Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаною позовною заявою, мотивуючи позовні вимоги тим, що07 травня 2021 року ПП «РЕУ «Райагробуд», на правах управителя, звернувся до Придніпровського районного суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з неї за житлово-комунальні послуги як з співвласника багатоквартирного будинку по [ADDRESS] . За даною позовною заявою суддею Придніпровського районного суду Казидуб О.Г. було відкрито судове провадження №2-н/711/224/21 у справі № 711/2939/21. До заяви про видачу судового наказу ПП «РЕУ «Райагробуд» були додані матеріали, зокрема: - протокол зборів співвласників багатоквартирного будинку по [ADDRESS] від 28 лютого 2019 року; -лист опитування [PERSON] від 28 лютого 2019 року; - договір від 04 березня 2019 року, заключений між ПП «РЕУ «Райагробуд» та [PERSON] , уповноваженим від співвласників багатоквартирного будинку по [ADDRESS] . Вивчивши матеріали справи № 711/2939/21, додані ПП «РЕУ «Райагробуд» до заяви про видачу судового наказу, позивач дійшла висновку, що зазначені матеріали свідчать про те, що такий правочин, як договір, не був укладений, а грошові кошти, які були сплачені нею відповідачу підлягають поверненню у повному обсязі з наступних підстав. Позивач вважає, що не було обрано рішенням загальних зборів від 28.02.2019 року співвласників уповноважену особу [PERSON] для укладення договору з управителем. При цьому у Договорі «Про надання послуг з управління багатоквартирним будинком» від 4 березня 2019 року зазначено, що Договір підписала від співвласників багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] (далі - співвласник) в особі [PERSON] , уповноваженої зборами співвласників багатоквартирного будинку, що діє на підставі свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 24.03.2006. На думку позивача, законом не передбачено право підписання договору на підставі свідоцтва про право власності, таке право надає лише рішення зборів. Законом України «Про особливості здійснення прав власності у багатоквартирному будинку» ст.10 п.2 пп.6 зазначено: «Рішення вважається прийнятим зборами співвласників, якщо за нього проголосували власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 75 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, крім рішень з питань, зазначених у пунктах 2 і 3 частини другої цієї статті, які вважаються прийнятими зборами співвласників, якщо за них проголосували власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 50 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку». Позивач вважає, що рішення про обрання уповноваженої зборами співвласників багатоквартирного будинку особи не прийнято, оскільки за нього проголосували власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом менша ніж 75% від загальної площі всіх приміщень. 27.05.2021 року у справі №711/2939/21, провадження №2-н/711/224/21 Придніпровським районним судом м. Черкаси було видано судовий наказ про стягнення з неї неіснуючої заборгованості за житлово-комунальні послуги. Згодом Придніпровським районним судом вищезазначений судовий наказ було скасовано ухвалою від 17 червня 2020 року. Позивач вважає, що її було введено в оману шляхом обмеження доступу співвласника до інформації, так і не надання інформації директором Білоніг Н.В. , на її запит. Не маючи достатньої правової підстави директор Білоніг Н.В. представляла ПП «РЕУ «Райагробуд» управителем багатоквартирного будинку по [ADDRESS] як перед нею, так і в суді. Не маючи правових підстав директор ПП «РЕУ» Райагробуд» Білоніг Н.В. з 04 березня 2019 року пред`являла позивачу рахунки-фактури на оплату за житлові послуги з метою власного незаконного збагачення. За період з 04.03.2019 р. по 31.03.2021 р. позивачем на рахунок відповідача було перераховано кошів у сумі 14871,00 грн. та спричинено шкоди, внаслідок інфляційних процесів, в сумі 1534, 28 грн. Позивач через довірену особу [PERSON] зверталась до директора ПП «РЕУ «Райагробуд» Білоніг Н.В. із заявою від 13 квітня 2021 року про надання відповідної інформації про діяльність її підприємства як Управляючого багатоквартирним будинком по [ADDRESS]. На дату подання цього позову така інформація їй від директора ПП «РЕУ «Райагробуд» Білоніг Н.В. не надходила. В порушення ст. 10 п.10 Закону України «Про особливості здійснення прав власності у багатоквартирному будинку» та п.8 Договору повідомлення про рішення зборів співвласників та копія Договору їй не надсилалися і ніяким чином, до неї не доводилося так як рішення зборів прийнято не було і договір не був укладений. Про рішення зборів співвласників багатоквартирного будинку по [ADDRESS] та договір позивачу стало відомо лише після отримання 03 червня 2021 року судового наказу Придніпровського районного суду про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, виданого за заявою ПП «РЕУ «Райагробуд» та доданих до неї документів відповідно супровідного судового листа від 28 травня 2021 року. Позивач вважає сплачені нею кошти за житлово-комунальні послуги у сумі 14871,00 грн. безпідставно набутими відповідачем та на підставі ст. 1212 ЦК України вважає, що відповідач має їх повернути. Враховуючи вищенаведене, просить суд стягнути з відповідача на її користь кошти в сумі 14871,00 грн., перераховані нею на рахунок ПП «РЕУ «Райагробуд» без достатньої правової підстави. Стягнути з відповідача на її користь кошти в сумі 1534,28 грн., в рахунок відшкодування шкоди, завданої їй внаслідок інфляційних процесів. Судові витрати покласти на відповідача. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження від 20.08.2021 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Директором ПП «РЕУ «Райагробуд» подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач повністю не визнає позовні вимоги, вважаючи їх необґрунтованими та безпідставними, просить відмовити у їх задоволенні у повному обсязі, оскільки вважає, що договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 04.03.2019 року є такий, який укладено у передбаченому законом порядку, він не є недійсним, нікчемним, а отже є таким, який створює правові наслідки. Вказаний договір відповідно до норм ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 року є обов`язковим для всіх співвласників багатоквартирного будинку, оскільки його зміст та умови, а також спосіб укладення були затверджені рішенням більшості співвласників багатоквартирного будинку за адресою [ADDRESS] відповідно до вимог чинного законодавства України, а тому його умови розповсюджуються на всіх співвласників вказаного багатоквартирного будинку, в тому числі на [PERSON] , як на власницю квартири [NUMBER] та нежитлового приміщення у цьому будинку. Позивачем подано заперечення на відзив на позовну заяву, в якому вона наполягає на заявлених позовних вимогах та посилається на порушення, які були допущені при проведенні зборів співвласників багатоквартирного будинку, що роблять їх нелегітимними, а також недійсними рішення зборів про обрання уповноваженої особи співвласників багатоквартирного будинку та укладення від його імені договору з управління від 04.03.2019 року. Відповідачем подано до суду заперечення на заперечення позивача на відзив на позовну заяву, в яких представник просить не враховувати вказані заперечення, оскільки відповідач вважає, що вказаний документ не відповідає формі, передбаченій ст. 174,179 ЦПК та не є заявою по суті справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.05.2021 року Придніпровським районним судом м. Черкаси видано судовий наказ, яким з позивача на користь ПП "РЕУ Райагробуд" стягнуто заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 4067,98 грн. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.06.2021 року вказаний судовий наказ скасовано за заявою позивача. Позивачем додано до позовної заяви витяг з протоколу зборів багатоквартирного будинку по [ADDRESS] від 28.02.2019 року та договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 04.03.2019 року, який укладено між ПП "РЕУ Райагробуд" в особі управителя - Білоніг Наталії Володимирівни та уповноваженою зборами співвласників багатоквартирного будинку - [PERSON] . Також додано, виписані ПП "РЕУ Райагробуд" повідомлення на оплату послуг з управління багатоквартирним будинком за адресою [ADDRESS] на ім`я [PERSON] з березня 2019 року по березень 2021 року на суму 11025,00 грн.; рахунки-фактури з березня 2019 року по березень 2021 року, які виписані ПП "РЕУ Райагробуд" за надання послуг з обслуговування вбудовано-прибудинкового приміщення та управління багатоквартирним будинком (за нежитлове приміщення) за адресою [ADDRESS] на суму 10345,87 грн. Позивачем до позовної заяви додано квитанції про сплату нею коштів за комунальні послуги ПП "РЕУ Райагробуд" за період з березня 2019 року по березень 2021 року в рахунок квартплати, оплати послуг за обслуговування нежитлового приміщення на суму 14885,90 грн. та розрахунок інфляційних збитків за період з квітня 2019 р. по червень 2021 року на вказану суму, що становить 1534,28 грн. Представник позивача звертався із листами про надання інформації управління багатоквартирним будинком по [ADDRESS] до директора ПП "РЕУ Райагробуд" 14.04.2021 року та 26.04.2021 року. Стороною відповідача до відзиву на позовну заяву додано завірену копію протоколу загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку від 28.02.2019 року по [ADDRESS] та завірену копію договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 04.03.2019 року. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених даним Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Позивач просить суд стягнути з ПП «РЕУ «Райагробуд»безпідставно набуті кошти у сумі 14871,00 грн. та інфляційні втрати у сумі 1534,28 грн. посилаючись на ст. 1212 ЦК України, оскільки кошти безпідставно набуті відповідачем у зв`язку із тим, що на її думку загальні збори співвласників багатоквартирного будинку від 25.02.2019 року є нелегітимними, а договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 04.03.2019 року є неукладеним. Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Згідно з правовою позицією, яку висловлено ВСУ у Постанові від 23.03.2016 року (справа № 6-2978цс15 ), за змістом ст. 1212 ЦК України, безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, в разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому. Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість зробити висновок про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому породження певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, прямо передбачених частиною другою статті 11 ЦК України. Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi цієї статті тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання. Якщо ж зобов`язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604 - 607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов`язання). Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або взагалі була відсутня. Відсутність правової підстави набуття відповідачем коштів позивача, а саме нелегітимність зборів співвласників багатоквартирного будинку від 25.02.2019 року та недійсність договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 04.03.2019 року, на яку посилається позивач як на підставу позовних вимог, не є предметом розгляду даного позову, оскільки позивачем таких вимог незаявлено. Інших доказів нелегітимності зборів та недійсності договору позивачем не надано. Окрім того, суд зазначає, що позивачем фактично сплачувались кошти за надання житлово-комунальних послуг відповідачу за період з березня 2019 року по березень 2021 року, а саме до позовної заяви додано відповідні квитанції на суму 14885,90 грн., що свідчить про визнання нею умов договору та фактичне його виконання. Відносини власників приміщень і управителя регулюються договором між ними, який укладається на основі Типового договору, форму якого затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування (стаття 13 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»). Відповідно до статті 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» власники квартир, приміщень зобов`язані укласти договір про обслуговування та оплату комунальних послуг з управителем незалежно від членства в об`єднанні. Відмова від укладення договору, від оплати рахунків або несплата рахунків не допускається. Такі дії є порушенням прав інших членів об`єднання і підставою для звернення до суду про стягнення заборгованості із плати за відповідними рахунками у примусовому порядку. Власники несуть відповідальність за своєчасність здійснення платежів на рахунок управителя незалежно від використання приміщень особисто чи надання належних їм приміщень в оренду, якщо інше не передбачено договором. Згідно зі статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Тобто відсутність між сторонами договору не може слугувати підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг. Вищезазначену правову позицію викладено у Постанові ВСУ від 13 листопада 2019 року у справі № 686/14833/15-ц. Аналогічну правову позицію викладено й у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, згідно якої у частині першій статті 19 Закону «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 вказаного Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Позивачем не надано доказів того, що житлово-комунальні послуги не надавались ПП «РЕУ «Райагробуд», а факт сплати коштів свідчить про те, що нею приймалось таке надання послуг. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які позивач посилалася як на підставу своїх вимог, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними, необґрунтованими та такими, що до задоволення не підлягають.

Outcome: dismissed