Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

05.06.2019 року до суду звернувся [PERSON] з заявою про встановлення факту постійного проживання особи на території України з 1994 року. В заяві заявник посилався на те, що він народився [INFO] в м. Єреван Республіки Вірменія, у серпні 1991 року його бабуся [PERSON] з його дідом [PERSON] придбали на території України в с. Рівнопілля Гуляйпільського району Запорізької області житловий будинок та стали проживати в ньому, на початку 1994 року він з матір`ю [PERSON] переїхав на Україну та став проживати у будинку бабусі, він не має громадянства Республіки Вірменія, вважає себе особою без громадянства, з листопада 1996 року його бабуся набула громадянства України та отримала паспорт громадянки України, у листопаді 2008 року його мати отримала громадянство України, з 1996 року по теперішній час він постійно проживає в [ADDRESS] без реєстрації місця проживання, він має бажання отримати громадянство України, однак йому в отриманні громадянства відмовлено, так як ним не надано документ, що посвідчує його особу, йому необхідно встановити факт його постійного проживання з 1994 року на території України для отримання громадянства України в спрощеному порядку, так як його родичі є громадянами України, прохав посилаючись на Закон України «Про громадянство України» встановити факт його постійного проживання з 1994 року на території України в [ADDRESS] по даний час. У судовому засіданні заявник заяву підтримав, суду пояснивши, що він народився [INFO] в м. Єреван Республіки Вірменія, у серпні 1991 року його бабуся [PERSON] з його дідом [PERSON] придбали на території України в с. Рівнопілля Гуляйпільського району Запорізької області житловий будинок та стали проживати в ньому, на початку 1994 року він з матір`ю [PERSON] переїхав на Україну та став проживати у будинку бабусі, він не має громадянства Республіки Вірменія, вважає себе особою без громадянства, з листопада 1996 року його бабуся набула громадянства України та отримала паспорт громадянки України, у листопаді 2008 року його мати отримала громадянство України, з 1996 року по теперішній час він постійно проживає в [ADDRESS] без реєстрації місця проживання, він має бажання отримати громадянство України, однак йому в отриманні громадянства відмовлено, так як ним не надано документ, що посвідчує його особу, йому необхідно встановити факт його постійного проживання з 1994 року на території України для отримання громадянства України в спрощеному порядку, так як його родичі є громадянами України, прохав посилаючись на Закон України «Про громадянство України» встановити факт його постійного проживання з 1994 року на території України в [ADDRESS] по даний час. Представник заінтересованої особи: Гуляйпільського районного сектору Управління Державної Міграційної служби України в Запорізькій області, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність суду не надав. Свідок [PERSON] суду пояснила, що працювала секретарем Рівнопільської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області з 1990 року, на теперішній час працює діловодом, їй відомо, що [PERSON] у 1994 році приїхала в с. Рівнопілля з сином [PERSON] , де стали проживати у своєї матері [PERSON] в [ADDRESS] в її будинку разом з матір`ю та батьком, а також братом [PERSON] , у заявника посвідки на постійне місце проживання на Україні не було, останній проживає без реєстрації. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є матір`ю заявника, у 1994 році вона з сином переїхала з Вірменії до [ADDRESS] в будинок своїх батьків, де мешкають до теперішнього часу, син не зареєстрований, не має громадянства України, за станом свого здоров`я син не навчався в школі, стоїть на обліку, вона і її матір є громадянами України, вважає, що заява підлягає задоволенню. Свідок [PERSON] суду пояснив, що заявник є його племінником, його матір-йому сестрою, у 1994 році сестра з племінником оселилися в [ADDRESS] в будинку його батьків, де мешкають до теперішнього часу, він також мешкає у цьому будинку з 2002 року. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному, об`єктивному, безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає встановленими наступні обставини: [INFO] народилася [PERSON] , матір`ю якої вказана [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про її народження. 21.08.1984 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу. [INFO] народився [PERSON] , матір`ю якого вказана [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про його народження. [PERSON] станом на 24.08.1991 року постійно проживала на території України, що підтверджується копією рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 30.05.2018 року. З 1994 року заявник постійно проживає на території України в [ADDRESS] без реєстрації, що підтверджується копією довідки та показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] Заявник не має громадянства Республіки Вірменія, що підтверджується копією довідки. 08.11.2018 року Гуляйпільським районним сектором Управління Державної Міграційної служби України в Запорізькій області матері заявника було повідомлено про те, що не подано документу, який посвідчує особу, що підтверджується копією повідомлення. Суд, задовольняючи заяву, виходить з наступного: Судом встановлено, що до суду звернувся заявник з вимогою про встановлення факту його постійного проживання з 1994 року на території України в [ADDRESS] по даний час для отримання громадянства України, посилаючись на те, що його родичі є громадянами України. Відповідно до ст.8 Закону України «Про громадянство України» Набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства. Іноземці із числа осіб, зазначених у частині двадцятій статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яка отримала посвідку на тимчасове проживання на підставі частини двадцятої статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства". Відповідно до ч.2 п.5 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом доходить висновку, що факт встановлено постійного проживання заявника з 1994 року на території України в [ADDRESS] по день винесення рішення у справі: 15.10.2019 року знайшов своє підтвердження під час перевірки обставин достовірними, належними та допустимими доказами: якими є показання свідків та письмовими доказами. А тому заява підлягає задоволенню, як така, що ґрунтується на законі, підтверджена встановленими обставинами та перевірена достовірними, належними та допустимими доказами. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved