Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

АТ "Ощадбанк" звернулось в Острозький районний суд з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь 29494,99 грн. заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову АТ "Ощадбанк" зазначає, що 15.06.2018 [PERSON] подав до АТ «Ощадбанк» в особі філії Рівненське обласне управління АТ «Ощадбанк» заяву про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), відповідно до умов якої банком відповідачу був відкритий поточний рахунок в гривні України на умовах тарифного пакету «Мій комфорт» та для його користування оформив і відкрив банківську платіжну карту типу Master card «Моя картка». Відповідно до блоку 6 заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) від 15.06.2018, банк встановив відповідачу кредит у сумі 18000,00 грн. на споживчі потреби на строк 60 місяців. Відповідно до п.6.5 заяви процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 35% річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадків користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду. За користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки процентна ставка становить 0.001% річних. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому і друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п.3.1 заяви про приєданння, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами банківського рахунку, кредитного договору складає між ним та банком договір. Зазначає, що відповідно до умов договору, відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту. Окрім того, в силу приписів ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зазначаючи про те, що відповідач порушив умови договору по поверненню коштів та ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, позивач просить стягнути з нього заборгованість за кредитним договором станом на 17.01.2020 року на суму 29494,99 грн., яка складається з: 17512,59 грн. - заборгованість за основним боргом (тілом кредиту); 7496,92 грн. - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом; 136,55 грн. - комісії; 2240,11 грн. - пені за несвоєчасне погашення основного боргу; 1297,02 грн. - пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом; 227,42 грн. - втрат від інфляції на суму простроченого кредиту; 125,50 грн. - втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів; 300,37 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу; 158,51 грн. - 3% річних від прострочених сум по процентам. Ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 25.02.2020 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін, відповідно до ст.274-279 ЦПК України, визначено учасникам справи строки для подання відповідних заяв по суті спору, роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Інших процесуальних дій не вчинялося. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи не подавали. В судове засідання представник позивача не з`явився, в поданій до суду заяві позов підтримав та просив розгляд справи проводити за його відсутності, а в разі неявки відповідача, просить суд винести заочне рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та відзиву на позов до суду не подав. 03.08.2020 відповідач подав на адресу суду заяву в якій позов визнав в повному обсязі та просить розглядати справу в його відсутності. За клопотанням представника позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Як передбачено ч.1 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав та інтересів третіх осіб. В матеріалах справи відсутні відомості та судом не встановлено підстав ставити під сумнів достовірність визнаних відповідачем обставин та добровільність їх визнання. Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.629 ЦК України укладений між сторонами договір є обов`язковим для виконання. Згідно з п.1 ч.2 ст.11 та ч.2 ст.509 ЦК України зазначений договір є підставою виникнення зобов`язань. В судовому засіданні встановлено, що 15.06.2018 року між АТ "Ощадбанк" в особі філії Рівненське обласне управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідачу був відкритий поточний рахунок в гривнях Україні на умовах тарифного пакету «Мій комфорт» та для його користування банк оформив та видав відповідачу банківську платіжну картку типу MasterCard World Debit «Моя картка » (згідно п.3.4.1; 3.4.2 заяви про приєднання №857371). Між сторонами погоджено, що строк кредиту (користування ним) встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. При випуску платіжної картки на новий термін, строк дії кредиту (користування ним) подовжується на строк дії платіжної картки. Позивачем [PERSON] належним чином був повідомлений та ознайомлений з усіма умовами кредитування, з коротким описом відмінностей між ними, вартістю супутніх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, отримав всі необхідні роз`яснення. Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. У відповідності зі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Ощадбанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а отже з відповідача на користь позивача слід стягнути тіло кредиту. Оскільки за договором, укладеним між АТ "Ощадбанк" та [PERSON] , останній взяв на себе зобов"язання погашати зазначений кредит та проценти по ньому щомісячно та зазначені обов`язки порушив, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором, то у банку виникло право вимоги повернення частини позики, що лишилася в розмірі 17512,59 грн. за основним боргом. Одночасно судом береться до уваги і те, що ні розрахунок заборгованості, ні сам кредитний договір, відповідачем не оспорювався. Згідно п.6.61, 6.6.2 заяви про приєднання визначено, що процентна ставка за даним кредитним договором є фіксованою та становить: 35,0% річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду та випадку припинення трудового договору між клієнтом та організацією або розірвання договору зарплатного проекту, укладеного між банком та організацією, відрахування та/або закінчення навчання клієнта у навчальному закладі; 0.001% річних, за користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки. Проценти сплачуються щомісячно згідно умов розділу ХХІІ договору. Згідно п.6.7, 6.9 договору, порядок сплати клієнтом комісійної винагороди на користь банку у зв"язку з укладенням та виконанням договору визначється цим договором та Тарифами. Нарахування комісійної винагороди, яка сплачується клієнтом відповаідно до тарифів раз на місяць, здійснюється банком за період з першого до останнього календарного дня такого звітного місяця. Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Кредитним договором визначено, що [PERSON] отримав кредит зі сплатою 35% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом і оскільки борг по процентах станом на 17.01.2020 року становив 7496,92 грн. та комісією 136,55 грн. і на даний час він не сплачений, то в цій частині позовні вимоги слід задовольнити. Статтею 611 ЦК України передбачено правові наслідки порушення зобов`язання, до яких зокрема, відносяться: сплата неустойки, відшкодування збитків. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (пенею, штрафом) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. При укладенні договору від 15.06.2018 року сторони погодили, що за прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит з відповідача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми платежу за кожний день прострочення - за порушення взятих на себе зобов`язань по своєчасному поверненню основної суми боргу та/або процентів за користування кредитом, але не більше 15% суми простроченого платежу (згідно п.1.21 договору комплексного банківського обслуговуавння фізичних осіб та паспорта споживчого кредиту). Оскільки відповідач зобов`язання перед АТ «Ощадбанк» порушив, то з нього на користь позивача слід стягнути пеню в розмірі 2240,11 грн. за несвоєчасне погашення основного боргу та 1297,02 грн. за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом. Частиною 2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Крім цього, в постанові Верховного Суду України від 26 квітня 2017 року №3-1522гс16 висловлено правову позицію, згідно з якою нарахування інфляційних втрат на суму боргу і 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Вони є способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника, який користується утримуваними грошовими коштами, що належить сплатити кредиторові. Оскільки внаслідок невиконання відповідачем грошового зобов`язання у позивача виникло право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Оскільки кредитним договором від 15.06.2018 року розмір річних не встановлений і [PERSON] прострочив виконання грошового зобов`язання, то з нього на користь позивача необхідно стягнути 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу в сумі 300,37 грн. та 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в сумі 158,51 грн. Одночасно, частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. При цьому, сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в певний період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Індекс інфляції розраховується в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. Оскільки [PERSON] прострочив виконання грошового зобов`язання, то за правилами ст.625 ЦК України з нього необхідно стягнути борг з врахуванням індексу інфляції. Розмір інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості за кредитом становить 227,42 грн., розмір інфляційних втрат позивача від прострочених сум заборгованості за процентами становить 125,50 грн., які також підлягають стягненню з відповідача. З урахуванням встановлених судом обставин справи, за відсутності будь-яких заперечень з боку відповідача, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. При вирішенні зазначеного спору суд бере до уваги і те, що відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень та при цьому суд враховує, що відповідач належних доказів повернення грошових коштів за кредитним договором суду не подав. Позивачем при поданні позовної заяви сплачено 2102 грн. судового збору, який за правилами ст.141 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідача. На підставі ст. 549, 1048, 1054 ЦК України,

Outcome: approved