Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

16 березня 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Державного підприємства "Волиньвугілля" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. 17 квітня 2015 року [PERSON] подав до суду остаточні уточнення до позовної заяви про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Свої вимоги обґрунтовує тим, що працював електрослюсарем підземним у ВП "Шахтоуправління "Нововолинське" ДП "Волиньвугілля". 31 серпня 2014 року був звільнений з вищевказаного підприємства за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України у зв'язку з виходом на пенсію. При звільненні з роботи йому належало до виплати 33112,41 грн., які йому оплатило підприємство лише частинами протягом вересня 2014 року, решту боргу 29 вересня 2014 року, а не у день звільнення. Оскільки ДП "Волиньвугілля" на момент звільнення не провело з ним повного розрахунку, тому сума середнього заробітку, який відповідач зобов'язаний сплатити на його користь за час затримки розрахунку при звільненні складає 5564,00 грн. Просить стягнути з відповідача в свою користь 5564,00 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.09.2014 року по 26.09.2014 року включно (останній робочий день, що передує дню виплати заборгованості повністю) тобто за 20 робочих днів, виходячи із розрахунку: 278,20 грн. (розмір середньоденного заробітку згідно довідки роботодавця) х 20 робочих днів затримки розрахунку). В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, подав до суду письмову заяву, просив справу розглядати у його відсутності (а.с.27), його інтереси у суді представляє адвокат Середа О.В. (а.с.6). Представник позивача Середа О.В. в судове засідання не з'явилась, подала до суду письмову заяву, просила справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги [PERSON] до ДП "Волиньвугілля" про стягнення в його користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені підтримує повністю, просить позов задоволити (а.с.34). Представник відповідача Марчук Н.Є. в судове засідання не з'явилася, подала до суду письмову заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутності, позов не визнає з тих підстав, що затримка розрахунку при звільнені виникла із-за відсутності державного фінансування ДП "Волиньвугілля" (а.с.35). Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов є підставним і підлягає до задоволення. Із копії трудової книжки [PERSON] вбачається, що він працював у ВП "Шахтоуправління "Нововолинське" ДП "Волиньвугілля" на посаді електрослюсаря підземного, 31.08.2014 року звільнений з роботи за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України у зв'язку з виходом на пенсію (а.с.3). Із довідки ДП "Волиньвугілля" від 18.02.2015 року №335 слідує, що середньоденна заробітна плата [PERSON] становила 278,20 грн. (а.с.4). Судом встановлено, що при звільненні з роботи - 31.08.2014 року позивачу [PERSON] до виплати належало 33112,41 грн., які йому були виплачені по мірі поступлення коштів до 29.09.2014 року (довідка ДП "Волиньвугілля" №334/14 від 18.02.2015р. - а.с.5). Згідно копії листа Міністерства соціальної політики України від 04.09.2013 року №9884/0/14-13/13 визначена норма тривалості робочого часу на 2014 рік (а.с.23-24). Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, проводиться в день звільнення, або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок, є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Згідно п.8 Постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року "Про затвердження Порядку обчислення середньоденної заробітної плати" нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці, проводяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Таким чином, через не проведення відповідачем розрахунку з [PERSON] у день звільнення належить виплатити йому середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а саме з 01 вересня 2014 року (наступного робочого дня після звільнення) по 26 вересня 2014 року (останній робочий день, що передує дню виплати заборгованості по заробітній платі повністю) виходячи із розрахунку: 278,20 (середньоденна заробітна плата) x 20 (робочі дні затримки розрахунку) = 5564,00 грн. Враховуючи наведені обставини, суд стягує з відповідача Державного підприємства "Волиньвугілля" в користь [PERSON] 5564,00 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені за період з 01 вересня 2014 року по 26 вересня 2014 року включно. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з ДП "Волиньвугілля" в дохід держави 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved