Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-02 00:00:00

19.12.2019р. [PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] (далі - відповідач), зареєстрованого 19.11.1992р. Великовеселівською сільською радою Врадіївського району Миколаївської області, актовий запис № 8. Позивач також просить після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище " [PERSON] ". Позов обґрунтований тим, що подальше збереження шлюбу неможливе через різні характери, різні погляди на сімейні цінності. Шлюбні відносини перестали існувати та сторони не підтримують будь-яких стосунків протягом трьох років, кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами, створили нові сім`ї. Від даного шлюбу є повнолітні діти. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак 06.02.2020р. звернулася до суду із заявою, в якій позовні вимоги підтримує та просить розглянути справу за її відсутності, просить судовий збір залишити за нею. Відповідач двічі в судове засідання не з`явився, хоча належним чином, в порядку визначену ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час, дату і місце судового розгляду, шляхом направлення поштовим зв`язком судових повісток за адресою реєстрації місця проживання: [ADDRESS] , та розміщення оголошень на веб-порталі судової влади України про виклик до суду. Відповідач про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи вищевикладене, з урахуванням приписів ст. 223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними у справі доказами. Дослідив матеріали справи судом встановлено наступне. Так, як вбачається з матеріалів справи, 19.11.1992р. сторони уклали шлюб, про що Великовеселівською сільською радою Врадіївського району Миколаївської області зроблено відповідний актовий запис № 8 та 19.11.1992р. видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище після реєстрації шлюбу дружини з дошлюбного " [PERSON] " було змінено на " [PERSON] ". Від шлюбу є повнолітні діти, які проживають біля матері, що підтверджується довідкою Великовеселівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області № 367 від 16.12.2019р. Фактично сторони три роки тому припинили шлюбні відносини, не підтримують один одного до теперішнього часу, не мають будь-яких відносин, не ведуть спільного побуту. Майнового спору у сторін не має. Згідно ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану (ст. 21 СК України). У відповідності до ч. 2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частинами 1 та 2 ст. 110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За вимогами ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. На підставі викладеного та враховуючи те, що під час судового розгляду не встановлено обставини, передбачені ч. 2 ст. 110 СК України, які перешкоджають пред`явленню позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а також права їх дитини. Подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Щодо вимоги позивача про залишення їй дошлюбного прізвища суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, після розірвання шлюбу, позивач має право безперешкодно іменуватися прізвищем зміненим у зв`язку з реєстрацією шлюбу або відновити своє дошлюбне прізвище, а оскільки матеріали справи не містять доказів щодо здійснення відповідачем перешкод позивачу в реалізації цього права, тобто існування спору, а відтак вимога в цій частині не підлягає задоволенню як безпідставна та необґрунтована. На підставі ст. 141 ЦПК України та враховуючи думку позивача, суд вважає необхідним судові витрати зі сплати судового збору залишити за нею.

Outcome: partial