Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

У вересні 2014 року позивач [PERSON] звернулася із позовом до суду, який мотивує тим, що з відповідачем [PERSON] стали проживати однією сімєю з 2003 року по 2007 рік у квартирі належній їй на праві власності [ADDRESS]. За час спільного проживання вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет. Під час спільного проживання у 2006 році з відповідачем прийняли рішення про придбання автомобілів марки Хундай Н-100, державний реєстраційний номер [NUMBER] та автомобіль [NUMBER]. Означений автомобіль був придбаний у кредит та у 2007 році спільними коштами розрахувалися за нього повністю. 18 жовтня 2007 року з відповідачем вони уклали шлюб. В 2008 році вони за спільні кошти придбали наступні транспортні засоби: - автомобіль марки «Сітроен С-1», державний номерний знак [NUMBER]; - автомобіль марки «REUGEOT Boxer», 1997 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]; - автомобіль [NUMBER]; та у 2012 році придбали автомобіль [NUMBER]. У 2010 році ними за спільні кошти придбано квартиру за № 149, що знаходиться по вулиці М. Рибалка, 10 у м. Хмельницькому (теперішня назва вул. [PERSON]). Крім того, у 2012 року за спільні кошти подружжя було придбано земельну ділянку площею 0, 615 га з розпочатою забудовою. В даний час приміщення у три поверхи повністю збудоване та готове до здачі у експлуатацію. 15 січня 2009 року створили Приватане підприємство «Рекламний простір№» та 23.01.2009 року зареєстрували його на ім»я відповідача. Створенням означеного підприємства займалась вона, оскільки мала досвід у цьому та з 01.07.2010 року була призначена головним бухгалтером за сумісництвом, а з 01.09.2011 року згідно наказу № 5 від 01.09.2011 рокеу переведена за основним місцем роботи. Її участь у розбудові офісного приміщення по провулку Івана Франка свідчить і ухвала Хмельницького міськрайонного суду від 21.12.2012 року по справі про визнання недійсним договору купівлі-продажу вказаного нерухомого майна з прилюдних торгів, де вона представляла інтереси [PERSON] Відповідач не визнає її права власності ні на частину квартири, ні на частину автомобіля, ані офісного приміщення та земельної ділянки. Просила встановити факт проживання однією сім»ю з [PERSON] з червня 2003 року по 18 жовтня 2007 року, визнати спільним сумісним майном набутим сторонами у шлюбі автомобілів «Hundai H-100» та «Skoda Oktavia» поділити майно, визнавши право власності на одну другу частину двокімнатної квартири № 149 та 1/2 частину автомобілів, виділити одну другу частину збудованого приміщення та половину земельної ділянки, площею 0,0615 га, розташованого по провулку Івана Франка, 8 у м. Хмельницькому, стягнути половину прибутку підприємства та визнати її співвласником Приватного підприємства «Рекламний простір». Натомість, відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом, який обґрунтовує тим, що придбана ним у шлюбі двокімнатна квартира за № 149 по вулиці М. Рибалка, 10 у м. Хмельницькому, загальною площею 48.5 кв.м. 17.10.2010 року, земельна ділянка площею 615 кв.м., що розташована по провулку Івана Франка, 8 у м. Хмельницькому та нежитлове приміщення офісу з допоміжними приміщеннями та прибудовою загальною площею 587,1 кв.м., а також транспортні засоби - автомобіль марки «REUGEOT Boxer», 1997 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] та марки «Skoda Oktavia» державний реєстраційний номер [NUMBER] є лише його особистою власністю. Будь-якого відношення до придбання транспортних засобів позивач не має. Вони з позивачем дійсно з 2003 по 2007 року мали стосунки та проживали у квартирі, що належала позивачеві [ADDRESS] та він вважав, що живе однією сім»єю із позивачем. Проте спільного бюджету вони не мали, так як кожен з них мав самостійний дохід від підприємницької діяльності та відповідно кожен розпоряджався належними коштами на власний розсуд. У 2005 році він взнав про те, що вона має відносини із [PERSON], тому стосунки поступово погіршувалися та перетворилися на сумісне проживання під одним дахом. У 2007 році [PERSON] народила дитину, та запевнила, що він є батьком цієї дитини. Тому 18 жовтня 2007 року ними було зареєстровано шлюб. З 2010 року шлюбні відносини з [PERSON] були фактично припинені. Крім цього, з 01 червня 2012 року він проживає без реєстрації шлюбу з [PERSON] у квартирі за № 149 по вулиці М. Рибалка, 10 у м. Хмельницькому. Факт наявності фактичних шлюбних стосунків позивача [PERSON] з [PERSON] з 2005 року встановлений рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 27.09.2012 року у справі про визнання батьківства, а фактичне припинення шлюбних відносин з позивачем [PERSON] з червня 2010 року визнано останньою під час розгляду справи у справі про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 24.11.2014 року позовні вимоги [PERSON] в частині визнання її співвласником приватного підприємства «Рекламний простір» за її заявою залишені без розгляду. В судовому засіданні позивач та її представник заявлені вимоги підтримали та уточнили їх в наступній редакції. Просили встановити факт сумісного проживання однією сім»єю з червня 2003 року з [PERSON] до часу укладення шлюбу. Визнати право власності на автомобілі, визнати право власності за [PERSON] на одну другу частину квартири [ADDRESS]. Суду пояснили, що з червня місяця 2003 року, позивач проживала спільно однією сімєю із [PERSON] у належній їй на праві власності квартирі за № 1 по вулиці Маршала Рибалка, 16 у м. Хмельницькому, а з 2010 року стали проживати у придбаній за спільні кошти з [PERSON] квартирі № 149, що по вулиці Маршала Рибалка, 10 після проведеного в ній ремонту. За час спільного проживання вели спільне господарство та мали спільний сімейний бюджет. Означені обставини підтверджуються світлинами, де зображені вони разом, що свідчить про їх спільне проживання як сім»ї. Для розширення приватного підприємства за спільні кошти 20.12.2012 року ними в шлюбі за спільні кошти подружжя придбане нежитлове приміщення на земельну ділянку, розташованих по провулку І.Франка, 8 у м. Хмельницькому з прилюдних торгів на ім»я [PERSON]. Відповідач [PERSON] та його представник заявленого позову [PERSON] не визнали, просять у його задоволенні відмовити, зустрічний позов підтримали та просять його задовольнити. Суду пояснили, що [PERSON] не проживав спільно однією сімєю із [PERSON], не вів з нею спільного господарства, не мав спільного бюджету, та їхні відносини не мали ознак сім»ї, Він займався підприємницькою діяльністю з 2002 року, мав самостійний дохід, який з 2002 по 2010 роки складав більше двох мільйонів триста тисяч грн. Додатково він продав автомобіль марки «Volrswagen Passat» рідному брату позивача [PERSON] та доклавши власні кошти придбав автомобіль [NUMBER] у кредит, котрий виплатив самостійно за кошти отримані від підприємницької діяльності. [PERSON] не довела вкладення особистих коштів у придбання означеного майна. Виключно для своїх особистих потреб придбав як квартиру [ADDRESS], а участі у її придбанні [PERSON] не брала. Не заперечує факту певних відносин із [PERSON] з 2003 до часу укладення шлюбу, але ніяким чином вони не повязані із створенням сімї із позивачкою. Дійсно у вказаний період вони проживали з нею, однак спільного проживання, повязаного спільним побутом та спільним бюджетом не було. Дійсно позичали частину коштів на придбання автомобіля марки «Шкода-Октавія», але у [PERSON], 7000 доларів США позичали у дядька [PERSON] Після переїзду в нову квартиру [PERSON] став проживати з іншою жінкою, [PERSON], тому спільного господарства з [PERSON] не вів з 2012 року, Особисто потратив свої власні кошти для придбання приміщення офісу та земельної ділянки для підприємницької діяльності. Натомість [PERSON] спільно однією сімєю з [PERSON], що преюдиційно доведено рішенням Хмельницького міськрайонного суду. Заслухавши доводи позивача та її представника, заперечення відповідача [PERSON] та його представника, перевіривши матеріали справи доказами, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом достовірно установлено, що з червня місяця 2003 року [PERSON] та [PERSON] спільно проживали у квартирі, що належала [PERSON] та знаходиться по вулиці М.Рибалка, 16 у м. Хмельницькому. Цих обставин [PERSON] та його представник не заперечують. 18 жовтня 2007 року сторонами було зареєстровано шлюб, який за рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 30 липня 2014 року розірвали. За означений час сторонами придбано наступний комплекс майна: Автомобіль Hyundai, модель H-100, 2001 р.в. реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований на [PERSON],26.01.2006 року. Автомобіль Skoda, модель Oktavia, 2006 р.в., реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований на [PERSON] 25.10.2006 року. Автомобіль Renault, модель Kangoo, 2005 р.в., реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований на [PERSON] 22.11. 2012 року. Автомобіль Peugeot, модель Boxer, 2003 р.в., реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований на [PERSON] 16.03. 2008 року. Автомобіль Citroen, модель C1, 2007 р.в., реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований на [PERSON] 26.02. 2008 року. Автомобіль Citroen, модель Jamper, 2008 р.в., реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований на [PERSON] 29.11. 2008 року. Квартиру [ADDRESS], що зареєстрована на імя [PERSON] Земельна ділянка площею 0,0615 га, кадастровий номер 68110100000:07:005:0011 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по провулку Івана Франка, 8 у місті Хмельницькому, що зареєстрована на імя [PERSON]Б Право власності на земельну ділянку підтверджується Протоколом №22-0073/12-29 Хмельницької філії ТОВ «ТД «Еліт Сервіс» від 05.11. 2012 року. Згідно даного протоколу було реалізовано з торгів майно [PERSON] (лот №2). В подальшому приватний нотаріус [PERSON] видала Свідоцтво про право власності на земельну ділянку площею 0,0615 га, кадастровий номер 68110100000:07:005:0011. Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №2532151 від 23.05. 2013 року право власності на земельну ділянку було зареєстровано на [PERSON] Офіс з допоміжними приміщеннями та прибудовою, загальною площею 587,1 кв.м. по провулку Івана Франка, 8 у місті Хмельницькому, що зареєстрований на імя [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.05. 2014 року (індексний номер 21656523). Вище вказане приміщення придбане з прилюдних торгів на аукціоні з реалізації нерухомого майна, що є предметом іпотеки, згідно Протоколу №22-0073/12-28 Хмельницької філії ТОВ «ТД «Еліт Сервіс» від 05.11. 2012 року. Згідно даного протоколу було реалізовано з торгів майно [PERSON] (лот №1- приміщення складу, загальною площею 187,1 кв.м. по провулку Івана Франка, 8 у місті Хмельницькому). Позивач [PERSON] вважає, що весь означений комплекс майна придбано за їх спільні кошти, тому вона має право на одну другу його частину. [PERSON] заперечує щодо набуття частини такого майна до шлюбу за їх спільні кошти, мотивує це тим, що вони не мали спільного бюджету, не проживали як сімя, хоча не заперечує про те, що дійсно з 2003 по 2007 рік мав відносини із [PERSON], приблизно перші два роки вважав, що живе з нею однією сімєю, проте спільного бюджету вони не мали, бо кожен з них мав самостійний дохід. Крім того, починаючи з червня 2012 року він проживає однією сімєю із [PERSON], а з червня місяця 2010 року шлюбні відносини із [PERSON] були припинені. Означені на його думку обставини підтверджуються рішеннями Хмельницького міськрайонного суду від 27.12.2012 року про визнання батьківства та від 30.07.2014 року про розірвання шлюбу між сторонами. Проте, суд оцінюючи зібрані докази в сукупності приходить до наступного висновку. Посилання [PERSON] на те, що з [PERSON] мав лише статеві відносини, на мав спільного бюджету та не проживав однією сімєю спростовується проглянутими в судовому засіданні відеозаписами спільного відпочинку та святкування сімейних подій разом з батьками [PERSON] та [PERSON], що свідчить про їх усталені відносини як сім»ї. [PERSON] на відео звертається до [PERSON] як до дружини, до її батьків як до тестя та тещі, та до її доньки [PERSON], як до своєї дитини. У свою чергу, аналогічною є поведінка [PERSON] по відношенню до батьків та родичів [PERSON], яких вона відносить до кола своїх родичів. Згідно висновку експерта за № 07/15 від 14.12.2015 року розподіл офісу з допоміжними приміщеннями і прибудовою, загальною площею 587,1 кв.м. та земельної ділянки площею 0,0615 га Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 953328 (кадастровий номер 6810100000:07:005:0011), розташованих по провулку І. Франка,Ю 8 у м. Хмельницькому по одній другій частині кожному є можливим. Згідно висновків судових автотоварознавчих експертиз за № 028/15 від 04.03.2015 року визначення вартості автомобіля марки Hyundai, модель H-100 вартість складає 94 506,48 грн., висновку № 029/15 визначення вартості автомобіля Renault, модель Kangoo, 2005 р.в. вартість складає 127 318,43 грн.; визначення вартості автомобіля Citroen, модель C1 згідно висновку експерта за № 030/15 його вартість складає 186 051,6 грн.; визначення вартості автомобіля Peugeot, модель Boxer згідно висновку за № 031/15 91 725,44 грн.; згідно висновку № 032/15 вартість автомобіля [PERSON] становить 215 518,64 грн.; за висновком № 033/15 від 11.03.2015 року ринкова вартість автомобіля марки Citroen, модель Jamper становить 183 182,55 грн. Вартісної оцінки нерухомого майна та транспортних засобів сторони не оспорюють та погоджуються з нею Як вказувала позивач в обґрунтування заявленого нею позову, з червня 2003 року по 18 жовтня 2007 року вона проживала з [PERSON] однією сімєю без шлюбу і правовою підставою позову зазначала ст. 74 СК України, яка діє з 01.01.2004 року, відповідно до частини 1 якої, якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою, або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Відповідно до частини 2 цієї ж норми права, на майно, що є обєктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Верховний Суд України в справі №6-97 від 20.02.2012 року у своєму рішення вказує на те, що при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що вказана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Ні [PERSON], ні [PERSON] в іншому шлюбі у вказаний час не перебували. Позивач [PERSON] обґрунтовує факт спільного проживання як чоловіка та жінки без шлюбу із [PERSON] з червня місяця 2003 року до 17 жовтня місяця 2010 року (часу укладення шлюбу), а відтак і придбання означеного майна за спільні кошти показами свідків та фотознімками подій їх спільного проживання. Відповідач [PERSON] не заперечуючи відображених подій на них за його участю категорично заперечує щодо спільного проживання, ведення спільного господарства та наявності спільного бюджету між ними, при цьому посилався на те, що означені світлини не можуть підтверджувати і не підтверджують факту спільного проживання однією сімєю із [PERSON] При цьому він посилається лише на те, що вони являлись партнерами по бізнесу тривалий час, тому проведення ними спільного відпочинку, відвідування знайомств та родини останніх не свідчать про наявність між ними усталених відносин як подружжя. До такої позиції відповідача суд ставиться критично, оскільки останній суперечить сам собі у зустрічному позові та численних поясненнях. [PERSON] посилається на те, що з червня 2010 року шлюбні відносини із [PERSON] фактично були припинені та 3 червня 2012 року він проживав однією сім»єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] належній йому на праві власності квартирі № 149 що по вулиці Маршала Рибалка, 10 у м. Хмельницькому. Проте такі покази відповідача-позивача суд до уваги не бере, оскільки вони є неправдивими та спростовуються письмовими доказами та показаннями свідків. Із показів свідка [PERSON] вбачається, що вона знає [PERSON] з 2003 року, вони дружили сімями, разом відпочивали, познайомились з батьками, братами і сестрами [PERSON] Вони проживали однією сімїєю, мали спільний бюджет, організували спільне підприємство «Рекламний простір», [PERSON] допомогла це зробити, оскільки всі фінансові та юридичні питання вирішувала [PERSON] З 2009 року взяли її до себе на роботу, та вона з [PERSON] сиділа в одному кабінеті. У її батька позичили 7 500 доларів США на придбання автомобіля «Шкода-Октавія», придбали за спільні кошти квартиру на вул. [PERSON], поблизу квартири [PERSON] Вона знімала кошти з своїх рахунків на її придбання та рахунку брата [PERSON] Вирішили придбати власне офісне приміщення. Вона оглядала це офісне приміщення разом із [PERSON] та [PERSON] на час огляду була прибудова і сходи. [PERSON] з 2012 року проживала на [INFO] і спільно святкували 40 років [PERSON], а в квартирі [PERSON] проживала рідна сестра [PERSON] [PERSON]. Свідок [PERSON] суду показала, що з 2003 року з матірю [PERSON] однією сімєю став проживати [PERSON] Вона називала його татом, і вони часто їздили в с. Калинівку Хмельницького району до його батьків, яких вона називала дідусем та бабусею. В 2007 році вони одружились і в лютому 2008 році народився брат [PERSON]. Вони спільно відпочивали як в Україні, так і за її межами. Мама проживала з [PERSON] десь до квітня 2014 року. Матір [PERSON], [PERSON] суду пояснила, що її донька з [PERSON] проживали разом як сім»я по вулиці М. Рибалка, 16 з 2003 року. Він був присутній на випуску в садочку в [PERSON], Спілкувалися із сватами, ходили в гості та провідували у лікарні. Разом відпочивали в Єгипті, в Турції, Насті святкували 7 років. Створили приватне підприємство «Рекламний простір», і взяли на роботу її сина [PERSON] Придбали автомобіль марки «Шкода-Октавія» в кредит, 7 000 доларів США позичили в [PERSON]. Пізніше придбали на Дубово офіс та земельну ділянку. В 2004 році були запрошені до свахи, матері [PERSON], на ювілей 55 років дарували холодильник. Святкували 60-річний ювілей батька [PERSON], а її чоловіка в ресторані «Арарат» в 2010 році разом із [PERSON], а в 2011 році святкували ювілей [PERSON], а відповідно [PERSON] був присутній на 40 річчі [PERSON] В 2015 році були присутні на похоронах свата, батька [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] є її дядько. Вони проживали разом однією сім»єю з часу, коли [PERSON] пішла у перший клас. Разом проводили всі свята. Припинили сімейні стосунки у травні 2014 року, коли [PERSON] закінчувала 11 клас. Придбали приміщення офісу на Дубово для розвитку спільного бізнесу, оскільки працювали разом. Спільно придбали квартиру на вулиці М. Рибалка,10. Разом готували їжу, [PERSON] у квартирі [PERSON] вів себе на правах господаря, [PERSON] його називала татом, а в квартирі [PERSON] на вул. М. Рибалка, 16 жила з сім»єю рідна сестра [PERSON] В сім»ї [PERSON] вона була протягом 2004-2014 років. Свідок [PERSON] повідомила суду про те, вона працювала з [PERSON]Б, у одному приміщенні, знає його по роботі. [PERSON] придбавала обладнання для «Рекламного простору», були його засновниками, працювали спільно. У 2006 році [PERSON] представила [PERSON] своїм чоловіком, мали ознаки сім»ї, а донька [PERSON] називала [PERSON] татом. У квартирі по вулиці М. Рибалка, 16 знаходились речі [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснив, що сторони по справі проживали однією сім»єю з 2003 року. [PERSON] представляла [PERSON] як чоловіка, спільно займались бізнесом, який по суті вела [PERSON] Придбали квартиру за спільні кошти, передали її в заставу для придбання офісу в Дубово. У 2013 році він встановлював у цьому приміщенні кондиціонери, і [PERSON] повідомив, що за них розрахується [PERSON] У 2010 році він був запрошений на ювілей до [PERSON], у 2012 році він запросив їх як сім»ю на весілля до своєї доньки у Мюнхен. Приїхали [PERSON] з донькою, рідна сестра [PERSON], - [PERSON], [PERSON] приїхати не зміг, так як йому не відкрили візу. Свідок [PERSON] суду підтвердив про спільне придбання двокімнатної квартири по вулиці М. Рибалка, 10, що розташована на другому поверсі. Святкували разом ювілей батька [PERSON] Святкували у вказаній квартирі в листопаді 2011 року 41 річницю від дня народження [PERSON], разом з його батьками, [PERSON] вела себе в ній як господиня. Купили телевізор та велотрек. Вони розійшлись влітку 2014 року. Проте, суд не приймає до уваги та оцінює критично показання свідків [PERSON] про те, що спільно почали проживати як сім»я [PERSON] та [PERSON] з 2007 року, а до цього часу лише зустрічалися з 2003 року по 2007 рік, оскільки такі покази суперечать показам самого [PERSON] та матеріалам справи. З показань свідка [PERSON] вбачається, що він разом із братом [PERSON], [PERSON] два тижні, з грудня 2011 року, робили ремонт у квартирі що по вулиці М. Рибалка , 10. Де в цей проживав [PERSON] він не знає, а [PERSON] у цій квартирі він не бачив. Як свідчать декларації про доходи [PERSON] у період з 2007- 2008 років (час придбання майна) вона мала достатньо доходів, аби придбавати означене майно за свої власні кошти. Означені обставини підтверджуються письмовими доказами. 15 січня 2009 року розпорядженням №1 (засновника) власника приватного підприємства «Рекламний простір» створено підприємство «Рекламний простір» засновником якого є [PERSON], місцем знаходження є с. Калинівка Хмельницького району, вул. Центральна,2. 01 липня 2010 року наказом №10 від 01 липня 2010 року директора приватного підприємства «Рекламний простір» [PERSON] прийнято на посаду головного бухгалтера за сумісництвом. Тому твердження [PERSON] та його представника про те, що з травня 2010 року [PERSON] та [PERSON] припинили спільне проживання та проживання її з [PERSON] є такими, що не відповідають дійсності, оскільки вони не лише проживали разом та вели спільне господарство, але продовжували розвивати спільний бізнес. Їх посилання на те, що з 2003 року по 18.10.2007 року та червня 2010 року до розірвання шлюбу, 30.07.2014 року, [PERSON] проживає з [PERSON] є не що іншим, як вигадкою, позаяк матеріали цивільної справи про визнання батьківства свідчать лише про існування між [PERSON] та [PERSON] інтимних відносин, однак сімейні відносини [PERSON] та [PERSON] не припинили і навіть після народження сина [PERSON] шлюб вони не розірвали, а навпаки продовжували проживати разом і вести спільне господарство. [PERSON],навіть після того як дізнавався про те, що батьком дитини є інший чоловік не визнавав позову і наполягав на своєму батьківстві та стверджував, що [PERSON] є його сином. Судом за клопотанням відповідача [PERSON]. допитані свідки [PERSON], [PERSON], котрі показали, що [PERSON] та [PERSON] з 2003 року зустрічались по 2007 рік, проживали спільно однією сім»єю в квартирі [PERSON] Суд не бере до уваги показання свідка [PERSON] стосовно проживання в [INFO] з літа 2012 року, оскільки вони є неправдивими та суперечливими та такими, що не відповідають дійсності та не узгоджуються із показаннями інших свідків та матеріалами справи. Покази свідка [PERSON] щодо початку періоду спільного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім»єю є неправдивими, позаяк такі покази протирічать показам самого [PERSON] Покази цього свідка повністю не узгоджуються із показами допитаної в якості свідка [PERSON] щодо спільності їх сумісного проживання та позики коштів [PERSON] Однак свідок [PERSON] підтвердила суду факт про святкування у квартирі [ADDRESS] святкування 41 річниці від дня народження [PERSON] на якому були присутні батьки [PERSON], її донька [PERSON], рідна сестра [PERSON] з чоловіком та про проживання її у квартирі [PERSON] У квартирі знаходився великий телевізор, що повністю узгоджується з показами [PERSON] про його дарування. Означені обставини повністю підтверджують факт проживання в означеній квартирі самої [PERSON] разом з [PERSON] та дітьми. Показання свідка [PERSON] суд оцінює критично. Зокрема свідок повідомила суду про те, що вона проживає з [PERSON] у квартирі [ADDRESS] однією сім»єю з червня місяця 2012 року. З її показів вбачається, що вона народила дитину від іншого чоловіка в квітні місяці 2012 року, відносини з [PERSON] склалися з осені 2011 року, а стосунки з батьком дитини припинились з часу вагітності. Покази відповідача-позивача [PERSON] є суперечливими, вони не узгоджуються із показами його ж свідків, допитаних судом. Так, із показів [PERSON] слідує, що він проживав однією сім»єю із [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах мав з нею спільний сімейний бюджет та вели спільне господарство, тоді як [PERSON] народила 26.04.2012 року сина [PERSON] та пояснила в судовому засіданні, що його батьком [PERSON] не являється, а перетин ними кордону у квітні 2013 року разом з [PERSON] не свідчать про припинення спільного проживання З [PERSON] Такі його покази спростовуються тим, що в 2010 році він приймає на посаду головного бухгалтера ПП «Рекламний простір» [PERSON] та доручає їй вести у справи у суді з приводу придбання спірного нерухомого майна з прилюдних торгів [PERSON], що підтверджується ухвалою суду та виданою ним довіреністю на ведення справ у судах. Виїзд у відрядження [PERSON] із [PERSON] до республіки Польща з метою вирішення виробничих питань та участь у міжнародних виставках не може свідчити про їх спільне проживання. Згідно вимог частини 2 статті 3 Сімейного кодексу України сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Для визначення осіб таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 Сімейного кодексу України суд повинен встановити факт проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно, У звязку із цим під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сімєю слід установити не лише обставини щодо факту спільного проживання сторін у справі, а й ті обставини, що спірне майно було придбане внаслідок спільної праці. Такі обставини судом встановлені і знайшли своє підтвердження. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст.74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. П. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 16 від 12 червня 1998 року "Про застосування судами деяких норм Кодексу законів про шлюб та сім"ю України" ( діючої до 21 грудня 2007 року), в якій вказано, що судам слід мати на увазі, що правила ст.ст. 22, 28, 29 КпШС не застосовуються до спорів про поділ майна осіб, які живуть однією сім"єю, але не перебувають у зареєстрованому шлюбі. Такі спори мають вирішуватися згідно з п.1 ст. 17 Закону "Про власність", відповідних норм ЦК і з урахуванням роз'яснень, даних Пленумом Верховного Суду України в п. 5 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності". У звязку з цим, факт проживання однією сім»єю без шлюбу за період з 01.06. 2003 року по 01.01. 2004 року суд встановлює на підставі ст. 17 Закону "Про власність", а з 01.04.2004 року на підставі ст. 74 СК України. Виникнення права спільної сумісної власності на нерухоме майно у [PERSON] та [PERSON]Б, відбулось у шлюбі, з 18.10. 2007 року по 12.08. 2014 року. Суд вважає, що сторони спору [PERSON] та [PERSON] набули у спільну сумісну власність згідно ст. 60 СК України наступне нерухоме майно: 1) Квартиру [ADDRESS], що зареєстрована на імя [PERSON] Вище вказана квартира була придбана на підставі Договору купівлі-продажу від 17. 12. 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу [PERSON] (реєстровий номер 150006). [PERSON] як дружина покупця надала згоду на придбання цієї квартири за спільні грошові кошти подружжя (п. 7 договору, заява про згоду №15005). 2) Земельну ділянку площею 0,0615 га, кадастровий номер 68110100000:07:005:0011 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по провул. Івана Франка, 8 у місті Хмельницькому, що зареєстрована на імя [PERSON] Вище вказану земельну ділянку сторони придбали за спільні кошти подружжя з прилюдних торгів на аукціоні з реалізації нерухомого майна, що є предметом іпотеки. Право власності на земельну ділянку підтверджується Протоколом №22-0073/12-29 Хмельницької філії ТОВ «ТД «Еліт Сервіс» від 05.11. 2012 року. Згідно даного протоколу було реалізовано з торгів майно [PERSON] (лот №2). В подальшому приватний нотаріус [PERSON] видала Свідоцтво про право власності на земельну ділянку площею 0,0615 га, кадастровий номер 68110100000:07:005:0011. Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №2532151 від 23.05. 2013 року право власності на земельну ділянку було зареєстровано на [PERSON] 3) Офіс з допоміжними приміщеннями та прибудовою, загальною площею 587,1 кв.м. по провул. Івана Франка, 8 у місті Хмельницькому, що зареєстрований на імя [PERSON] Вказане приміщення належить сторонам на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.05. 2014 року (індексний номер 21656523). Вище вказане приміщення вони придбали за спільні кошти подружжя з прилюдних торгів на аукціоні з реалізації нерухомого майна, що є предметом іпотеки, згідно Протоколу №22-0073/12-28 Хмельницької філії ТОВ «ТД «Еліт Сервіс» від 05.11. 2012 року. Згідно даного протоколу було реалізовано з торгів майно [PERSON] (лот №1- приміщення складу, загальною площею 187,1 кв.м. по провул. Івана Франка, 8 у місті Хмельницькому). В подальшому нами було прийнято рішення провести реконструкцію з добудовою складського приміщення під офіс з допоміжними приміщеннями. Реконструкція проводилась господарським способом і була завершена в січні-лютому 2014 року. Це підтверджується результатами інвентаризації приміщення, що була проведена Земельно-аграрним центром «Карат», яку було замовлено в лютому 2014 року. Згідно технічного паспорта на офіс з допоміжними приміщеннями, що виготовлений Земельно-аграрним центром «Карат» 18.03.2014 року та підписаний сертифікованим інженером Л.С. [PERSON] (сертифікат АЕ 002939) й директором ЗАЦ «Карат» [PERSON] приміщення має 100 % готовності, складається з 3 поверхів загальною площею 587,1 кв.м. В подальшому було узаконено обєкт і Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №13055438 від 15 травня 2014 року було проведено державну реєстрацію права власності на офіс за [PERSON] Суд не бере до уваги пояснення [PERSON] щодо того, що реконструкцію приміщення він проводив за особисті та позичені кошти, оскільки не надав переконливих доказів щодо цього. У свою чергу, [PERSON] довела не лише наявність у неї коштів на таку реконструкцію, але й те, що вона своїми коштами і працею брала участь у поліпшенні спільного майна подружжя,в тому числі офісу з допоміжними приміщеннями та прибудовою, загальною площею 587,1 кв.