Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Банк «ТРАСТ» звернулось до суду з даним позовом до відповідача [PERSON], в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором №R191.004-TEK.0040928 від 15 січня 2014 року, яка утворилась станом на 12 березня 2015 року в розмірі 16524 гривень 32 копійки, з яких: 11921 гривень 55 копійки - основна сума заборгованості за кредитом; 804 гривень 08 копійок - борг по відсоткам за фактичне користування кредитом; 3798 гривень 73 копійок комісія за обслуговування кредиту, а також судові витрати.В обґрунтування позову позивач зазначив, що між банком та відповідачем був укладений кредитний договір, зобов`язання за яким банком були виконані шляхом надання кредиту. А відповідач свої зобов`язання по його поверненню у строки, встановлені договором не виконав. Тому у банка виникло право вимоги до відповідача щодо повернення кредиту, а також сплати процентів за його користування, і комісії. Представник позивача підтримав вимоги ПАТ Банк Траст у повному обсязі та просив розглянути справу без його участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, про що надав суду заяву. Відповідач у судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи був повідомлена належним чином через засоби масової інформації. Заяви про розгляд справи за його відсутність від відповідача не надходило. Відповідно до ч.4 ст. 169, 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі доказів, які додані до справи, та постановити заочне рішення. 25 листопада 2015 р. згідно ст. 225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши докази, що маються в матеріалах справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 15 січня 2014 року звернувся до Публічного акціонерного товариства банк "ТРАСТ" із заявою про надання кредиту на споживчі цілі, якою просив укласти з ним змішаний договір та видати йому кредит у розмірі 12522,50 гривень на споживчі цілі (а.с.5). Підписавши заяву від 15 січня 2014 року, [PERSON] також підтвердив, що ця заява разом із Умовами надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі, розписом сукупної вартості кредиту і тарифами, складає між ним та банком змішаний договір, примірник якого він отримав (а.с.6-13). За цим договором, Публічне акціонерне товариство банк "ТРАСТ" взяв на себе зобов'язання відкрити [PERSON] рахунок, видати йому платіжну картку, а також кредит у сумі 12522,5 гривень, строком на 36 місяців, а [PERSON]В взяв на себе зобов'язання повернути кредит, сплатити проценти за його користування та комісію за обслуговування кредиту у строки та порядку, передбаченому цим договором шляхом сплати 17 числа кожного місяця єдиного платежу в розмірі 750 гривень 87 копійок. Публічне акціонерне товариство банк "ТРАСТ" відкрило [PERSON] поточний рахунок, випустило платіжну картку та видало кредит на його рахунок у розмірі 12522,50 гривень. (а.с.15) Із встановлених обставин вбачається, що між Публічним акціонерним товариством банк "ТРАСТ" та [PERSON] виникли цивільні (зобов'язальні) правовідносини у сфері споживчого кредитування, в яких позивач виступає кредитодавцем (виконавцем послуги кредитування), а відповідач споживачем (отримувачем вказаної послуги), та в межах яких виник спір щодо права позивача, як кредитора у цьому зобов'язанні, на повернення відповідачем, як боржником, отриманого ним кредиту, сплати процентів за його користування та комісійної винагороди. Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів: Відповідно до положень частини першої\~статті 509 Цивільного кодексу України\~(надалі за текстом -\~ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. В силу положень частини другої статті\~509, пункту першого частини другої статті\~11\~та частини першої статті\~629 ЦК України зобов'язання можуть виникати з договорів, які стають обов'язковими для виконання сторонами, що їх уклали. Виходячи з положень частини першої статей\~1054,\~1055 ЦК України\~та пунктів 22,23 частини першої статті\~1, частини першої статті11 Закону України «Про захист прав споживачів» №1023-ХІІ від 12 травня 1991 року, договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем (банком або іншою фінансової установою) та споживачем (фізичною особою) у письмовій формі, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими процентами у розмірі та порядку, що передбачений договором. При цьому, з огляду на положення\~статті 207 ЦК України, такий договір може бути укладений шляхом обміну сторонами одним або декількома документами, в яких зафіксовано його зміст, та які підписані обома сторонами: споживачем, як однією стороною договору, та уповноваженим на це представником кредитодавця із скріпленням печаткою кредитодавця, як другою стороною договору. А користуючись положеннями\~статті 628 вказаного кодексу, сторони мають право укласти договір, в якому будуть міститись елементи різних договорів (змішаний договір), тоді до відносин сторін у такому договорі, застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Так,15 січня 2014 року, [PERSON] та Публічне акціонерне товариство банк "ТРАСТ" уклали змішаний договір №R191/004-TEK/0040928 від 15 січня 2014 року, за яким банк взяв на себе зобов'язання відкрити [PERSON] рахунок, видати йому платіжну картку, а також кредит у сумі 12522,50 гривень, строком на 36 місяців, а [PERSON] взяв на себе зобов'язання повернути кредит, сплатити проценти за його користування та комісію за супроводження кредиту у строки та порядку, передбаченому цим договором шляхом сплати 17 числа кожного місяця єдиного платежу в розмірі 750 гривень 87 копійок (а.с.5-13). Виходячи з положень частин першої статей\~526,\~529\~та\~530 ЦК України\~зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу; кредитор має право приймати від боржника виконання його обов'язку частинами, якщо це встановлено договором; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Позивач та відповідач, як сторони змішаного договору встановили, що кредит надається позивачем строком на 36 місяців, при цьому позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредиту в розмірі 10% річних та 2,77% комісії за супроводження кредиту, шляхом сплати до 17 числа кожного місяця платежу в розмірі 750 гривень 87 копійок (а.с.5-10). Відповідно до положень частини першої\~статті 610 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання (виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання). Виходячи з розрахунку заборгованості відповідача позичальник взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість, яка станом на 12 березня 2015 року складає 16524 гривень 32 копійки, з яких: 11921 гривень 55 копійок - заборгованість по кредиту; 804 гривень 04 копійки - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3798 гривень 73 копійки - заборгованість по комісії. (а.с.14) Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів, які б доводили зворотне, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем взятого на себе грошового зобов'язання у вигляді повернення кредиту та сплати процентів і комісії, на підставі змішаного договору, а тому вважає доведеним факт порушення права позивача, як кредитора у цьому зобов'язанні, на отримання від відповідача, як боржника, наданого йому кредиту та сплати процентів і комісії. Тому, позовні вимоги позивача до [PERSON] про стягнення з нього заборгованості у розмірі 16524 гривень 32 копійки, з яких: 11921 гривень 55 копійок - заборгованість по кредиту; 807 гривень 04 копійки - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3798 гривень 73 копійки - заборгованість по комісії, слід визнати обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Також відповідно до ст.79 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на публікацію в пресі оголошення про виклик відповідача до суду в газеті «Урядовий кур'єр» в розмірі 420 грн.

Outcome: approved