Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

Заявник, звернувшись в суд із даною заявою, посилається на те, що [INFO] померла [PERSON] і після її смерті відкрилася спадщина за заповітом, укладеним в його користь. На день смерті [PERSON] їй на праві власності належав житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Хоч він і прийняв спадщину, однак, з причин розбіжності у написанні імені та по батькові спадкодавця у її свідоцтві про смерть, у свідоцтві про право особистої власності на жилий будинок та у складеному нею заповіті державний нотаріус не вправі видати йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом, про що надала заявнику письмові роз'яснення. Так, у свідоцтві про смерть спадкодавця вказано її ім'я «[PERSON]», по батькові « [PERSON]», а в свідоцтві про право особистої власності на жилий будинок вказано її по батькові «[PERSON]», у складеному нею заповіті її ім'я «[PERSON]». Внести виправлення у вказані правовстановлюючі документи вже неможливо, оскільки спадкодавець помер. Просить суд, в зв'язку з виниклими обставинами, встановити факт належності [PERSON] свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, а також, що [PERSON] 19 вересня 1988 року був складений заповіт, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Нижньовербізької сільської ради за реєстровим № 13, яким вона все належне майно, заповіла йому, [PERSON]. Заявник в судове засідання подав письмову заяву, в якій заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити, а справу розглянути у його відсутності. Представник заінтересованої особи Нижньовербізької сільської ради в судове засідання подав до суду заяву, згідно якої проти задоволення заяви не заперечує, справу просить розглянути без його участі згідно чинного законодавства. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши матеріали справи, розглянувши заяви [PERSON] та представника заінтересованої особи, яка не заперечує проти даних викладених в заяві, суд приходить до наступних висновків. [INFO] народилася [PERSON] актовий запис № 34 від [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 9). [PERSON] та [PERSON] 17 листопада 1931 року зареєструвала шлюб у церкві с. Сопів Коломийського повіту ( нині Коломийського району) , актовий запис № 8, про що свідчить копія архівної довідки № К-1647(Ц)/06-06 , виданої Державним архівом Івано-Франківської області (а.с. 10). Відповідно до копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00021643032 від 11.12.2018 року [INFO] народилася [PERSON], її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). Судом встановлено, що бабусі заявника [PERSON] на праві власності належав житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами в [ADDRESS], про що їй Коломийською районною радою 13.07.1990 року видано свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок на підставі рішення виконкому Коломийської районної ради № 153 від 11.07.1990 року (а.с.7). Однак, в свідоцтві на право особистої власності допущено помилку в написанні по батькові власника, а саме записано як «[PERSON]», що не збігається з по батькові, зазначеним в свідоцтві про її смерть - «[PERSON]». За життя 19.09.1988 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому с. Нижній Вербіж, зареєстрований в реєстрі за № 13, згідно якого все своє майно, де б воно не було, що належить її за законом на день смерті, і з чого б воно не складалось і де б воно не знаходилось, на випадок своєї смерті заповіла [PERSON], тобто заявнику (а.с.8). Однак, в заповіті також допущено помилку в написанні імені заповідача «[PERSON]» замість правильного «[PERSON]». 10.09.1993 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] актовий запис № 21 (а.с.5). Неправильність написання імені заповідача у вказаному заповіті, як вказав заявник в своїй заяві, виникла у зв'язку з тим, що в церковних книгах по с. Сопів в записах про народження та про шлюб спадкодавця від [INFO] та від 17.11.1931 року її ім'я було записане «[PERSON] що стверджується свідоцтвом про народження та архівною довідкою від 10.12.2018 року Державного архіву Івано-Франківської області. На підставі цих записів 09.12.1966 року їй було видано повторно свідоцтво про народження та паспорт громадянина УРСР, на підставі якого і був посвідчений складений нею вказаний заповіт, в якому зазначено ім'я «[PERSON]». Пізніше було з'ясовано, що в українській мові правильно слід писати ім'я "[PERSON]», а не «[PERSON]», тому в свідоцтві про право особистої власності на жилий будинок, яке видано 13.07.1990 року, вказано ім'я "[PERSON]», яке також було записано у виданому їй паспорті громадянина України і відповідно воно вказане у свідоцтві про її смерть. Згідно із довідкою Нижньовербізької сільської ради ОТГ № 195 від 28.02.2019 року [PERSON], яка померла [INFO] належав житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] До дня смерті [PERSON] в спадкому будинку були зареєстровані: [PERSON], [INFO], власник; [PERSON], [INFO], онук; [PERSON], [INFO], правнучка; [PERSON], [INFO], дружина онука. Заповіт від імені [PERSON] посвідчувався виконкомом Нижньовербізької сільської ради 19.09.1988 року за реєстром № 13, не змінювався і не скасовувався (а.с. 12). Згідно листа державного нотаріуса Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори Мануляк І.В. від 23.02.2019 року № 150/01-14, [PERSON] роз'яснено, що йому необхідно встановити факт, що має юридичне значення - належності свідоцтва про право власності спадкодавцю, оскільки в останньому власником вказана [PERSON] а в свідоцтві про смерть - [PERSON] (а.с. 6). Таким чином, у зв'язку з розбіжностями в написанні імені та по батькові бабусі заявника в правовстановлюючих документах, [PERSON] не може оформити свідоцтво про право на спадщину за заповітом після її смерті, а тому змушений звернутися до суду. Згідно з вимогами ч. 1 п. 6 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені у документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або у паспорті. Відповідно п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт породжує юридичні наслідки. За таких обставин, суд вважає, що зазначені факти знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а отже, заяву [PERSON] про встановлення фактів, що мають юридичне значення, слід задовольнити. На підставі наведеного, п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року,

Outcome: approved