Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

22 жовтня 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування та обгрунтовує його тим, що 24.12.2012 року померла її мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшли квартира за адресою: [ADDRESS] та 1/2 частини земельної ділянки площею 0,10 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: м.Суми провулок Кленовий, 36. Спадкоємцем цієї спадщини за законом є позивачка, дочка померлої [PERSON] Дану спадщину позивачка в установлений законом строк прийняла та частково оформила, а саме отримала Витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру, виданий 10.07.2013 року. Пізніше позивачка звернулася до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу [PERSON] за оформленням свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частини земельної ділянки площею 0,10 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: м.Суми провулок Кленовий, 36, яка належала померлій [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.12.2006 року. Позивачці нотаріусом [PERSON] було відомовлено в звязкуз тим, що померла [PERSON] за життя не отримала державний акт на право власності на земельну ділянку на своє ім'я, в звязку з чим позивачка позбавлена можливості успадкувати майно і просить суд задовольнити позовні вимоги. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] просив визнати право власності в порядку спадкування за законом за [PERSON] на 1/2 частини земельної ділянки площею 0,10 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: м.Суми провулок Кленовий, 36. Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, при вирішенні даної справи покладається на розсуд суду. Приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просила його задовільнити. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову зі слідуючих підстав. В судовому засіданні встановлено, що 24.12.2012 року померла мати позивачки - [PERSON].(а.с. 8), прізвище якої в свідоцтві про народження позивачки значиться як "Васильєва" (а.с. 50), а у свідоцтві про одруження позивачки "Калініна"(а.с. 51), що свідчить про те, що померла [PERSON] є матір'ю позивачки. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшли квартира за адресою: [ADDRESS] та 1/2 частини земельної ділянки площею 0,10 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: м.Суми провулок Кленовий, 36, яку вона отримала в спадок від померлого чоловіка [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщіну за законом від 12.12.2006 року. (а.с.10). 10.07.2013 року позивачка отримала Витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 9). 12.10.2015 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу [PERSON] за оформленням свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частини земельної ділянки площею 0,10 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: м.Суми провулок Кленовий, 36, яка належала померлій [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.12.2006 року, але отримала відмову. (а.с. 13). Відповідно до\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Поняття майнового права визначено\~ст. 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". Відповідно до нього майновими правами визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності, а також інші специфічні права та права вимоги. Стаття 190 ЦК України\~встановлює, що майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є не споживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Частина 5\~статті 1268 ЦК України\~встановлює порядок прийняття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не здійснив його державної реєстрації (ст.ст.1268,\~1269,\~1299 ЦК). Відсутність державної реєстрації права власності не позбавляє спадкоємця права, отримати право на її проведення. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Частиною 1\~ст.182 ЦК\~встановлено, що " право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають обов'язковій державній реєстрації ". Державна реєстрація прав - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухомість, обтяження таких прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною 3. ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації. Крім того, відповідно до п.6 ст.3 вищевказаного закону - будь-які правочини щодо нерухомості укладаються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього закону. Таким чином, на даний час державна реєстрація права власності на нерухомість є обов'язковою умовою оборотоздатності такого майна, то є можливості особи, який вважає себе його власником, здійснювати будь-які угоди щодо майна, включаючи можливість зацікавлених осіб оформити спадщину. Якщо спадкодавець за життя не оформив право власності та/або не забезпечив його державну реєстрацію, це стає перешкодою для оформлення права на спадщину в загальному порядку. В силу\~статті 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. 01 березня 2013 року на засіданні пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ було обговорено та взято до відома інформацію про узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування. У зв'язку із цим було зроблено витяг із зазначеного узагальнення. У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, ВССУ вказав: При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Статтею 1299 ЦК\~встановлено, що якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Зволікання з виконанням зобов'язань, передбачених частиною 1 статті\~1297, частиною 1 статті\~1299 ЦК України, по оформленню права на спадщину, у складі якого є нерухоме майно, або їх невиконання не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Саме до цього зводяться роз'яснення, надані Пленумом Верховного Суду України в пункті 27\~постанов від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування". Рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності є право встановлювальними документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна (ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Згідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності на встановлена судом. Позивач відповідно до\~ст. 1261 ЦК України\~в (ред. 2004 р.) відноситься до першої черги спадкоємців, інших спадкоємців на майно померлої [PERSON] не має, що є доведеним та встановлено в судовому засіданні. Про прийняття позивачкою [PERSON] спадщини - спадкової квартири та 1/2 земельної ділянки після смерті [PERSON], свідчить та обставина, що вона прийняла та частково оформила спадщину, звернулась до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, фактично вступила в управління та володіння спадковим майном.. Відповідно до\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~ст. 1270 ЦК України\~не заявив про відмову від неї. За таких обставин суд вважає, що позов слід задовольнити. На основі викладеного та

Outcome: approved