Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

07 квітня 2014 року [PERSON]заявив позов до відповідача - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Першотравенську Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що він 22 лютого 2004 року при виконанні трудових обов»язків прохідника філії ВАТ ДХК «Павлоградвугілля» шахта «Ювілейна» ,правонаступником якої є ПАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля» працюючи в підземних,тяжких,небезпечних умовах праці отримав виробничу травму,зокрема закриту черепно-мозкову травму,струс головного мозку,забій шийного відділення хребта згідно акту про нещасний випадок № 13 12.03.2004 року. За висновком первинної МСЕК від 25 серпня 2004 року йому було встановлено 20% стійкої втрати професійної працездатності від травми з послідуючим щорічними переоглядами 20.10.2005 року та 25.09.2006 року з встановленням 20% стійкої втрати профепрацездатності.За висновком МСЕК від 24.10.2007 року йому було встановлено 2 група інвалідності та 80% стійкої втрати профпрацездатності з послідуючими щорічними переоглядами з тієї ж травми з встановленням 2 групи інвалідності та 80% стійкої втрати професійної працездатності по 01 листопада 2014 року Поскільки він є застрахованою особою відповідно до Закону України»Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,які спричинили втрату працездатності»,згідно із ст.21 п.1 «е» 28 ч.3 вказаного Закону в обов»язки відповідача входить своєчасне та в повному обсязі відшкодування шкоди,заподіяної працівникову внаслідок ушкодження його здоров"я в вигляді страхової виплати в відшкодування моральної шкоди за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому. Позивач вважає,що факт заподіяння йому моральної шкоди наявний,оскільки:він частково на 20% первинно та з 2007 року на 80% втратив професійну працездатність в працездатному віці від травми згідно акту про нещасний випадок № 13 від 12.03.2004 року ,він став інвалідом 2 групи,в нього пошкоджено голову,головний мозок,хребет,що спричиняє йому фізичні та моральні страждання,він відчуває незручності в повсякденному житті ,змушений терпіти фізичні болі та моральні страждання ,відчувати себе неповноцінною людиною як вдома так і перед сторонніми людьми. Всі вказані ним факти та обставини призводять до значних моральних страждань та переживань,значним чином змінили ритм та порядок його життя,порушили його нормальні життєві зв»язки , для чого він повинен прикладати значні додаткові зусилля для продовження свого життя. Позивач оцінює свою моральну шкоду в 50 000гривень,які просить стягнути на його користь з відповідача. Позивач в судове засідання не з»явився ,подав заяву про слухання справи у його відсутність,позовні вимоги підтримує у повному обсязі.. Представник відповідача ВВД ФССНВУ в місті Першотравенську позовні вимоги не визнала, так як вони не законні, необґрунтовані та не підлягають задоволенню, оскільки позивач пропустив строк позовної давності для захисту свого права,20 березня 2007 року набрав чинності Закон України „Про внесення змін до Закон України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності", яким були виключенні статті Закону стосовно обов'язку відшкодування Фондом моральної шкоди. Відповідно до рішення Конституційного суду України від 08 жовтня 2008 року № 20-рп/2008 вказані зміни визнані конституційними,оскільки громадяни,які постраждали від нещасного випадку на виробництві чи внаслідок професійного захворювання,відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України,мають право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу/роботодавця/. Відділення ВД ФССНВУ в м. Першотравенську позивачеві виплачено одноразову допомогу, провадиться виплата щомісячних страхових сум, також відшкодовують витрати на медикаментозне та санаторно - курортне лікування. Доказів спричинення моральної шкоди позивач не надав,висновок МСЕК з цього приводу відсутній,позивач пропустив встановлений законом строк для звернення до суду. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року в аспекті конституційного звернення положення частини 3 статті 34 Закони України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності" слід розуміти як визначення порядку, процедури та розмірів відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків моральної (немайнової) шкоди, спричиненої умови виробництва, в окремому випадку - тільки в випадку відсутності втрати потерпілим професійної працездатності. Вказане положення не виключає обов'язку Фонду відшкодовувати моральну шкоду, спричинену умовами виробництва, в інших випадках, коли здійснення права застрахованих на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, спричиненої умовами виробництва, повинно забезпечуватись Фондом на підставі ст.