Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

У жовтні 2015 року до суду надійшла вищевказана позовна заява. Позовні вимоги обгрунтовані таким. [INFO] померла мати позивача [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно - 1/4 частину на квартиру [ADDRESS], яка відповідно до свідоцтва про право власності на житло ВО "Свема"від 22.06.1998 № 2581, належала на праві спільної власності доньки [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] Заповіту спадкодавець не складала. Позивач у шестимісячний строк після смерті [PERSON] не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала разом зі нею у вищевказаній квартирі. Однак, позивач не може отримати Свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку з тим, що надані позивачем правовстановлюючі документи на вищезазначене нерухоме майно - Свідоцтво про право власності від 22.06.1998 не зареєстроване відповідним чином у відповідному державному реєстраційному органі, що суперечить вимогам ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вимогам п.п. 4.14, 4.15, 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5. З урахуванням викладеного позивач просив встановити факт належності на праві власності на 1/4 частини квартири [ADDRESS] померлій [INFO] [PERSON], а також визнати за нею (позивачем) право власності на ? частину на вищевказаний будинок в порядку спадкування за законом. Позивач в судове засідання не з'явився, від представника позивача через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в особі свого повноважного представника в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи таке. Згідно, довідки державного нотаріуса Шосткинської міської державної нотаріальної контори Петіної Г.І. від 06.11.2015 № 333/1-16, спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] не заводилась. Як вбачається з нотаріально посвідченої заяви спадкоємець [PERSON] - [PERSON] відмовились від прийняття спадщини на користь позивача. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч. 1 ст. 1218 ЦК України). Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року № 7 якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Відповідно до вимог п.п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно рішення Конституційного Суду України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004 поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Суд вважає, що встановлення факту належності об'єкту нерухомого майна померлій з подальшим визнанням за позивачем права власності в порядку спадкування за законом, не суперечить Конституції і законам України, не суперечить суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам, а тому з урахуванням вищевикладених нормативних приписів визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує прав інших осіб, оскільки на даний час [PERSON] залишилась єдиним спадкоємцем (померлої [PERSON].) яка прийняла спадщину.

Outcome: approved