Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації: визнання недостовірною та такою, що порушує права, інформацію, зобов"язання спростувати недостовірну інформацію, відшкодування моральної шкоди, мотивуючи його тим, що вони з відповідачем перебували в шлюбі з 2003 р. до 2018 р. Від шлюбу у них є двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] з квітня 2016 р. працює за контрактом у Німеччині, тому їх сім`я проживала за кордоном. В липні 2018 р. позивач з сином [PERSON] повернулись до України, а відповідач залишився проживати в Німеччині з дочкою [PERSON] 03.04.2020 р. [PERSON] звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.04.2020 р. відкрито провадження у справі №127/7633/20. 02.09.2020 р. представник [PERSON] - адвокат Шикунова А.О. звернулась до суду із зустрічною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком. 06.10.2020 р. зустрічний позов прийнято судом до спільного розгляду з первісним позовом у справі №127/7633/20. Позивач вважає, що [PERSON] в зустрічній позовній заяві поширив інформацію, яка принижує її честь, гідність та ділову репутацію. Зокрема, в мотивувальній частині зустрічної позовної заяви зазначено «Натомість, моя колишня дружина вела неналежний спосіб життя: вживала спиртні напої та зустрічалася з різними чоловіками в моїй же квартирі». Інформація щодо позивача [PERSON] , яка поширена відповідачем в зустрічній позовній заяві, доведена до відома мінімум двох осіб, а саме адвоката відповідача та судді, в провадженні якого перебуває справа про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини. Зазначену інформацію вважає недостовірною, оскільки позивач не вживає спиртних напоїв, ніхто з її колег, сусідів жодного разу не бачив її в стані алкогольного сп`яніння, позивач не зустрічалась із чоловіками, оскільки постійно знаходиться з сином. Поширення неправдивої інформації щодо неї свідчить про принизливе ставлення відповідача до неї, що завдало їй душевних страждань, спричинило моральну шкоду, яку вона оцінює у 10000,00 грн. Просить визнати недостовірною та такою, що порушує її права на повагу до її гідності, честі, інформацію, розповсюджену [PERSON] в зустрічній позовній заяві від 01.09.2020 р.: «[INFO]», зобов`язати відповідача спростувати зазначену в зустрічній позовній заяві у цивільній справі №127/7633/20 інформацію таким способом - протягом п`яти днів з дня набрання рішенням суду законної сили направити листа до Вінницького міського суду Вінницької області для долучення до справи №127/7633/20 зі спростуванням такого змісту: «Повідомляю про те, що поширена мною в зустрічній позовній заяві від [INFO] інформація, що " [INFO]». Стягнути 10000,00 грн з відповідача на її користь у відшкодування моральної шкоди. (а.с. 1-4) В судовому засіданні позивач [PERSON] , її представник - адвокат Шиманський В.М. позов підтримали за викладених у позовній заяві обставин, просять його задоволити. Позивач подала відповідь на відзив. (а.с. 79-81) Представник відповідача [PERSON] - адвокат Шикунова А.О. позов не визнала, пояснила, що інформація, викладена в зустрічній позовній заяві у справі №127/7633/20, була підставою звернення до суду з зустрічним позовом про визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] . Ця інформація стосується предмета спору в справі №127/7633/20 і доводиться [PERSON] (є предметом доказування), а тому ця інформація не може бути підставою для захисту честі, гідності та ділової репутації позивача. Крім того, позивачем [PERSON] не доведено факт спричинення їй моральної шкоди та її розмір. Просить відмовити в задоволенні позову. Надала відзив. (а.с. 44-50) Вислухавши пояснення учасників процесу, показання свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що в провадженні Вінницького міського суду Вінницької області знаходиться цивільна справа №127/7633/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, за позовом [PERSON] до [PERSON] , за участі служби у справах дітей Вінницької міської ради, про визначення місця проживання дитини з батьком. (а.с. 104-105) [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON] про визначення місця проживання неповнолітньої дитини у справі №127/7633/20 - 01.09.2020 р. Копія зустрічної позовної заяви - на а.с. 9-14. В зустрічній позовній заяві відповідача [PERSON] зазначено - цитата «Натомість, моя колишня дружина вела неналежний спосіб життя: вживала спиртні напої та зустрічалася з різними чоловіками в моїй же квартирі». (а.с. 11) На а.с. 120 - копія довідки КП "Вінницький обласний наркологічний диспансер "Соціотерапія" від 19.11.2020 р. про те, що [PERSON] на диспансерному обліку в КП "ВОНД "Соціотерапія" не перебуває. На а.с. 121, 122, 85 - копії позитивних характеристик [PERSON] з МКП "Вінницязеленбуд", ТОВ "СП "Автострада" (від 23.09.2020 р.) і МКП "УК"Замостя" (від 15.04.2021 р.). Свідок [PERSON] (колишня сусідка сторін) суду пояснила, що позивача [PERSON] не бачила в стані алкогольного сп"яніння, шуму з квартири [PERSON] не було. Свідок бачила чоловіка до 40 років, який приходив до квартири [PERSON] , потім в їх квартирі проживав батько [PERSON] . Свідок [PERSON] (колишня сусідка сторін) суду пояснила, що [PERSON] були її найближчими сусідами (один тамбур - до їх квартир). З іншими чоловіками чи в стані алкогольного сп"яніння позивача [PERSON] не бачила, п"янок в квартирі не чула. Декілька разів бачила, що в квартиру, де проживала позивач, приходив чоловік. Певний період [PERSON] жили в іншій країні, потім [PERSON] повернулась з сином. В квартирі з позивачем почав жити її батько. Свідок [PERSON] (купила квартиру у відповідача [PERSON] ) пояснила, що з позивачем [PERSON] познайомилась, оскільки вона не хотіла виселятись з квартири, яку вона (свідок) купила у [PERSON] . В квартирі проживали колишня дружина відповідача з сином. Потрапити у свою квартиру свідок певний час не могла, оскільки позивач чинила перешкоди. Свідок неодноразово приходила до квартири по [ADDRESS] , вдома був лише малолітній син. Одного разу син через двері повідомив, що він з нянею. Від тамбуру у свідка були ключі, а в квартиру двері хлопчик не відкривав. Одного дня свідок викликала поліцію, потрапивши у квартиру, побачила там чоловіка, який лежав на ліжку одягнутий. При цій ситуації була присутня дитина, яка плакала, а позивач [PERSON] в той час прикривала того чоловіка, щоб його не чіпали. Пояснила, що в стані алкогольного сп"яніння позивача не бачила, але в квартирі було залишено позивачем порожні пляшки з-під алкоголю. Надані докази у сукупності мають взаємний зв"язок, є належними і допустимими у зазначених спірних правовідносинах, відповідають вимогам ст.ст. 77-79 ЦПК України і враховуються судом відповідно до ст. 89 ч. 3 ЦПК України. Відповідно до ст. 32 ч. 4 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Згідно ст. 277 ч. 1 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Статтею 201 ч. 1 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Пункт 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи та юридичної особи" передбачає, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто/або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати особисте немайнове право. Згідно п. 17 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1 інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою пред`явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом. Не підлягають розгляду судами позови про захист гідності, честі чи ділової репутації, приниження яких відбулося внаслідок давання показань свідками, а так само іншими особами, які брали участь у справі, відносно осіб, які брали участь у тій справі, якщо наведена в них інформація була доказом у справі та оцінювалась судом при ухваленні судового рішення, оскільки нормами процесуальних кодексів встановлено спеціальний порядок дослідження та оцінки таких доказів. Вказана вимога по суті означала б вимогу повторної судової оцінки наданих суду доказів у раніше розглянутій справі. Згідно п. 16 абз. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27.02.2009 р. суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого ст. 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. П. 19 абз. 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1 встановлено, що відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй частиною першою ст. 277 ЦК України та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому ж засобі масової інформації з метою обгрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов`язок відшкодувати моральну шкоду. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1 передбачено, що згідно з положеннями ст. 277 ЦК обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Судом встановлено, що інформація, зазначена відповідачем [PERSON] в зустрічній позовній заяві в справі №127/7633/20 про визначення місця проживання дитини з батьком: «Натомість, моя колишня дружина вела неналежний спосіб життя: вживала спиртні напої та зустрічалася з різними чоловіками в моїй же квартирі», є підставою зустрічного позову відповідача [PERSON] про визначення місця проживання дитини з батьком і стосується його предмета, ця підстава підлягає доказуванню в цивільній справі №127/7633/20, а тому підстав для задоволення позову у цивільній справі №127/27821/20 про захист честі, гідності та ділової репутації немає. Враховуючи викладене, в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації: визнання недостовірною та такою, що порушує права, інформацію, зобов"язання спростувати недостовірну інформацію необхідно відмовити. Оскільки вимога про відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн не доведена і пов"язана з вимогою про визнання недостовірною інформацію та спростування її, яка задоволенню не підлягає, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди.

Outcome: dismissed