Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

Звернувшись до суду та уточнивши свої позовні вимоги, позивач просить зобов'язати [PERSON] разом із ним та [PERSON] привести квартиру № 5 у будинку № 81 "а" по вул. Янтарній у місті Дніпрі в стан, придатний для проживання, та не чинити перешкоди в користуванні вказаною квартирою; виділити йому, [PERSON], та [PERSON] в користування ліву від входу кімнату; стягнути з [PERSON] на його користь збитки, завдані ухиленням від надання йому можливості користуватися спірною квартирою за період з листопада 2014 року по грудень 2016 року в розмірі 30 000 грн., а також в рахунок відшкодування моральної шкоди 30 000 грн. та судові витрати в розмірі 259,60 грн., які складаються з суми судового збору 243,60 грн. та вартості квитка в електропотягу 16 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримав. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти виділення йому та [PERSON] лівої від входу в квартиру кімнати. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні позов визнала частково, а саме не заперечувала проти виділення [PERSON] та [PERSON] лівої від входу в квартиру кімнати, пояснивши, що [PERSON] зробив у спірній квартирі ремонт, оплачує комунальні послуги. Позивач коштів на ремонт на комунальні послуги не надавав. Позивачу ніхто не перешкоджав проживати в квартирі, він сам не звертався з такою вимогою. Тому просила в іншій частині позову відмовити. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав: Судом встановлено, що сторони є співвласниками квартири № 5 у будинку № 81 "а" в м. Дніпрі. Так, згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 1 грудня 2014 року позивачу [PERSON] належить на праві власності 1/4 частина цієї квартири. Інша 1/4 частина вищевказаної квартири належить [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору дарування, укладеного 16 вересня 2016 року між ним і [PERSON], який діяв від імені [PERSON] Власником іншої 1/2 частини квартири № 5 у будинку № 81 "а" в м. Дніпрі згідно зі свідоцтвом про право на спадщину від 14 квітня 2014 року є [PERSON]. Сторони не можуть дійти згоди щодо порядку користування належною їм на праві власності квартирою. Відповідно до вимог частини 1 статті\~3\~та статті\~4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку встановленому, цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений, законами України. Статтею 15 ЦК України також передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Тобто, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Як зазначено в\~статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно з частиною 1\~статті 356 ЦК України\~власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до положень статті 358 ЦК України право\~\~ спільної\~\~ часткової\~\~\~\~власності\~\~здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про\~\~порядок\~\~володіння\~\~та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен\~\~із\~\~співвласників\~\~має\~\~право\~\~на\~\~надання\~\~йому\~\~у володіння та користування тієї частини спільного майна\~\~в\~\~натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі\~\~неможливості\~\~цього\~\~він\~\~має\~\~право\~\~вимагати\~від інших співвласників,\~\~які\~\~володіють\~\~і\~\~користуються\~\~спільним\~\~майном, відповідної матеріальної компенсації. Виходячи з аналізу зазначеної правової норми слід дійти висновку, що ця норма регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Зокрема, при встановленні порядку користування будинком (квартирою) кожному зі співвласників передається в користування конкретна частина будинку (квартири) з урахуванням його частки в праві спільної власності на будинок. Разом із тим, виділені в користування приміщення можуть бути і неізольовані, і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно. Як вбачається з копії технічного паспорту на квартиру № 5 у будинку № 81 «а» в місті Дніпрі, спірна квартира розташована на 2 поверсі 5-поверхового будинку та складається із двох кімнат площею 14,3 кв.м. та 14 кв.м. відповідно, а також кухні, коридору, ванної кімнати, вбиральні, вбудованої шафи, балкону. Приймаючи до уваги, що сторони не можуть дійти згоди щодо порядку користування спірною квартирою,\~\~суд вважає можливим визначити порядок користування даною квартирою сторонами виходячи із розміру їх часток у праві спільної власності, виділивши позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] у користування ліву від входу в квартиру кімнату площею 14 кв.м., а відповідачу [PERSON] - праву від входу в квартиру кімнату площею 14,3 кв.м., залишивши в їх спільному користуванні коридор, кухню, ванну кімнату, вбиральню, вбудовану шафу, балкон. Такий порядок користування спірною квартирою, на думку суду, не порушуватиме прав сторін як співвласників квартири та буде відповідати їх часткам у праві спільної власності на квартиру. Крім того, відповідно до частини другої\~статті 386 ЦК України\~власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. За змістом\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як встановлено судом, на даний час квартирою № 5 у будинку № 81 «а» по вул. Янтарній у місті Дніпрі користується лише відповідач [PERSON], позивач не має вільного доступу до цієї квартири. За таких обставин суд вважає можливим задовольнити вимогу [PERSON] та зобов'язати відповідача [PERSON] не чинити позивачу перешкоди в користуванні вказаною квартирою. Доводи представника відповідача [PERSON] про те, що позивач сам не звертався з проханням проживати в спірній квартирі не можуть бути підставою для відмови в позові, оскільки позивач має право користуватися своєю власністю нарівні з іншими співвласниками, а судом встановлено, що позивач не має можливості вільно володіти та користуватися своїм майном, так як не має до нього вільного доступу. Крім того, доводи представника відповідача [PERSON] про те, що позивач не приймає участі в утриманні спільного майна також не можуть бути підставою для обмеження права позивача вільно володіти та користуватися спірною кватирою, оскільки суперечки щодо утримання спільного майна між співвласниками повинні вирішуватися в порядку, встановленому законом. В той же час суд не може погодитися з вимогами позивача про зобовязання [PERSON] разом із ним і [PERSON] привести спірну квартиру в стан, придатний для проживання в ній, а також про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 30\~000 грн. та моральної шкоди в розмірі 30\~000 грн. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Між тим, позивачем не було надано суду доказів, що внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON] спірна квартира приведена в стан, який унеможливлює проживання в ній. Суд враховує, що згідно зі ст. 358 ЦПК право\~\~спільної\~часткової\~\~власності повинно здійснюватися співвласниками за їхньою згодою, тобто первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками щодо покращення стану належного їм на праві власності майна повинна мати домовленість між ними. Крім того, як зазначено в судовому засіданні представником відповідача [PERSON], ним був здійснений ремонт у спірній квартирі. Отже, виходячи з наведеного, підстави для покладення на [PERSON] обовязку привести квартиру в стан, придатний для проживання, відсутні. Також суд вважає, що позивачем не було доведено завдання йому матеріальної та моральної шкоди діями відповідача. Суд враховує, що положеннями статті 358 ЦК України не передбачено відшкодування матеріальної та моральної шкоди у разі відсутності між співвласниками згоди щодо користування спільним майном. Позивач не надав суду доказів, що внаслідок неправомірних винних дій відповідача [PERSON] він був позбавлений можливості користуватися своєю власністю в період з листопада 2014 року по грудень 2016 року, чим йому завдано матеріальних збитків та моральної шкоди. Тому підстави для стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної та моральної шкоди на підставі ст. ст. 1166, 1167 ЦК України також відсутні. Суд звертає увагу, що протягом всього часу існування між сторонами непорозумінь щодо порядку користування спірною квартирою позивач із вимогами про його вселення до цієї квартири не звертався, доказів вчиняв ним будь-яких дій, направлених на вселення в спірну квартиру, не надав, а відсутність домовленості між співвласниками чи судового рішення щодо порядку користування житлом не позбавляє власника такого житла права проживати в ньому та користуватися ним, а тому посилання позивача на те, що внаслідок дій відповідача він був позбавлений можливості користуватися спірною квартирою та вимушений нести витрати на наймання для себе іншого житла є необґрунтованими. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд виходить з наступного. Згідно з частинами 1 та 5 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп., отже, оскільки позов задоволено частково, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню половина вказаних витрат у розмірі 121 грн. 80 коп. Разом із тим, відсутні підстави для стягнення з відповідача витрат, пов'язаних із явкою позивача до суду, оскільки за змістом частини 1\~статті 85 ЦПК України\~витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників, а також найманням житла, несуть сторони, а відповідно до частини 2\~статті 85 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачуються іншою стороною\~добові\~(у разі переїзду до іншого населеного пункту),\~а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Отже, стягнення витрат, пов'язаних із явкою позивача до суду, положеннями частини 2\~статті 85 ЦПК України не передбачено.

Outcome: partial