Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 20 травня 2014 року між нею та ПАТ "ВіЕйБі Банк" в особі відділення № 119 був укладений договір банківського вкладу "Марафон лояльності максимум доходу" № 796217/2014 в іноземній валюті - доларах США з виплатою процентів 12 % річних на строк 13 місяців . Предметом договору є розміщення у відповідача 17 226,00 долларів США. Одночасно з укладенням договору банківського вкладу «Марафон лояльності максимум доходу» 20.05.2014 року між нею та відповідачем було укладено договір банківського вкладу на вимогу « Для виплат» № [NUMBER], відповідно до умов якого банком відкрито іменний вкладний рахунок «Для виплат» в доларах США для виплат процентів за договором банківського вкладу. Позивач звернувся до установи банку з вимогою повернути вклад, але вклад їй повернуто не було. Тому просить стягнути з відповідача на її користь 17442, 28 доларів США депозитного вкладу . Позивач надала заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує,просить розгляд справи проводити без її участі . Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про місце, день та час слухання повідомлявся. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Статтями 509 та 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Судом встановлено, що 20 травня 2014 року між [PERSON] та ПАТ "ВіЕйБі Банк" в особі відділення № 119 був укладений договір банківського вкладу "Марафон лояльності максимум доходу" № 796217/2014 в іноземній валюті - доларах США з виплатою процентів 12 % річних на строк 13 місяців . Предметом договору стало розміщення у відповідача 17 226,00 долларів США . Одночасно з укладенням договору банківського вкладу «Марафон лояльності максимум доходу» 20.05.2014 року між нею та відповідачем було укладено договір банківського вкладу на вимогу « Для виплат» № [NUMBER], відповідно до умов якого банком відкрито іменний вкладний рахунок «Для виплат» в доларах США для виплат процентів за договором банківського вкладу /а.с.6/. Відповідно до п.п. 1.5, 1.6 договору, дата вимоги вкладником вкладу на вимогу-на першу вимогу вкладника з урахуванням умов та правил. На даний час основна заборгованість відповідача перед позивачем, становить 17442,28 доларів США. 24 червня 2014 р. позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою, в якій просив повернути їй внесені за вищезазначеним договором кошти . 08.09.2014 року позивачу надано відповідь з інформацією про виплату коштів в іноземній валюті згідно норм Постанови НБУ № 540 від 02.09.2014 року. Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. На виконання умов договорів позивач здійснив вклади на рахунок банку, в той час, як банк зобов'язаний був повернути цей вклад разом із відсотками за користування коштами на вимогу Позивача у будь-який час протягом строку дії Договору. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 р. "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" до відносин, які регулюються Законом України "Про захист прав споживачів" належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). До того ж, відповідно до ч. 2 ст. 1058 ЦК України договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором. Частина 1 ст. 633 ЦК України дає визначення поняттю публічний договір: публічний договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Згідно з ч. 2 ст. 633 ЦК України умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" клієнт банку - будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку. Виходячи з вищенаведеного, вкладник за договором банківського вкладу є споживачем послуг банку (клієнт банку), зокрема у сфері залучення коштів на депозитні рахунки. Відповідно захист його прав як споживача регламентовано Законом України "Про захист прав споживачів" та відповідними нормами Цивільного Кодексу України. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. Пунктом 13 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" визначається: належна якість товару, роботи або послуги - властивість продукції, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах і нормативних документах, та умовам договору із споживачем. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі мають право на належну якість обслуговування. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 ЦК України), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Частиною 1 ст. 1058 ЦК України визначається: за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову :уму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від іншої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові цю суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, установлених договором (п. 2.4. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 року №516 (далі - Положення від 03.12.2003 р. №516). Згідно ч. 1 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення,які встановлені договором. Згідно п. 1.2. Положення від 03.12.2003 р. №516, договір банківського вкладу (депозиту) укладається на умовах видачі вкладу (депозиту) на першу вимогу (вклад (депозит) на вимогу) або на умовах повернення вкладу (депозиту) зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад (депозит). За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором (абз. 2 п. 3.3. Положення від 03.12.2003 р. №516). Тобто, внесені позивачем вклади відповідно до договору банківського вкладу є вкладом на вимогу, отже, відповідач зобов'язаний повернути позивачу кошти протягом усього строку дії договору на вимогу останнього. Вимога про повернення коштів позивачем, як зазначалося вище, була направлена до банку, проте останній свої зобов'язання щодо повернення коштів не виконав. В порушення норм закону , позивач позбавлений права користуватися своїм майном. В даному випадку його майном є грошові кошти, які банк отримав від позивача на умовах строковості та платності, та до цього моменту не повернув. Частина 1 ст. 1061 ЦК України визначає, що банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Абзацом 1 п. 3.5. Положення від 03.12.2003 року № 516 встановлено, що проценти на банківський вклад (депозит) виплачуються вкладникові на його вимогу відповідно до строків, визначених у договорі банківського вкладу (депозиту). Позивачем було здійснено вклад в іноземній валюті - доларах США. У зв'язку з цим, відповідно до вимог чинного законодавства, повернення коштів позивачу повинно здійснюватись теж у доларах США.

Outcome: approved