Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, який мотивувала тим, що 17.06.1997 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина за законом, оскільки особистого розпорядження на випадок своєї смерті вона не зробила. До складу спадщини увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: Вінницька область, Липовецький район, с. Сиваківці, вул. М.Вовчка, 13 (далі житловий будинок, домоволодіння). Позивач спадщину прийняла, проте не в змозі її оформити, оскільки нотаріус відмовив їй у видачі нотаріального акту, мотивувавши своє рішення відсутністю правовстановлюючого документа, який підтверджує право власності спадкодавця на зазначене спадкове майно. Вказане стало підставою для звернення позивача до суду з позовом, яким вона просить визнати за нею право власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. До суду позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Голова Сиваковецької сільської ради Липовецького району Вінницької області подав до суду заяву в якій вказав, що позов визнає, справу просив розглянути у відсутність представника сільської ради. Оскільки особи, які беруть участь у розгляді справи скористалися правом на розгляд справи у їх відсутність, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних і доказів, при цьому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд дійшов наступного висновку. 17.06.1997 року померла [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть (а.с. 7). Після її смерті відкрилася спадщина за законом, оскільки особистого розпорядження на випадок своєї смерті вона не зробила. З матеріалів Спадкової справи № 218/2013 слідує, що після смерті [PERSON] спадщину прийняла позивач, яка фактично вступила в управління і володіння спадковим майном як спадкоємець першої черги за законом (а.с. 6). Вказані обставини згідно частини 3 статті 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню при розгляді зазначеної справи, оскільки встановлені судовим рішенням у цивільній справі № 136/2249/13-ц, що набрало законної сили. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, судом не встановлено. Отже, позивач є єдиною спадкоємицею на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON] До складу спадщини увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: Вінницька область, Липовецький район, с. Сиваківці, вул. М.Вовчка, 13. Для оформлення спадщини позивач звернулася до нотаріуса за місцем її відкриття, який постановою від 04.11.2016 року (вих. № 02-31/895, а.с. 9) відмовив їй у видачі нотаріального акту, мотивувавши своє рішення відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (пункт 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування"). Відповідно до статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. На час будівництва будинку діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР (далі Інструкція від 31.01.1966 року), затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56. Зазначений нормативний акт передбачав державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Вказане домоволодіння, згідно записів в погосподарській книзі Сиваковецької сільської ради рахується за [PERSON], яка померла 17.06.1997 року. Таким чином, [PERSON] набула статусу власника житлового будинку у відповідності до законодавства, яке діяло на час набуття нею права власності, а саме пункту 1 частини 1 статті 549 ЦК УРСР (1963 року). Враховуючи зазначене суд вважає, що позивач довела належними доказами факт належності спадкового майна спадкодавцю, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог. За змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі"). Враховуючи те, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачами позову та виносить рішення про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved