Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою мотивуючи її тим, що 25.05.2007року [PERSON] булонадано кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 31 620дол.США строком до 24.05.2017року зі сплатою 13,75% річних. В забезпечення належного виконання [PERSON] умов кредитного договору було укладено договори поруки від 24.05.2007року з [PERSON]та [PERSON], які взяли на себе зобов»язання перед банком відповідати по зобов»язанням [PERSON] Однак, [PERSON] належно не виконуються умови кредитного договору, а саме не здійснюється щомісячна сплата кредиту, в зв'язку з чим станом на 30.01.2015р. заборгованість по кредиту становить 24 229,38 дол. США (391 493,89 грн.),з яких прострочена сума боргу складає 621,15 дол. США (10 036,43 грн.), а тому позивач просить суд достроково стягнути з відповідачів заборгованість за кредитом, відсотками та пеню. Представник позивача, згідно довіреності в справі, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Представник відповідачів, згідно довіреності в справі, в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не визнав дострокове стягнення кредитних коштів з [PERSON], стягнення боргу з поручителів [PERSON] і [PERSON], зазначивши, що порука припинена, просив зменшити нараховану суму пені. Заслухавши пояснення сторін по даній справі, оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку що позов підлягає до часткового задоволення. Так, в судовому засіданні було встановлено,що Публічне акціонерне товариство "РайффайзенБанк Аваль" є правонаступником відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»,відповідно до п. 1.3. Статуту, що зареєстрований 06.06.2012р. Відповідно до Кредитного договору № 014/10-01/82/8884 від 25.05.2007 року ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» було надано громадянину [PERSON] кредит у вигляді невідновлюваної кредитної лінії злімітом 31 620,00 дол. США,строком до 24.05.2017року зі сплатою 13,75 % річних, а позичальник зобов'язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, а також, виконати всі інші зобов'язанняв порядку та строки, визначені договором. Надання кредитних коштів проводилося згідно вимог ст. 3.2 кредитного договору шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. Встановлено, що Додатковою угодою №1 від 24.03.2009 року до кредитного договору кредитор та позичальник погодились змінити п.1.2 кредитного договору, збільшивши строк кредиту до 24.05.2027 року виклавши графік погашення кредиту в новій редакції відповідно до додатку№1,2 до додаткової угоди №1. Додатковою угодою №2 від 23.09.2010 року до кредитного договору з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України кредитор та позичальник погодились врегулювати заборгованість позичальника за кредитним договором, строк сплати якої настав, виклавши графік погашення кредиту та інших платежів за кредитними договором, а також розрахунок сукупної вартості кредиту в новій редакції в Додатках№1,2 до додаткової угоди №2 від.23.09.2010 року. Додатковою угодою №014/10-01/82/8884/81-1-0-00/632 від 09.08.2012 року до кредитного договору кредитор та позичальник дійшли згоди про зміну умов кредиту, визначених кредитним договором, а сааме збільшити строк кредиту до «24» червня 2027 року виклавши графікпогашення кредиту та інших платежів за Кредитними договором, а також розрахунок сукупної вартості Кредиту в новій редакції в Додатках№1,2 до додаткової угоди від 09.08.2012 року. Отже, з наведеного слідує, що [PERSON] зобов'язався щомісячно повертати кредитні кошти згідно графіку погашення та здійснити остаточне погашення кредиту не пізніше «24» червня 2027р. Крім того, [PERSON] зобов'язався щомісячно сплачувати банку відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 13,75% річних. Однак, встановленим є те, що [PERSON] не виконує вищезазначені умови, а саме не здійснює щомісячно сплату кредиту, не виконує умови щодо сплати відсотків та пені, в зв'язку з чим станом на 30.01.2015р. заборгованість по кредиту становить 24 229,38 дол. США, заборгованість по сплаті відсотків становить 1845,38 дол. СШАта позивачем нарахована пеня за несвоєчасну сплату кредиту та погашення відсотків, становить 2 340,20 дол. США (37 812,52 гривень). Встановленим є те, що в забезпечення належного виконання [PERSON] умов кредитного договору,було укладено договір поруки №014/10-01/82/8884/1 від 24.05.2007 року, згідно якого [PERSON] виступив поручителем [PERSON] і взяв на себе зобов'язання перед банком ПАТ "РБ Аваль" відповідати по зобов'язанням [PERSON], що виникають з умов кредитного договору, в повному обсязі цих зобов'язань, Також, в забезпечення належного виконання [PERSON], умов зазначеного кредитного договору було укладено договір поруки №014/10-01/82/8884/2 від 24.05.2007 року, згідно якого [PERSON] виступив поручителем [PERSON] і взяв на себе зобов'язання перед банком ПАТ "РБ Аваль" відповідати по зобов'язанням [PERSON], що виникають з умов кредитного договору, в повному обсязі цих зобов'язань. При вирішенні даного спору, суд виходить з наступного. Згідно статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язанавчинити на користьдругоїсторони (кредитора) певнудію (передатимайно, виконати роботу, надатипослугу, сплатитигрошітощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Частиною 1 статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вимогами договору. Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.610 Цивільного кодексу Українипорушеннямзобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). На підставі пункту 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідностатті 625 ЦК Україниборжник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Крім того, частиною другою статті 1050 ЦК встановлено, що коли договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому. Також, відповідно до ст. 611, 615 ЦК України у випадку порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно ч.1 ст. 554 ЦК України у разі порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Представник відповідачів, заперечуючи позов, вказав, що оскільки позивач не повідомив поручителів про укладення Додаткової угоди №1 до кредитного договору від 25.05.2007 року, якою було змінено строк кредитування з 24.05.2017 року на 24.05.2027 р., тобто, було збільшено розмір відповідальності поручителів, - то на підставі ч.1 ст. 559 ЦК України порука є припиненою. Однак, суд не може погодитися з такою позицією представника відповідачів, оскільки, як було встановлено судом, поручителі [PERSON] і [PERSON] були повідомлені про укладення Додаткової угоди № 2 від 23.09.2010 року до кредитного договору де був викладеноновий графік погашення кредиту та інших платежів за кредитними договором, а також розрахунок сукупної вартості кредиту в новій редакції в Додатках №1,2 до цієї додаткової угоди № 2. Тобто, є безпідставне твердження, що поручителі не були повідомлені і не надали згоди при зміні зобов'язання 24.03.2009 року, оскільки встановлено, що вони особисто під підпис погодили зміни пізніше - 23.09.2010 року при укладенні додаткової угоди №2 і ці зміни стосувалися, як основного кредитного договору так і додаткової угоди №1. Також, суд вважає, що позивачем не пропущений строк пред'явлення вимоги до поручителів, оскільки встановленим є те, що позичальник востаннє здійснював платіж за кредитним договором 07.11.2014 року. Дійсно, порушення графіку здійснення платежів почалося з вересня 2013 року, хоча можливо, послідкувати, що 15.06.2013 року була здійснена переплата за кредитом, тобто оплата позичальником наперед, що теж є порушенням графіку платежів. З даного слідує, що з вересня 2013 року відбувалося лише часткове порушення сплати заборгованості за кредитом, а в листопаді було, взагалі, припинено виконання позичальником своїх зобов'язань за вказаним кредитним договором, а тому суд вважає, що шестимісячний строк пред'явлення вимоги до поручителів розпочав свій перебіг не з жовтня 2013 року, а з грудня 2014 року, а тому порука не є припиненою з наведених підстав. Щодо заперечень представника відповідача про дострокове стягнення заборгованості за кредитом в сумі 612,15 доларів США та заборгованості по відсоткам в сумі 1854,38 доларів США з підстав відсутності вимоги про таке дострокове погашення кредиту, суд вважає, дані заперечення безпідставними, оскільки представником позивача надано підтвердження про направлення такої вимоги всім відповідачам та підтвердження про отриманням одним з поручителів цієї вимоги. Тобто, позивач не порушив умови кредитного договору (п.5.5) та направив вимогу про дострокове погашення і, лише, за минуванням 30 календарних днів з моменту надіслання такого листа-повідомлення, - кредитор звернувся до суду. Суд вважає, що підлягає до задоволення клопотання представника відповідачів про застосування ч.3 ст.551 ЦК України при вирішенні даної справи. Підстави цього клопотання викладені в письмовій заяві (а.с.97). Суд вважає, що збитки в розумінні ст.16 ЦК України, позивачу не завдані, оскільки позивач ставить питання про дострокове повернення кредиту. Отже, суд вважає за можливе зменшити розмір нарахованої відповідачам пені за прострочення строків виконання зобов'язання з 37 812,52грн. до 7812,52 грн. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав від 30.03.2012 р.за №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» істотними обставинами в розумінні ч.3 ст.551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але і інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Таким чином, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення та підлягає стягненню з відповідачів в солідарному порядку сума боргу 421311 грн. 20 коп. (заборгованість за кредитом та заборгованість по сплаті відсотків) та 7812,52 грн ( пеня). Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню солідарно на користь позивача сума судових витрат по справі, що складаються з суми сплачених коштів судового збору - 3654 грн., що підтверджено відповідним платіжним дорученням (а.с.5).

Outcome: partial