Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який було ним уточнено (а.с.38) та яким він просить зобов'язати відповідача усунути перешкоди у спілкуванні позивача з донькою, [PERSON], та, виходячи з норм рівності прав, визначити способи участі позивача у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання позивача тощо), місце та час особистого спілкування з донькою. В подальшому позивач в судовому засіданні 18.11.2016р. уточнив позовні вимоги та просив встановити наступний режим побачень з дитиною: перші три зустрічі в присутності матері дитини, відповідача у цій справі, з 09.00 години до 11.00 години не за місцем проживання позивача та не за місцем проживання відповідача, наступні зустрічі - з 09.00 години до 17.00 години за місцем проживання позивача. Позов обґрунтовано тим, що [INFO] у шлюбі позивача та відповідача народилася їх дитина, [PERSON]. В подальшому шлюб між сторонами було розірвано, і дитина залишилася проживати разом з матір'ю, відповідачем у цій справі. Позивач проти цього не заперечував за умови, що він буде мати можливість особистого спілкування, утримання та участі у вихованні дитини. Але з недавнього часу відповідач почала створювати перешкоди позивачу у спілкуванні та вихованні доньки, створюючи такі умови, щоб дитина не бачилася з позивачем. Жодних обставин, які б давали підстави вважати, що спілкування позивача з дитиною шкодить їй, не існує. Створення відповідачем перешкод у спілкуванні позивача з донькою порушує не тільки права позивача, але й права дитини та суперечить її інтересам. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свій позов з урахуванням уточнень та підтвердив обставини, якими він обґрунтований, додатково пояснивши, що звернувся з цим позовом, оскільки відповідачем було порушено їх домовленість щодо його участі у спілкуванні та вихованні дитини. Він проживає у будинку, який належить йому на праві власності та який повністю пристосований для комфортного перебування в ньому дитини. Але присутність матері дитини під час його побачень з дитиною буде створювати несприятливі умови для спілкування з дитиною, оскільки сторони перебувають у напружених стосунках, та позивач переконаний, що відповідач налаштовує дитину негативно по відношенню до нього. Відповідач [PERSON] та її представники [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти позову, посилаючись на недоведеність позивачем обставин, якими він обгрунтований. Крім того, відповідач пояснила, що вона проживає у квартирі матері разом з дитиною, оскільки не може на цей час працювати у зв'язку з віком дитини та станом її здоров'я. Дитина страждає на ряд хронічних захворювань, у тому, числі, хворобу серця та пілонефрит. Позивач протягом року не цікавиться дитиною та не допомагає у її утриманні. Дитина під час зустрічей з батьком дуже нервує. Вона не створювала та не створює будь-яких перешкод для спілкування позивача з дитиною. Представник третьої особи в судовому засіданні пояснила, що органом опіки та піклування було надано висновок у цій справі на підставі зібраних матеріалів та за результатами співбесіди, яка була проведена з обома батьками дитини. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Від шлюбу, який було укладено 28.07.2012р. та розірвано на підставі рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 14.07.2014р., позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Ці обставини підтверджуються копіями свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого 28.07.2012р. Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ХМУЮ, рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 14.07.2014р. у справі №646/6633/14-ц, свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 12.02.2013р. Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ХМУЮ (а.с.3-6). Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з матір'ю, відповідачем у справі, [PERSON] Ця обставина була визнана сторонами, а також підтверджується копіями довідки про склад сім'ї та прописку від 21.11.2014р. №3528, виданої дільницею №61 КП «Жилкомсервіс», довідки про склад сім'ї та прописку від 15.03.2016р. №719, виданої дільницею №61 КП «Жилкомсервіс», з яких вбачається, що дитина разом з матір'ю зареєстрована за адресою: [ADDRESS], а також копією довідки з місця фактичного проживання від 15.03.2016р. №9, виданої ЖК «Плазма», згідно з якою дитина разом з матір'ю та бабкою, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.7, 111, 110). Дитина має хронічні захворювання, у тому числі, хворобу серця, у зв'язку з чим перебуває на медичному обліку у лікаря-кардіолога та лікаря-невролога, що засвідчено копією медичної документації (а.