення громадян" письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення). У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається. Звернення, оформлене без дотримання зазначених вимог, повертається заявнику з відповідними роз`ясненнями не пізніш як через десять днів від дня його надходження, крім випадків, передбачених частиною першою статті 7 цього Закону. Звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду (абз.1 ст.7 Закону України "Про звернення громадян"). Порядок розгляду заяв (клопотань) визначено, зокрема, в статті 15 зазначеного Закону, відповідно до якої, органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. Відповідно до ст.16 ЦПК України сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом. Особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову. У Рішенні Конституційного Суду України № 15-рп/2002 від 09 липня 2002 року у справі № 1-2/2002 за конституційним зверненням Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Кампус Коттон клаб» щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 124 Конституції України (справа про досудове врегулювання спорів) зазначено: "Обов`язкове досудове врегулювання спорів, яке виключає можливість прийняття позовної заяви до розгляду і здійснення за нею правосуддя, порушує право особи на судовий захист. Можливість використання суб`єктами правовідносин досудового врегулювання спорів може бути додатковим засобом правового захисту, який держава надає учасникам певних правовідносин, що не суперечить принципу здійснення правосуддя виключно судом. Виходячи з необхідності підвищення рівня правового захисту держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов`язком особи, яка потребує такого захисту. Право на судовий захист не позбавляє суб`єктів правовідносин можливості досудового врегулювання спорів. Це може бути передбачено цивільно-правовим договором, коли суб`єкти правовідносин добровільно обирають засіб захисту їхніх прав. Досудове врегулювання спору може мати місце також за волевиявленням кожного з учасників правовідносин і за відсутності у договорі застереження щодо такого врегулювання спору. Таким чином, обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Встановлення законом обов`язкового досудового врегулювання спору обмежує можливість реалізації права на судовий захист". Згідно з ч.ч. 1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (ч.2 ст.83 ЦПК України). Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. 5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Позивач не подала жодного доказу, що свідчив би про направлення претензії відповідачу у передбачений законом спосіб. Такими способами могли бути надсилання поштою або передача особисто з рук в руки з відміткою про отримання звернення, надіслання з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення). Не надано доказів і отримання претензії відповідачем, а відтак у відповідача не виникло обов`язку розглянути таку претензію. Суд критично відноситься до пояснень позивача, що вона направила таку претензію на месенджер "Вайбер" на номер телефону, що належить голові правління Веремєєва В.В. , оскільки такий спосіб направлення документів не передбачений Законом України "Про звернення громадян". Представник відповідача Чирва О.В. стверджує, що ОК "СТ "Парус" взагалі не отримувало претензію від [PERSON] , доказів зворотнього суду не надано. Як вбачається зі змісту претензії, вона не містить ознак жодного з видів звернень, передбачених Законом України "Про звернення громадян". Вказаний документ має назву "Претензія щодо досудового врегулювання спору", по тексту претензії немає жодного посилання на Закони України "Про звернення громадян", "Про інформацію". У кінці претензії, позивач зазначила: "...зобов`язую розглянути претензію щодо досудового врегулювання спору, невідкладно вжити заходів щодо усунення порушень моїх охоронюваних прав та свобод як громадянки України. Залишаю за собою право звернутись до суду за захистом своїх прав у разі не вирішення, порушених у претензії питань". Таким чином, вказана претензія є заходом, який позивач вжила щодо досудового врегулювання спору, який виник між нею та ОК "СТ "Парус", однак не є зверненням в розумінні Закону України "Про звернення громадян". Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи. Разом з тим позивач не надав суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів в обґрунтування заявлених позовних вимог. За таких обставин, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю позовних вимог. 6. Судові витрати. Згідно з ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з відмовою в позові судові витрати, понесені позивачем, належить покласти на позивача.

Outcome: dismissed