ст. 1,5,6,13,21 та частини 3 ст.28 цього Закону всім потерпілим, в тому числі в випадку тимчасової, стійкої або повної втрати професійної працездатності. Поясненнями представника відповідача, матеріалами справи встановлено, що [PERSON] 22 лютого 2004 року при виконанні трудових обов»язків прохідника філії ВАТ ДХК «Павлоградвугілля» шахта «Ювілейна» ,правонаступником якої є ПАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля» працюючи в підземних,тяжких,небезпечних умовах праці отримав виробничу травму,зокрема закриту черепно-мозкову травму,струс головного мозку,забій шийного відділення хребта згідно акту про нещасний випадок № 13 12.03.2004 року. За висновком первинної МСЕК від 25 серпня 2004 року йому було встановлено 20% стійкої втрати професійної працездатності від травми з послідуючим щорічними переоглядами 20.10.2005 року та 25.09.2006 року з встановленням 20% стійкої втрати профепрацездатності.За висновком МСЕК від 24.10.2007 року йому було встановлено 2 група інвалідності та 80% стійкої втрати профпрацездатності з послідуючими щорічними переоглядами з тієї ж травми з встановленням 2 групи інвалідності та 80% стійкої втрати професійної працездатності по 01 листопада 2014 року. Поскільки позивач є застрахованою особою відповідно до Закону України»Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,які спричинили втрату працездатності»,згідно із ст.21 п.1 «е» 28 ч.3 вказаного Закону в обов»язки відповідача входить своєчасне та в повному обсязі відшкодування шкоди,заподіяної працівникову внаслідок ушкодження його здоров"я в вигляді страхової виплати в відшкодування моральної шкоди за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому. Суд вважає,що факт заподіяння позивачу моральної шкоди наявний,оскільки:він частково на 20% первинно та з 2007 року на 80% втратив професійну працездатність в працездатному віці від травми згідно акту про нещасний випадок № 13 від 12.03.2004 року ,він став інвалідом 2 групи,в нього пошкоджено голову,головний мозок,хребет,що спричиняє йому фізичні та моральні страждання,він відчуває незручності в повсякденному житті ,змушений терпіти фізичні болі та моральні страждання ,відчувати себе неповноцінною людиною як вдома так і перед сторонніми людьми. Всі вказані ним факти та обставини призводять до значних моральних страждань та переживань,значним чином змінили ритм та порядок його життя,порушили його нормальні життєві зв»язки , для чого він повинен прикладати значні додаткові зусилля для продовження свого життя. Обговорюючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд враховує, характер та об'єм його фізичних, душевних, психічних страждань від одержаної травми,тривалість лікування, втрату можливості його повної трудової та соціальної реабілітації, що призвело до значних тяжких змін його життєвих зв'язків, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя, суд вважає, що в відшкодування моральної шкоди позивачу потрібно стягнути з належного відповідача у справі ВВД ФССНВУ у місті Першотравенську в межах заявлених ним позовних вимог в розмірі 8000 грн. за встановлені первинно від 25 .08.2004 року 20% та починаючи з 24.10.2007 року 80% стійкої втрати втрати професійної працездатності від травми згідно акту про нещасний випадок № 13 від 12.03.2004 року. Оскільки позивачем первинно втрачено 20% профпрацездатності по травмі згідно первинного висновку МСЕК від 25.08.2004 року , та починаючи з 24.10.2007 року втрачено 80% стійкої втрати профпрацездатності ,тобто висновок МСЕК з приводу травми, дата якого є датою страхового випадку, настає вже після 1 квітня 2001 року, тобто вже після введення в дію Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності", з урахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин характеру спричиненої моральної шкоди позивачу, та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути на його користь з належного відповідача у справі ВВД ФССНВУ у місті Першотравенську 8000грн. Посилання відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду за захистом свого цивільного права суд вважає безпідставним, так як у відповідність п. 6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 2003року, правила ЦК України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких встановлений