Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-22 00:00:00

У жовтні 2019 року позивач, як правонаступник ПАТ КБ "ПриватБанк", звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON] , обґрунтовуючи позовні вимоги невиконанням відповідачем зобов`язань щодо повернення коштів за кредитним договором б/н від 29.03.2006, згідно якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту 4000,00 грн на картковий рахунок зі сплатою 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Умови кредитування визначено "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку". Внаслідок несвоєчасного повернення кредитних коштів на 29.03.2006 утворилася загальна заборгованість відповідача перед банком, яку банк просить стягнути у загальній сумі 11094,16 грн, яка складається із 1563,63 грн заборгованість за кредитом, 8526,05 грн заборгованість за нарахованими відсотками, 500 грн штраф (фіксована частина), 504,48 грн штраф (процентна складова). Також заявлено вимогу про стягнення сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору 1921,00 грн (а.с. 1). Ухвалою судді від 15.10.2019 позовну заяву залишено без руху. Провадження у справі відкрито 15.11.2019. Судове засідання призначено на 11.12.2019. 11.12.2019, 27.12.2019, 14.01.2020, 12.02.2020 судові засідання відкладалися, у т.ч. за клопотанням відповідача для надання відзиву на позов. Востаннє визначено датою судового засідання 23.04.2020. Позивач у судове засідання представника не направив, у справі є клопотання позивача про розгляд справи за відсутності його представника, про заочний розгляд справи. Відповідач у судові засідання не з`являвся, про причини неявки суд не повідомляв, відзиву не надав, повідомлявся про судові засідання особисто за зареєстрованим місцем проживання. Ураховуючи зазначені обставини суд відповідно до ч. 1, 4 ст. 223, ст. 279 ЦПК України, ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснити заочний розгляд справи. Виконуючи приписи ст.ст. 264, 265 ЦПК України суд зазначає таке. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 83 ЦПК України). Тобто процесуальний обов`язок доведення позовних вимог, у т.ч. надання відповідних письмових доказів, покладено саме на позивача. Суд встановив, що між позивачем, як банком, і відповідачем, як позичальником, 29.03.2006 підписано заяву про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", згідно яких відповідач 29.32.2006 отримав у позивача кредитну карту [NUMBER] зі строком дії 03/13. Кредитний ліміт визначено у розмірі 2500,00 грн; базова процентна ставка 3 % на місяць; строк дії кредитного ліміта відповідає строку дії карти; заборгованість повинна погашатися щомісячними платежами у розмірі від суми заборгованості (а.с. 56, 116). Отже між сторонами укладено договір банківського рахунка та кредитний договір. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК). Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі (ч. 2 ст. 10561 ЦК ). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору (ст. 526 ЦК). Термін дії кредитної карти відповідача [NUMBER] складає 03/13, тобто, 31 березня 2013 року (а.с. 116). Отже 31 березня 2013 року є останнім днем дії кредитного договору від 29.03.2006. Лише у межах строку дії кредитного договору позивач має право нараховувати як заборговане тіло кредиту, так і проценти за кредитним договором. Матеріали справи не містять відомостей про існування у позивача будь-яких інших карт банку. Автоматичне неодноразове продовження дії картки не змінює терміну виконання кредитного зобов`язання, отже, продовження дії картки для настання кінцевого терміну повернення заборгованості значення немає. Подальше продовження дії картки є способом виконання зобов`язання щодо повернення простроченого кредиту, процентів і неустойки. До такого висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 22 жовтня 2014 № 6-127цс14. Відтак зарахування та списання коштів з поточного рахунку відповідача після 31 березня 2014 року не змінило строк дії укладеного між сторонами кредитного договору. Кінцевий термін повернення заборгованості складає 31 березня 2013 року. Як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с. 53-55) на 29.03.2013 сальдо поточної заборгованості відповідача за кредитом складає 388,73 грн, сальдо простроченої заборгованості за кредитом складає 1174,90 грн, загальна заборгованість за процентами (накопичувальним підсумком) 1870,10 грн, сума комісії та пені накопичувальним підсумком 0,00 грн. Відтак суд стягує вказані суми з відповідача на користь позивача. Кредитний договір від 29.03.2006 (а.с. 56) не містить вказівки на нарахування будь-якої неустойки або комісії. Додана позивачем до позовної заяви копія Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 57-62) не містить підпису відповідача про ознайомлення з їх змістом. З цього приводу суд,

Outcome: approved