м. по провул. Івана Франка, 8 у місті Хмельницькому. Позицію [PERSON] та його представника стосовно позики коштів у [PERSON] в сумі 500 000 грн. 05 листопада 2012 року та вкладення їх у реконструкцію приміщення офісу відповідно до рішення Хмельницького міськрайонного суду від 13.07.2015 року суд вважає неприйнятною, оскільки відповідачпозивач [PERSON] в обґрунтування заявлених вимог стосовно визнання вимог його особистою власністю не зазначав про позику коштів у [PERSON] Сам [PERSON] та свідок [PERSON] в суді підтвердила факт, що рішення суду не зверталось до примусового виконання. Суд критично оцінює і не бере до уваги виконання робіт [PERSON] з реконструкції складського приміщення під офіс з допоміжними приміщеннями згідно цивільно-правової угоди № 3 від 17 січня 2014 року укладеної товариством з обмеженою відповідальністю «ПТС-24» з терміном її дії до 31 грудня 2015 року, оскільки такі роботи з реконструкції складського приміщення під офіс з допоміжними приміщеннями були виконані в період шлюбу з [PERSON], акти приймання виконаних робіт підписані лише особою, яка їх склала, [PERSON] їх не приймав та виконання цих робіт не оплатив, чого його представник у судовому засіданні не заперечував. Суд вважає такий договір та акти приймання виконаних будівельних робіт фіктивними. Проте, суд вважає, що позовна вимога [PERSON] щодо розподілу Статутного капіталу приватного підприємства «Рекламний простір» (свідоцтво про державну реєстрацію №097110 серії АО, ідентифікаційний номер юридичної особи 36269165 від 23.01.2009 року) у розмірі 500 000,00 грн. до задоволення не підлягає у звязку з тим, що [PERSON] не входить до складу власників товариства, а майно юридичної особи, у свою чергу не може бути предметом розподілу майна подружжя. Такий висновок суду випливає з правової позиції Верховного Суду України, викладеній в постановах № 6-79цс13 від 02 жовтня 2013 року, № 6-5цс14 від 19 лютого 2014 року, № 6-38цс15 від 03 червня 2015 року. Зі змісту ч. ч. 2, 3 ст. 61 СК України, якщо вклад до статутного капіталу господарського товариства зроблено за рахунок спільного майна подружжя, в інтересах сім'ї, той із подружжя, хто не є учасником товариства, має право на поділ одержаних доходів. Таким чином, з моменту внесення грошових коштів до статутного капіталу господарського товариства вони є власністю самого товариства, зазначені спільні кошти (майно) подружжя втрачають ознаки об'єкта права спільної сумісної власності подружжя. Право на компенсацію вартості частини коштів виникає в іншого подружжя лише щодо спільних коштів, а не статутного капіталу, при цьому лише в тому разі, коли спільні кошти всупереч ст. 65 CК України були використані одним із подружжя саме для внесення вкладу до статутного капіталу. Подальше розпорядження учасником товариства його часткою в статутному капіталі з огляду на положення ст. ст. 116, 147 ЦК Україниє суб'єктивним корпоративним правом такого учасника й відчуження ним на власний розсуд частки в статутному фонді не може вважатися використанням (відчуженням) спільного майна подружжя проти волі іншого подружжя та не в інтересах сім'ї. Отже, у разі передання подружжям свого майна для здійснення підприємницької діяльності шляхом участі одного з них у заснуванні господарського товариства це майно належить зазначеному товариству на праві власності, подружжя набуває відповідне майнове право, яке реалізується одним із подружжя (засновником) шляхом участі в управлінні товариством, а друге подружжя набуває право вимоги виплати йому певних сум у разі поділу майна між подружжям. Суд вважає, що за наведених підстав зустрічний позов [PERSON] задоволенню не підлягає, позаяк означене майно придбане у шлюбі за спільні кошти подружжя. Посилання відповідача-позивача [PERSON] та його представника на те, що факт наявності фактичних шлюбних відносин [PERSON] та [PERSON] встановлено рішенням суду та не підлягає доказуванню є неприпустимими, оскільки сторони мали лише інтимні стосунки, від яких народилась дитина, проте шлюбу не розривали, а продовжували проживати спільно однією сім»єю, що підтверджується матеріалами справи. Відповідач-Позивач [PERSON] таких доказів придбання спірного майна за власні кошти не надав, а суд таких не встановив. На підставі викладеного та

Outcome: partial