законодавством, що діяв раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом. Враховуючи той факт, що ЦК України набрав чинності 1.01.2004 року (п.1 Прикінцевих та перехідних положень), а право щодо сплати відповідачем шкоди (у тому числі моральної) виникло у позивача з 25.08.2004 року (дата встановлення стійкої втрати працездатності в наслідок нещасного випадку, згідно ст. 40 Закону України №1105 - XIV), необхідно керуватися нормою ЦК України від 16.01.2003 року „Про позовну давність", відповідно до п.3 ч.1 ст.268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я, або смертю. Виходячи з того, що право на відшкодування моральної шкоди у позивача виникло з 25 серпня 2004 року, дія Закону України „Про внесення змін до Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності" , яким були виключені статті Закону стосовно обов'язку відшкодування Фондом моральної шкоди, який набрав чинності з 20 березня 2007 року та Закону України „Про державний бюджет на 2008 рік", яким внесені зміни в Закон України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності" що до припинення відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків моральної (немайнової) шкоди застрахованим і членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку з 1 січня 2008 року» на вимоги позивача не поширюється, посилання відповідача як на підставу відмови у задоволенні позовних вимог суд вважає необґрунтованими. Таким чином ,право на відшкодування моральної шкоди виникло у позивача ще до набуття чинності як Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік»,так і Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання ,які спричинили втрату працездатності». Враховуючи правову позицію Європейського суду з прав людини,висловлену в рішенні від 08 листопада 2005 року у справі «Кечко проти України»,суд бере до уваги те,що у випадках,коли з набуттям чинності певного закону,його нормами призупиняється дія положень закону,що був прийнятий раніше,до спірних правовідносин застосовується закон,що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. Згідно зі ст..58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі,крім випадків,коли вони пом»якшують або скасовують відповідальність особи. Також відповідно до частин 1,2 ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства не має зворотної дії у часі,крім випадків,коли він пом»якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Норми Закону України « Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,які спричинили втрату працездатності»передбачали відшкодування моральної шкоди застрахованим особам як страхову виплату,тому покладення на відділення Фонду обов»язку зі сплати такої страхової виплати не є цивільною відповідальністю зазначеного органу. За таких обставин ,суд вважає, встановлення позивачу стійкої втрати працездатності згідно висновку МСЕК від 25 серпня 2004 року слід кваліфікувати як страховий випадок за ст..13 зазначеного Закону,що тягне виникнення у позивача права,а у відповідача обов»язку за п.»е» п.1 ч.1 ст.21 цього Закону в редакції Закону від 16 червня 2005 року з виплати грошової суми за моральну шкоду в світлі тлумачення наданого рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року за № 1-рп/2004 у справі про відшкодування моральної шкоди відділенням Фонду. З врахуванням викладених обставин суд вбачає наявність спричинення позивачу моральної шкоди незалежно від наявності з цього приводу висновку МСЕК, яку повинен відшкодувати позивачу відповідач ВВД ФССНВУ у місті Першотравенську як одну із передбачених Законом України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності" страхових виплат. Вирішуючи питання про судові витрати у справі суд приходить до наступного: Як вбачається із матеріалів справи,позивачем при подачі позовної заяви не був сплачений судовий збір на підставі п.2 ст.5 Закону України «Про судовий збір» у зв»язку зі звільненням позивача від сплати судового збору за позовом про відшкодування шкоди,заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я. Відповідно до п.18 ст.5 Закону України «Про судовий збір» Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України також звільнений від сплати судового збору. Згідно другого речення ч.2 ст.88 ЦПК України якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат,вони компенсуються за рахунок держави у порядку,встановленому Кабінетом Міністрів України. З врахуванням викладеного судовий збір по даній справі у розмірі 243,60грн слід віднести за рахунок держави.

Outcome: approved