Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просять суд: припинити право колективної власності на земельні ділянки, зазначені у Державному акті на право колективної власності на землю [PERSON] № [NUMBER] від 15,12.1995 року, виданий колективному сільськогосподарському підприємству «Світанок» на площу 1889,73 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області (за межами населених пунктів), на підставі рішення Березанської сільської ради народних депутатів Біляївського району Одеської області від 24 липня 1995 №20; визначити такими що втратив чинність Державний акт на право колективної власності на землю [PERSON] № [NUMBER] від 15.12.1995 року, виданий колективному сільськогосподарському підприємству «Світанок» на земельні ділянки загальною площею 1889,73 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області (за межами населених пунктів), на підставі рішення Березанської сільської ради народних депутатів Біляївського району Одеської області від 24 липня 1995 № 20; зобов'язати Управління Держгеокадастру у Біляївському районі Одеської області внести відповідні зміни в облікову документацію щодо припинення права колективної власності на земельні ділянки, зазначені у Державному акті на право колективної власності на землю [PERSON] № [NUMBER] від 15.12.1995 року, виданий колективному сільськогосподарському підприємству «Світанок» на площу 1889,73 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області (за межами населених пунктів), на підставі рішення Березанської сільської ради народних депутатів Біляївського району Одеської області від 24 липня 1995 № 20. Представник позивачки до судового засідання не з'явився, але на адресу суду надіслав заяву в якій просив розглянути справу без його участі, на позовних вимогах наполягав. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, але на адресу суду надіслав заяву в якої проти задоволення позовних вимог не заперечував, просив слухати справу без його участі. Представник третьої особи до судового засідання не з'явився, але на адресу суду надіслав пояснення по справі, в яких пояснив що, державний акт на право колективної власності КСП «Світанок», який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю серії [PERSON] № [NUMBER], від 15.12.1995 р., на даний час є чинним. Однак, відповідно до частини 3 статті 78 Земельного кодексу України від 25.10.2001 земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Тобто, на сьогоднішній день, право колективної власності не передбачено діючим законодавством. Відповідно до частини 4 статті 91 Цивільного кодексу України цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Положеннями пункту 11 частини 1 статті 346 Цивільного кодексу України встановлено, що припинення юридичної особи чи смерть власника є підставою для припинення права власності. За таких обставин, право колективної власності КСП «Світанок» на земельні ділянки повинно було припинитися. Ураховуючи, що при ліквідації підприємства відповідна державна реєстрація державного акта на право колективної форми власності на землю не скасована та на теперішній час відсутній законодавчий механізм передачі земель колективної форми власності до державної, вирішення питання щодо припинення права колективної власності КСП «Світанок» можливо лише у судовому порядку. У зв'язку з наявністю чинного державного акту на право колективної власності на землю КСП «Світанок» та невизначеністю правового статусу спірних ділянок Управління Держгеокадастру у Біляївському районі Одеській області не може забезпечити відповідну охорону земель, відмовляє фізичним та юридичним особам в наданні у власність чи користування земельних ділянок сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, що в свою чергу, призводить до соціальної напруги та позбавляє можливості фізичних та юридичних осіб реалізовувати своє право на отримання вільних земельних ділянок у власність або у користування у передбаченому законом порядку, а місцеві бюджети не отримують належну плату за землю. В даному випадку, доцільно визнавати таким, що втратив чинність Державний акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER] від 15.12.1995 р., виданий КСП «Світанок», в частині земель, що не підлягали поділу, та земель, які не підлягали паюванню. Вивчивши матеріали справи та доданих до них докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] згідно розпорядження Біляївської районної державної адміністрації Одеської області № 927/2012 від 31.10.2012 року «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства на території Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області» оформлюю право власності на земельну ділянку. В вересні 2014 року [PERSON] звернулась до Головного управління Держгеокадастру в Одеської області з заявою про затвердження документації із землеустрою та передачі у власність земельної ділянки. Листом від 08.10.2014 року №19-15-0.9-9223/2-14 отримала відповідь з якої вбачається, що земельна ділянка розташована на землях колективної власності КСП «Світанок», згідно державного акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER] від 15.12.1995 року. Наявність зазначеного державного акту перешкоджає [PERSON] реалізувати своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства відповідно до ст. 118 Земельного кодексу України. Крім того державний акт на право колективної власності на землю серії [PERSON] № [NUMBER] від 15.12.1995 року належить колективному сільськогосподарському підприємству «Світанок», який за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на теперішній час не існує. Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Виходячи з вищевикладеного, чинний державний акт на право колективної власності на землю створює [PERSON] перешкоди в реалізації прав, передбачених чинним законодавством України, крім того, на сьогоднішній день іншим шляхом, окрім звернення з позовною заявою до суду, дане питання неможливо вирішити. Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно з ч.1 ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно ч.1 ст. 374 ЦК України суб'єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Відповідно до ст. 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Згідно ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Згідно ч.1 ст.393 ЦК України, передбачено, що правовий акт органу державної влади, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Розділом II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 06.09.2012 року №5308-VI врегульовано, що з дня набрання чинності цим Законом (з 1 січня 2013 року) землі державної та комунальної власності в Україні вважаються розмежованими. Тобто, законодавець чітко визначив форми власності: державна, комунальна та приватна. Форма ж власності як "колективна" та поняття "землі колективної власності" відсутні в чинному законодавстві. Земельний кодекс України від 18.12.1990 року, який втратив чинність з 01.01.2002 року, Цивільний кодекс УРСР від 18.07.1963 року, який втратив чинність з 01.01.2004 року та Закон України «Про власність» від 07.02.1991 року, який втратив чинність з 20.06.2007 року визначали такі форми власності як приватна, колективна та державна. Чинною Конституцією України та Земельним кодексом України не передбачено існування колективної власності на землю. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що позовна заява законна, обґрунтована і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved