Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із вищевказаним позовом, в якому просить зобов"язати відділення АТ "ОТП Банк" в м.Рівне здійснити за рахунок власних коштів суму переказу 7800 грн. належному отримувачу, [PERSON], з місцем проживання вул.Мельника, 10/82 м.Рівне на картковий рахунок [NUMBER] кредитної картки [NUMBER], стягнути судові витрати по справі та витрати на правову допомогу. В обгрунтування позовних вимог вказує, що у зв"язку із виїздом за кордон його родич, [PERSON] з жовтня 2014 року доручив йому здійснювати щомісячні платежі на кредитну картку [NUMBER] , що він регулярно і робив. У жовтні 2015 року він довідався про те, що незважаючи на щомісячні проплати, сплата кредиту по кредитній картці [NUMBER] не проводиться з квітня 2015 року. При зверненні до відділення АТ "ОТП Банк", він довідався про те, що його проплати за 25.11.2014 року, 26.02.2015 року, 25.05.2015 року, 23.06.2015 року, 22.07.2015 року, 04.09.2015 року, 30.09.2015 року працівниками банку були перераховані на рахунок кредитної картки іншої особи з однаковим прізвищем, ім"ям, та по-батькові. На протязі жовтня 2015 року він регулярно звертався до відділення банку в м.Рівне з приводу ситуації, що склалася. 13.11.2015 року він звернувся до банку із заявою про повернення слачених ним грошових коштів на кредитну картку [NUMBER]. Відповідь керуючого відділенням АТ "ОТП БАНК" в м.Рівне йому надішла лише 27.01.2016 року, в якій зазначили, що у зв"язку з технологічними особливостями роботи програмного забезпечення повернути зарахований платіж з його кредитної картки, на жаль, немає можливості. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві. Просила позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи у судове засідання не з"явився, клопотань про розгляд справи за його відсутності до суду не надіслав. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що між АТ "ОТП Банк" та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту №1001931120 від 23 травня 2012 року. З оглянутої судом довіреності від 12 листопада 2015 року вбачається, що [PERSON], котрий народився [INFO] року в м.Березне, Україна, проживає в сел.Гвардамангія, Республіка Мальта, цією Довіреністю призначає своїм повіреним з правом діяти від його імені та замість нього [PERSON], котрий народився [INFO] року в м.Рівне, Україна, проживає в м.Рівне, Україна. Згідно квитанцій від 25.11.2014 року №Р00Т00В0Р6, 26.02.2015 року №Р00Т00МWJІ, 25.05.2015 року №Р00Т01352Q, 23.06.2015 року №Р00Т014RAJ, 22.07.2015 року, 04.09.2015 року №Р00Т0166ZJ, 30.09.2015 року №Р00Т018LFE підтверджується, що [PERSON] проведено поповнення карткового рахунку по сплаті кредиту по кредитній картці [NUMBER] на загальну суму 7800 грн., проте згідно звіту-рахунку за період 01.11.2015 року по 24.02.2016 року відомості про зарахування коштів відсутні. З оглянутої судом заяви від 13.11.2015 року вбачається, що [PERSON] звернувся до керуючого відділенням АТ "ОТП Банк" в м.Рівне [PERSON] в якій зазначив, що 25.11.2014 року він здійснив поповнення кртки [PERSON] [NUMBER] на суму 600 грн., кошти були зараховані на інший рахунок, а саме [PERSON] (ІПН [NUMBER]). Дана ситуація повторилася ще 6 разів і загальна сума поповнення становить 7800 грн.. Просив дані кошти зарахувати за вірними реквізитами. Листом від 21 січня 2016 року №РОО-01/09 керуючий відділенням АТ "ОТП Банк" в м.Рівне [PERSON] повідомив [PERSON] про те, що у зв"язку з технологічними особливостями роботи програмного забезпечення повернути зарахований платіж з його кредитної картки, на жаль, немає можливості. Відповідно до п. 32.3.1., 32.3 та п.33.2 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" у разі помилкового переказу суми переказу на рахунок неналежного отримувача, що стався з вини банку, цей банк-порушник зобов'язаний негайно після виявлення помилки переказати за рахунок власних коштів суму переказу отримувачу. Платник несе відповідальність за відповідність інформації, зазначеної ним в документі на переказ, суті операції, щодо якої здійснюється цей переказ. Банки зобов"язані виконувати доручення клієнтів, що містяться в документах на переказ, відповідно до реквізитів цих документів та з урахуванням положень, встановлених пунктом 22.6 статті 22 цього Закону. Згідно висновку затвердженого начальником Рівненського відділу поліції ГУНП в Рівненській області В.А.Зелінського від 16 лютого 2016 року вбачається, що за результатом ЄО №2774 від 02.02.2016 року за повідомленням [PERSON] в ході перевірки було встановлено, що згідно квитанцій "ОТП Банку" від 25.11.2014, 26.02.2015, 25.05.2015, 23.06.2015, 22.07.2015, 30.09.2015, 04.09.2015 гр. [PERSON] на користь [PERSON] по погашенню кредиту за рахунком [NUMBER] сплачено грошові кошти в сумі 7800 грн., проте, працівниками банку дані кошти було перераховано на невідповідний рахунок, а саме [NUMBER], що належить іншій особі з однаковим прізвищем, ім"ям та по-батькові. Судом також встановлено, що по картковому рахунку [NUMBER] видано кредитну картку [NUMBER], власником якої є [PERSON]. Такі обставини, як наявність саме у [PERSON] оригіналів квитанції про сплату коштів в розмірі 7800 грн., послідовність викладення виниклих фактичних обставин, звернення до АТ "ОТП Банк" з приводу виниклої ситуації, а також до правоохоронних органів, дають підстави вважати, що кошти в розмірі 7800 грн. були перераховані ним, проте працівниками банку дані кошти було перераховано на невідповідний рахунок, а саме [NUMBER], що належить іншій особі з однаковим прізвищем, ім"ям та по-батькові. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають до задоволення. Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, суд прийшов наступного висновку. Згідно ст. 84 ЦПК України, витрати, пов"язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до статті 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов"язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи. Згідно договору від 11.03.2016 року, вбачається, останній укладений між [PERSON] та адвокатом РАА "Право" [PERSON]. на представництво його інтресів в Рівненському міському суді Рівненської областів по справі за позовом до АТ "ОТП Банк" в м.Рівне про перерахування грошових коштів, проте в матеріалах справи відсутні докази про понесені позивачем витрати на правову допомогу, а саме розрахунок таких витрат, а також відомості про кількість годин витрачених адвокатом позивача на вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням суду. Виходячи з наведеного, суд вважає, що вимога про стягнення витрат на правову допомогу є необґрунтованою, а тому підстав для її задоволення не вбачає. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, підлягають також стягненню з відповідача на користь позивача 551,20 грн. сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial