Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

09.08.2017 позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю, визнання особи такою,що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання. В обґрунтування свого позову посилаються на те, що вони на праві спільної сумісної власності є власниками житлового будинку,що знаходиться за адресою: Луганська область, смт Марківка, вул.Вишнева,70. В січні 2013 року до них звернулася їх знайома з проханням прописати її в їхньому будинку. Прописка їй була потрібна для офіційного працевлаштування. Вони її прописали і вона влаштувалась на роботу. Фактично вона в їхньому будинку ніколи не проживала, а тільки була прописана (зареєстрована). Зрідка вони телефонували і підтримували товариські стосунки. Згодом вони втратили з нею будь-який звязок. На телефонні дзвінки вона не відповідала , в гості не приходила. Приблизно восени 2013 року вони довідались, що вона звільнилась з роботи і виїхала з с.Марківки. З тих пір вони не знають де вона знаходиться, але те, що вона зареєстрована в їхньому будинку , заважає їм повноцінно реалізувати їхнє право власності . Вони не змогли в 2017 році оформити житлово-комунальну субсидію, матеріальну допомогу як малозабезпеченій сімї та інше. Відповідач більше чотирьох років зареєстрована в їхньому будинку, але не проживає в ньому, а тому втратила право на користування будинком, внаслідок її відсутності без поважних причин понад рік. Оскільки відповідач в с.Марківка не проживає і її місцезнаходження на даний час їм невідоме, вони не можуть запропонувати їй самостійно звернутись з заявою про зняття з реєстрації, або надати їм довіреність щодо зняття її з реєстрації. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися надали заяву , яка ухвалою Марківського районного суду Луганської області від 03.10.2017 року була прийнята заява про залишення без розгляду в частині вимог щодо зняття [PERSON] з реєстрації за місцем проживання.Просили справу розглянути в їх відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечували (а.с.30,31). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час і місце судового засідання повідомлялася - через оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України" на веб-сайті Марківського районного суду, оскільки місце перебування відповідача невідоме. Клопотань чи заперечень суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому зі згоди позивачів суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. 03 жовтня 2017 року, згідно ст.225 ЦПК України, без виходу суду до нарадчої кімнати, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи з занесенням до журналу судового засідання. В силу положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 3 ст.\~10, ч.1 ст.60 ЦПК України\~кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Відповідно до положень\~ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України\~встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1\~ст. 321 ЦК України\~регламентовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст. 391 ЦК України,власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є власниками житлового будинку №70 по вул. Вишневій (Енгельса) в с. Марківка Луганської області, що підтверджується копією договору купівлі-продажу будинку від 24.10.2008 та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.5-6). Згідно копії паспорта громадянина України серії ЕН №581588 [PERSON] зареєстрована за адресою : [INFO]. Згідно копії паспорта громадянина України серії КО №473225 [PERSON] зареєстрований за адресою : [INFO]. Згідно господарської книги позивачі, їх малолітні діти: [PERSON] , [INFO], [PERSON], [INFO] та відповідач [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO]. (а.с.8-12). Відповідач на даний час прописана (зареєстрована) за вищевказаною адресою, хоча фактично за зазначеною адресою взагалі не проживала . Суд, дослідивши письмові заяви свідків [PERSON] та [PERSON],які підтвердили , що дійсно [PERSON] не проживає [INFO] . Їм цей факт відомий, оскільки вони мешкають по сусідські з позивачами(а.с.32,35). Таким чином судом встановлено, що\~ між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, що регулюються\~главою 28,32 Цивільного кодексу України\~"Право власності на житло" та "Право користування чужим майном". Відповідно до\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а також інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням. Отже, суд вважає, що\~ позивачі мають право вимагати визнання відповідача таким, що втратила\~ право користування житловим приміщенням, оскільки вона відсутня понад один рік. Згідно зі\~ст. 214 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.1\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір згідно квитанції №0.0.771861520.1 від 23.05.2017 року\~ (а.с.1) в сумі 640,00 гривень, але ж з заявою про стягнення судового збору з відповідача на її користь позивач не звернулася. На підставі\~ викладено,

Outcome: approved