с.114-130). Згідно з довідками від 30.01.2016р. №176 та від 04.08.2016р. №1164, виданими КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка №1» дитина у зв'язку з наявними захворюваннями потребує домашнього догляду (а.с.131-132). 14.04.2016р. Управлінням служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради було надано висновок №240 про визначення порядку участі [PERSON]. у вихованні малолітньої дочки, [PERSON], [INFO]. (а.с.67-68). В судовому засіданні позивач не погодився з таким висновком органу опіки та піклування, посилаючись на те, що вказаний у висновку спосіб його участі у спілкуванні та вихованні дитини значним чином обмежує його права як батька по відношенню до дитини та порушує принцип рівності прав та обов'язків батьків у спілкуванні та вихованні дитини. Аналогічні доводи були викладені позивачем у його заяві до органу опіки та піклування, в якій, зокрема, він просив встановити такий порядок його участі у вихованні дитини, який би забезпечив вільне, особисте спілкування та проведення спільно з донькою часу без присутності та втручання матері не менш ніж один вихідний день на тиждень - у суботу або неділю (а.с.64). Згідно з цим висновком орган опіки та піклування, з урахуванням рекомендації Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради, в інтересах дитини, вважає за доцільне встановлення порядку участі [PERSON] у вихованні малолітньої дочки, [PERSON], [INFO]., визначивши час: перша, третя субота місяця з 08.00 години до 12.30 години, четверта неділя місяця з 16.00 години до 20.00 години в присутності матері дитини, [PERSON]. Позивач проживає один за адресою: [ADDRESS], що підтверджено копією довідки №579 від 14.03.2016р., виданої виконавчим комітетом Бабаївської селищної ради (а.с.44). Як вбачається з копії Акту обстеження матеріально-побутових умов, складеним 15.03.2016р. комісією у складі представників Бабаївської селищної ради, вказаний житловий будинок з земельною ділянкою для його обслуговування належить на праві власності позивачу та складається з двох кімнат, одну з яких займає власник житла, інша кімната обладнана для дитини ліжком, письмовим столом, шафою для зберігання дитячих речей та іграшок, у дворі розміщена гойдалка та пісочниця; стан житла задовільний, придатний для проживання інших осіб та малолітньої дитини (а.с.45). І позивач і відповідач позитивно характеризуються за місцем роботи (а.с.41, 112). Згідно з актом обстеження умов проживання, дитина проживає разом з матір'ю, [PERSON], та бабусею, [PERSON] у квартирі за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON] та має задовільні умови проживання, для дитини створено необхідні для проживання та розвитку умови. Як вбачається з копії договору про надання платних послуг від 01.09.2016р., дитина відвідує групу у Дитячій музичній школі №5 ім.Дунаєвського. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є матір'ю [PERSON], відповідача у цій справі, а позивач [PERSON] є колишнім зятем свідка. Відповідач та її дитина, онука свідка, на цей час проживають разом зі свідком у її квартирі. Відповідач не чинити перешкод позивачу у спілкуванні з дитиною. На цей час стосунки між сторонами є складними. Під час спільного проживання подружжя позивач добре ставився до дитини. Статтею 9 Конвенції про права дитини, визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ст..18 Конвенції про права дитини д ержави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Одним з невід'ємних прав людини є право на повагу до свого приватного і сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (надалі - Конвенція), згідно з якою органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. У Постанові Європейського суду з прав людини від 21 червня 1988 по справі «Беррехаб (Berrehab) проти Нідерландів» Суд зазначає, що спільне проживання малолітніх дітей та їх батьків не є необхідною умовою існування "сімейного життя" між ними: "З моменту народження дитини і в силу самого факту народження між ним і його батьками, одруженими, існують узи, складові" сімейну життя ", навіть якщо батьки не проживають разом". Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини. За правилами ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Положеннями ч. 4 та ч.5 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. За змістом п.74 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №866 від 24 вересня 2008 року, під час розгляду судом спорів між батьками щодо виховання дитини районна, районна у м.Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті ради подає суду письмовий висновок про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їх спілкування, складений на підставі відомостей, одержаних службою у справах дітей в результаті проведення бесіди з батьками, дитиною, родичами, які беруть участь у її вихованні, обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються зазначеної справи. Частиною 6 статті 19 СК України встановлено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Під час розгляду справи було встановлено, що сторони не дійшли згоди з питання порядку участі позивача у спілкуванні та вихованні дитини, а тому між сторонами дійсно існує спір, який потребує вирішення судом з урахуванням інтересів дитини та інтересів кожної із сторін. В той же час суд не погоджується з висновком Управління в частині періодичності та часу побачень позивача з дитиною. Так, у висновку зазначений час побачень позивача з дитиною: кожної першої та третьої суботи місяця з 08.00 години до 12.30 години та другої, четвертої неділі місяця з 16.00 години до 20.00 години. При цьому орган опіки та піклування не прийняв до уваги вік дитини та стан її здоров'я, які обумовлюють необхідність дотримання певного режиму дня, а також ту обставину, що відповідач з дитиною проживає у м.Харкові, а позивач - поза межами міста Харкова. В той же час ранній час початку побачень (з 08.00 години) та пізній час закінчення побачено (до 20.00 години) будуть створювати незручності як для сторін, так і, в першу чергу, для дитини. Крім того, запропонований органом опіки та піклування час побачень (по 4,5 часів та по 4 часи) є необгрунтовано коротким проміжком часу, за який у позивача та дитини не буде достатньо часу для спілкування. Тому з урахуванням усіх вказаних обставин суд приходить до висновку, що баланс інтересів дитини для її здорового розвитку, а також інтересів сторін цього спору зможе забезпечити інший режим побачень позивача з дитиною: щосуботи з 10.00 години до 17.00 години за місцем проживання позивача, [PERSON]. Крім того, під час розгляду справи було встановлено, що стосунки між позивачем та відповідачем є напруженими. Тому суд вважає, що побачення позивача з дитиною у постійній присутності матері дитини, тобто фактично, під контролем відповідача, не будуть сприяти довірливій атмосфері між батьком та донькою. Також суд бере до уваги ту обставину, що дитина постійно проживає разом з матір'ю, яка має необмежені можливості для приватного спілкування з дитиною без участі позивача. Тобто висновок Управління в цій частині не забезпечує справедливого балансу прав відповідача та позивача на приватне спілкування з дитиною. Разом з тим, визначаючи спосіб участі позивача у вихованні та спілкуванні з дитиною, судом взято до уваги, що позивач досить тривалий час не спілкувався з дитиною, а тому має певну необізнаність щодо режиму дня дитини та деяких її інтересів. Тому для забезпечення інтересів дитини суд вважає необхідним обумовити проведення перших п'ятьох побачень позивача з дитиною у присутності відповідача: перші три побачення - 09.00 години до 11.00 години не за місцем проживання позивача та/або відповідача у присутності відповідача, наступні два побачення - з 10.00 години до 13.00 години - за місцем проживання позивача також у присутності відповідача. Такий режим перших п'яти зустрічей буде сприяти сторонам та дитині у адаптації позивача та дитини до участі позивача у спілкуванні та вихованні з дитиною. Так, положеннями ч.ч.1, 2 ст.159 Сімейного кодексу України передбачено, що в окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. При цьому суд звертає увагу сторін на неприпустимість того, щоб будь-які негативні емоції по відношенню один до одного позначалися на дитині та її ставленні до кожного з батьків. Інші надані сторонами докази (у тому числі, на які сторони посилалися у підтвердження цілей використання грошових коштів, які виплачуються державою для соціального забезпечення дитини) не відповідають вимогам належності доказів, передбаченим ст.58 ЦПК України, стосовно предмету спору та не впливають на вищевказані висновки суду і можуть бути використані сторонами як докази щодо іншого предмету спору (про стягнення аліментів на утримання дитини, про стягнення грошової суми за нецільове використання коштів, які виділені державою на соціальне забезпечення дитини, тощо). На підставі викладеного,

Outcome: partial