Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

12.04.2018 позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м.Києву та Київській області про усунення перешкод в здійсненні права власності щляхом витребування правовстановлюючих документів, мотивуючи вимоги тим, що між ВАТ «Державний ощадний банк України», в особі філії Фастівське відділення №2877 та [PERSON] 02.08.2017 було укладено кредитний договір №3184, з подальшим внесенням змін та доповнень, згідно умов кредитного договору банк зобов'язався надати позичальнику кредит на споживчі ціни в розмірі 190 000 доларів США, шляхом видачі готівки. 02.08.2017 в забезпечення даного виконання кредитного договору було укладено іпотечний договір №11090 між [PERSON] та Банком, згідно якого [PERSON] передає в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок №10 і земельні ділянки пл. 0,1000 га, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 0,0077 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS]. Після укладення іпотечного договору відповідач забрав у поручителя всі правовстановлюючі документа на нерухоме майно без відповідного оформлення та безпідставно. Позивач зазначає, що [INFO] [PERSON] померла, а після її смерті спадкоємцем став позивач (син спадкоємці). 11.08.2008 рішенням Фастівського міськрайонного суду визнано за позивачем право власності на спадкове майно, що стало підставою для укладення додаткового договору до іпотечного договору, у зв'язку зі зміною власника майна. Згідно п. 3.3.3 Іпотечного договору, [PERSON] повинен вжити всіх необхідних заходів для забезпечення предмета іпотеки, в тому числі проводити поточний ремонт, відновлення незначних пошкоджень Предмета іпотеки. Позивачем, коли виникли необхідні і невідкладні обставини, що потребували термінового втручання проводити ремонтні роботи та недопущення руйнації, повідомив банк про це свої листом, але відповіді не отримав. Щоб запобігти руйнації, позивачем було здійснено укріплення споруди [ADDRESS] для поліпшення технічного стану та незначного планування будинку, однак вказані дії потребують обов'язкової державної реєстрації, яку не можливо провести без оригіналів правовстановлюючих документів, як і не можливо провести оцінку нерухомого майна, яка буде необхідна і банку і позивачу в подальшому. Позивач знову звернувся до банку з листом вже у 2018 році, однак відповідь отримав, яка складена неналежно. Таким чином позивач неодноразово звертався до банку щодо повернення правовстановлюючих документів з відповідними заявами, однак позитивної відповіді не отримав, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом, оскільки іншої можливості повернення документів у позивача немає. На підставі викладеного просить суд зобов'язати відповідача повернути позивачу правовстановлюючі документи на будинок [ADDRESS], разом з державними актами про право власності на земельну ділянку, а саме: серії [NUMBER] від 15.01.2004 та серії [NUMBER] від 15.01.2004. Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що дійсно між ВАТ «Державний ощадний банк України» 02.08.2007 було укладено кредитний договір №3184, відповідно до якого [PERSON] було надано кредит на споживчі цілі в сумі 190 000,00 доларів США строком на 120 місяців з датою остаточного погашення кредиту не пізніше 02.08.2017. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором №3184 між Банком та [PERSON] 02.08.2017 був укладений іпотечний договір №11090, з [PERSON] було укладено два іпотечних договори №11088, №11089 від 02.08.2017. Таким чином, позивач на момент укладання вищезазначених іпотечних договорів не був стороною договору, а отже і не міг бути присутнім під час їх укладання, а відтак йому не відомі факти та обставини на які він посилається у своїй позовній заяві. Лише 02.03.2012 між Банком та [PERSON] було укладено додатковий договір №1 до іпотечного договору №11090 від 02.08.2008, і як наслідок позивач став Іпотекодавцем - стороною договору. Таким чином, [PERSON] підтвердив та прийняв на себе всі права та обов'язки [PERSON] по іпотечному договору. А відтак, позивач повинен був отримати первинні документи на іпотечне майно саме від [PERSON] Також позивач не наводить доказів стосовно того, що нібито Банк забрав у Іпотекодавця всі правовстановлюючі документи на майно, посилання на те що в нього немає оригіналів примірників іпотечного договору та додаткових угод до іпотечного договору, є неправдою, оскільки в усіх договорах які укладені з позивачем є посилання про кількість примірників договору, що укладається, де вони знаходяться, про що позивачем проставлено його особистий підпис. На підставі вищевикладеного просив в задоволені позову відмовити. В судовому засіданні представник позивача надала пояснення, аналогічні викладеним, просила позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. 17 квітня 2018 провадження у справі було відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання/а.с.26-27/. 07.06.2018 протоколом судового засідання продовжений строк підготовчого провадження /а.с.54-55/. Ухвалою суду від 25.07.2018 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду /а.с.72/. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з'ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 02 серпня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі філії - Фастівське відділення №2877 та [PERSON] укладено кредитний договір №3184 /а.с.11-12/. 02 серпня 2007 року між Акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в подальшому змінено на Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії - Фастівське відділення №2877 та [PERSON] було укладено іпотечний договір №11090 /а.с.20-22/. Відповідно до п. 1.2 Предметом іпотеки за цим Договором є нерухоме майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами та земельна ділянка пл. 0,1077 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (цільове призначення земельної ділянки пл. 0,1000 га - обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, цільове призначення земельної ділянки пл. 0,0077 га - ведення особистого селянського господарства). 02 березня 2012 року між Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" (ТВБВ №10026/0657 філії Головного управління по м. Києву та Київській області) та [PERSON], який є спадкоємцем померлої [PERSON], укладений додатковий договір №1 до іпотечного договору №11090 від 02.08.2017 /а.с.13-16/. 26 червня 2012 року між Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" (ТВБВ І типу №10026/0657 філії Головного управління по м. Києву та Київській області) та [PERSON] було укладено додатковий договір №2 до іпотечного договору №11090 від 02.08.2017 /а.с.17/. Згідно з реєстру прав власності на нерухоме майно власником будинку [ADDRESS] являється [PERSON] на підставі рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01.08.2008 /а.с.10/. Відповідно до заяв [PERSON] звертався до філії Головного управління по м. Києві та Київської області АТ «Ощадбанк» з повідомлення про повернення (надання) йому оригіналів правовстановлюючих документів на приміщення та землі (для вжиття всіх заходів для збереження предмету іпотеки, а саме: для проведення ремонтних робіт), які були витребувані при укладені іпотечного договору №11090 від 02.08.2007 між Ощадбанком та [PERSON] за адресою [ADDRESS] /а.с.23-24/. Як зазначає позивач, всі звернення банком проігноровані та на даний час правовстановлюючі документи не повернуті. Представник відповідача в судовому засіданні наголошував, що оригіналів правовстановлюючих документів на житловий будинок та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS], у банку на зберіганні немає. Аналогічна позиція була викладена відповідачем у листі Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області від 12.09.2018 року/а.с.80-81/. Відповідно до вимог ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В свою чергу, за правилами ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ч.1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. З огляду на встановлені пі час судового розгляду обставини суд вважає, що позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження своїх вимог. Так, зміст іпотечного договору №11090 від 02.08.2007 року, додаткового договору №1 від 02.03.2012 року до іпотечного договору №11090 від 02.08.2007 року, додаткового договору №2 від 26.06.2012 року до іпотечного договору №11090 від 02.08.2007 року не містить будь-яких застережень, відповідно до яких іпотекодержатель приймає від іпотекодавця на зберігання оригінали документів, що підтверджують право власності іпотекодавця на предмет іпотеки. Також, вказані договори не містять застережень, що іпотекодержатель зобов'язаний забезпечити належне зберігання прийнятих від іпотекодавця на зберігання оригіналів документів та повернути їх іпотекодавцю на його вимогу. Будь-які докази які б свідчили, що оригінали правовстановлюючих документів при укладенні договору іпотеки та додаткових договорів до нього були передані [PERSON] або [PERSON] іпотекодержателю в матеріалах справи відсутні, а тому суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факт вчинення відповідачем неправомірних дій, які виразилися в неповерненні правовстановлюючих документів. Таким чином, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позивачем [PERSON] не надано суду належних та допустимих доказів в обґрунтування позовних вимог, зокрема того, що правовстановлюючі документи на будинок [ADDRESS], разом з державними актами про право власності на земельну ділянку, а саме: серії [NUMBER] від 15.01.2004 та серії [NUMBER] від 15.01.2004 знаходяться саме у відповідача, а отже позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed