Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] пред'явив до суду позов до ПАТ «Приватбанк», [PERSON], [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування в особі Сектору опіки та піклування служби у справах дітей Бердичівського міськвиконкому, про визнання недійсним договору іпотеки № ZRSWGK00000058 від 27 вересня 2006 року. В обґрунтування позову вказав, що 26 вересня 2006 року [PERSON] та [PERSON] уклали між собою договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. В подальшому 27 вересня 2006 року між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк» (яке перейменоване на ПАТ КБ «ПриватБанк») було укладено кредитний договір № ZRSWGK00000058. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором сторони кредитного договору 27 вересня 2006 року уклали договір іпотеки № ZRSWGK00000058 (надалі - Договір іпотеки). Згідно якого [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS]. Позивач вказує, що на час укладення зазначеного договору іпотеки він був неповнолітній договір іпотеки був укладений без дозволу органу опіки та піклування. Посилаючись на Закони України «Про охорону дитинства», «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» позивач вважає, що при укладенні даного договору іпотеки його права були порушені як неповнолітнього так як він у даній квартирі постійно мешкав та був зареєстрований, зазначений договір іпотеки був укладений без дозволу органу опіки та піклування, а тому є законні підстави з тим, щоб визнати даний договір недійсним. У судове засідання позивач не з'явився у матеріалах справи міститься заява у якій він позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу без його участі(а.с. 137). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] належним чином повідомлені про дату, час і місце слухання справи у судове засідання не з'явилися про причини неявки не повідомили, будь-яких заяв на адресу суду не направляли. Від представника відповідача - представника ПАТ КБ "ПриватБанк" у матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги не визнає з підстав вказаних у запереченнях на позовну заяву у яких зазначає наступне. Згідно договору купівлі-продажу спірної квартири [PERSON] відчужила своєму синові [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Після укладення вказаного договору позивач та відповідачі продовжували проживати та користуватись вказаною квартирою. Жодних змін у розпорядженні та користуванні майном у позивача не відбулося. В подальшому вказана квартира була передана [PERSON] в іпотеку. При цьому знову жодних змін в розпорядженні та користуванні майном у [PERSON] не відбулося. Представник відповідача посилається при цьому на статті 17, 18 Закону України "Про охорону дитинства", статтю 177 Сімейного Кодексу України, 203, 215 Цивільного кодексу України, статтю 9 Закону України "Про іпотеку". Вказує, що на даний час відповідач є повнолітнім та жодного правового відношення до спірного майна не має. Просить застосувати строк позовної давності(а.с. 56-58). Від представника третьої особи - представника органу опіки та піклування в особі Сектору опіки та піклування служби у справах дітей Бердичівського міськвиконкому у матеріалах справи міститься клопотання у якому він просить проводити розгляд справи у його відсутності(а.с. 134). Відповідно до вимог статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази, судом встановлено, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, згідно договору купівлі-продажу від 26 вересня 2006 року між відповідачами [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] з відстроченням платежу, за умовами якого [PERSON] передала у власність вказану квартиру [PERSON], що також підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, копії витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 7, 8, 40, 41, 41 зворот-42, 42 зворот). [PERSON], [INFO], є сином відповідачки [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження(а.с. 9). Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19 вересня 2016 року, яке набрало законної сили [PERSON] було відмовлено у задоволенні позову про визнання вищевказаного договору купівлі - продажу квартири [ADDRESS] недійсним(а.с. 65-67). 27 вересня 2006 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено Кредитний договір за № ZRSWGK00000058, що підтверджується копією кредитного договору(а.с. 38 - 39). В забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» 27 вересня 2006 року уклали договір іпотеки № ZRSWGK00000058. Згідно з договором іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 43,70 кв.м., яка розташована за адресою: 13300, Житомирська обл., м. Бердичів, вул. Чкалова. 6, кв. 10, що підтверджується копією договору іпотеки, копією витягу про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек, копією витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об»єктів нерухомого майна, копією витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів, копією витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна, копією витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави(а.с. 36-37, 49, 49 зворот, 50, 51, 51 зворот). Через невиконання відповідачем [PERSON] умов вищевказаного кредитного договору № ZRSWGK00000058 від 27 вересня 2006 року рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18 червня 2015 року, яке набрало законної сили 05 жовтня 2015 року звернуто стягнення на предмет іпотеки на квартиру загальною площею 43,70 кв.м., яка розташована за адресою: 13300, Житомирська обл., м. Бердичів, вул. Чкалова. 6, кв. 10. [PERSON] виселено з вищевказаної квартири. У задоволенні зустрічного позову [PERSON] про визнання кредитного договору № ZRSWGK000000058 від 27 вересня 2006 року недійсним відмовлено. Відповідно до частини четвертої\~статті 85 ЦПК України,\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. За загальним\~правилом встановленим\~статтею81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно зі\~статтею 16 ЦК України,\~визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів осіб, а загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені\~статтею 215 цього Кодексу. Відповідно до частини першої\~статті 215 ЦК України,\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частини друга, третя\~статті 215 ЦК України). Відповідно до частин другої та третьої\~статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей»,\~неприпустимо зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів стосовно жилих приміщень. Згідно зі\~статтею 32 ЦК,\~статтею 177 СК\~ України та\~статтею 17 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-III «Про охорону дитинства», батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. \~\~\~\~ У зв'язку із наведеним суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування.\~\~ Звертаючись до суду з позовом, позивач посилається на те, що на час укладення договору іпотеки він будучи неповнолітнім був зареєстрований у вищевказаній квартирі, а тому на його укладення необхідна була згода\~\~органу опіки та піклування. Твердження позивача, що на момент укладення договору іпотеки він був зареєстрований у [INFO], яка є предметом іпотеки суперечить доказам, які містяться у матеріалах справи, зокрема це довідки видані ВЖРЕМ № 6, № 39 від 06 жовтня 2006 року та № 59 від 26 вересня 2006 року (на яку суд посилається у рішенні Бердичіського міськрайонного суду від 19 вересня 2016 року у цивільній справі № 0603/690/16-ц) з яких вбачається, що у вищевказаній квартирі малолітні та неповнолітні діти не зареєстровані(а.с.43, 66) З повідомлення виконавчого комітету Бердичівської міської ради архівного відділу міської ради № 06-05/5 від 02 лютого 2017 року вбачається, що в протоколах засідань виконкому Бердичівської міської ради з січня 2005 року (протокол засідання від 28 січня 2005 року № 1) по вересень 2006 року (протокол засідання від 19 вересня 2006 року № 14) рішення про надання дозволу [PERSON] на продаж квартири [ADDRESS] та надання дозволу [PERSON] на укладання договору іпотеки вищевказаної квартири немає(а.с. 72, 136). Згідно зі\~статтею 9 Закону України «Про іпотеку», іпотекодавець обмежується в розпорядженні предметом іпотеки, однак має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. При цьому\~ЦК України, як і спеціальний\~Закон України «Про іпотеку», не містять норм, які б зменшували або обмежували права членів сім'ї власника житла на користування жилим приміщенням у разі передання його в іпотеку. Іпотекодавець відповідно до п. 12.9 Іпотечного договору № ZRSWGK00000058\~від 27\~вересня 2006\~року стверджує, що при укладенні цього договору Іпотекодавцем враховані інтереси дітей та інших членів сім»ї і осіб, які мають право користування предметом іпотеки (при їх наявності). Згідно з Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за №282/20595, при посвідченні правочину нотаріус перевіряє цивільну дієздатність сторін правочину. Так, при укладенні Іпотечного договору приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу [PERSON] було перевірено дієздатність сторін, а також було встановлено, що відсутні обставини, які унеможливлюють вчинення правочину (порушення прав неповнолітніх, вчинення правочину без згоди одного з подружжя тощо). Відповідно до частин другої-четвертої\~статті 13 ЦК України,\~при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Підставою позовних вимог про визнання договору іпотеки недійсним позивач зазначив факт відсутності дозволу органу опіки та піклування на укладення такого договору, проте не посилався на факти порушення його майнових прав дитини внаслідок укладення такого договору. Відповідно до договору купівлі-продажу від 26 вересня 2006 [PERSON] відчужила квартиру [ADDRESS] І.О.(а.с. 7, 41). Вказаний договір визнаний судом дійсним(а.с. 65-67). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 26 вересня 2006 року є власником квартири № 10 у будинку № 6 в м. Бердичеві на формі приватної власності(а.с. 8, 40). Позивачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу, що він на момент укладення договору іпотеки № ZRSWGK00000058\~від 27\~вересня 2006\~року мав право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки. Щодо наданої суду копії довідки №366 від 25 січня 2017 року виданої МК ВЖРЕМ № 7 з якої вбачається, що [PERSON] зареєстрований у [INFO], 6 в м. Бердичеві з 07 травня 2005 року по теперішній час(а.с. 73), суд критично розцінює вказаний доказ. З тих підстав, що дана довідка суперечить довідкам про склад сім'ї виданим ВЖРЕМ № 6 № 39 від 06 жовтня 2006 року та № 59 від 26 вересня 2006 року. Зважаючи, що [PERSON] не претендує на право власності на квартиру, а отже його майнові права договором іпотеки не порушені, він досяг повнолітня у 2007 році, та з тих пір договору не оспорював, у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. У задоволенні клопотання представника відповідача - представника ПАТ КБ "ПриватБанк" про застосування строку позовної давності суд відмовляє, оскільки сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, не є підставою для відмови в позові.

Outcome: dismissed