Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до ФГ "Січ-Агро" про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, посилаючись на те, що між ним та відповідачем 31.10.2012 року було укладено договір оренди земельної ділянки. Предметом договору є земельна ділянка площею 8,8356 га., кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться на території Катеринівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області та належить позивачу на праві власності. Договір діє до 2061 року. Згідно з пп. 3.2., 3.3. Договору сума орендної плати скаладає 80000 грн., яка сплачується одним платежем. Пунктом 3.4. Договору встановлено, що розмір орендної плати складає 80000 грн., яка сплачується одним платежем. Пунктом 3.4. Договору встановлено, що розмір орендної плати та умови її сплати можуть переглядатися за згодою сторін, що оформлюється додатковою угодою до цього Договору на підставах, визначених чинним законодавством. Нормативна грошова оцінка вищевказаної земельної ділянки складає 195312,16 грн. На момент укладення Договору відповідно до ст.. 288.5 Податкового кодексу України (чинний на той момент редакції) розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом. За ст.. 274.1 ПКУ ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлювалась у розмірі 1% від їх нормативної грошової оцінки. Таким чином мінімальний розмір орендної плати на момент укладення договору повинен був складати 95701,90 грн. за 49 років. Проте, Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27.03.2014 року (набрав чинності 01.04.2014 року) підпункт 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 викладено в такій редакції: "288.5.1 не може бути меншою 3% нормативної грошової оцінки". Відтак, з 01.04.2014 року мінімальний розмір орендної плати за землі сільськогосподарського призначення встановлено на рівні 3 % від нормативної грошової оцінки землі, що в їх окремому випадку, починаючи з початку 2017 року, повинен складати 257812,05 грн. Визначений Законом мінімальний розмір орендної плати суттєво збільшився, в даному конкретному випадку порівняно з початковою сумою плати відповідно до умов Договору на 177812,05 грн. Таким чином, враховуючи викладене, позивач вважає, що 01.04.2014 року почали існувати суттєві обставини, які потребують перегляду розміру орендної плати та внесення відповідних змін до Договору. В зв'язку з цим, 26.03.2016 року позивач через поштовий зв'язок звернувся до Орендаря з письмовою пропозицією щодо внесення змін до Договору, приклавши 3 проекти додаткової угоди для розгляду, підпису та повернення позивачу. Проте, до цього часу стороною Договору його письмову пропозицію не розглянуто, жодної відповіді на його адресу не направлено, що на думку позивача є підставою для вирішення даного спору у судовому порядку. Позивач вказує, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо зазначено про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. В обгрунтування позову позивач посилався на норми ст.ст. 759, 762, 632, 654, 651, 652, 653 ЦК України, ст. 15, 21, 30 ЗУ "Про оренду землі", Податковий кодекс України. Просив внести зміни до Договору оренди землі від 31.10.2012 року укладеного між [PERSON] та ФГ "Січ-Агро" в особі голови господарства Григоренко Тамари Анатоліївни та посвідченого приватним нотаріусом Головко М.Г. в пункт 3.2. Договору "Загальна сума орендної плати складає 257812,05 грн."; в пункт 3.3. Договору "Орендна плата сплачується одноразовим платежем за весь період оренди земельної ділянки у строк до 01.01.2017 року". Судові витрати покласти на відповідача. Представник відповідача направив до суду письмові заперечення проти позову в яких позовні вимоги не визнав, виходячи з того, що жодних порушень законодавства України, яке регулює відносини пов`язані з укладенням договору оренди землі, при укладенні договору оренди між Позивачем та ФГ "Січ-Агро" допущені не були. Крім того відповідач вказав, що згідно п. 3.3. договору орендна плата сплачується одноразовим платежем за весь період оренди земельної ділянки без права вимоги орендодавцем перегляду розміру орендної плати протягом всього терміну договору оренди. Позивач отримав 80000 грн., а також відповідачем було сплачено податку 12000 грн. До того ж, в запереченнях проти позову зазначено, що зміни до Податкового кодексу України відбулися 01.04.2014 року, тобто після укладення договору оренди між сторонами, та підпункт 288.5.1 Податкового кодексу України не містить вимоги щодо перегляду орендної плати по існуючих договорах оренди, які були укладені до 01.04.2014 року. Посилаючись на ст.ст. 204, 599, 642 ЦК України просив в позові відмовити. Представником відповідача подано письмову заяву про застосування строків позовної давності в якій зазначено, що 26.10.2012 року ФГ "Січ-Агро" повністю виконало перед позивачем зобов`язання по сплаті орендної плати за весь період дії договору. Оскільки зобов`язання по сплаті орендної плати було припинено в момент його належного виконання, тобто 26.10.2012 року, то строки позовної давності щодо перегляду умов договору закінчилися 26.10.2015 року. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, спираючись на доводи, викладені в поданому позові та суду пояснив, що на момент укладення договору 31.10.2012 року його волевиявлення було добровільним, його влаштовували умови договору, які відповідали нормам законодавства, що діяло на той час, він отримав 80000 грн. в рахунок орендної плати на 49 років. На даний час змінилось законодавство і він має право на отримання більшої орендної плати, з чим він і звернувся до відповідача, оскільки це передбачено умовами договору. Підпис на договорі оренди земельної ділянки вчинений ним особисто. Представник позивача позов підтримав, спираючись на доводи, викладені в поданій позовній заяві та пояснив суду, що дійсно в 2012 році позивач уклав договір оренди належної йому земельної ділянки з відповідачем та отримав 80000 грн. в рахунок орендної плати за 49 років. Однак, 01.04.2014 року змінилось законодавство, що регулювало розмір орендної плати, і з 01.04.2014 року розмір орендної плати повинен становити 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Тому позивач звернувся до відповідача з пропозицією укласти додаткову угоду до договору і визначити інший розмір орендної плати, а саме 257812,05 грн. і визначити новий строк сплати цієї орендної плати - до 01.01.2017 року. Можливість внесення змін до договору оренди земельної ділянки передбачена Законом та самим Договором, а саме пунктом 3.4. Вони з позивачем були готові обговорити з відповідачем інші строки виплати орендної плати, але діалогу в них не відбулося. Примірники пропозиції та додаткової угоди відповідач отримав, про що є докази, але до цього часу відповіді не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав. Матеріалами справи встановлене наступне: Згідно копії договору оренди земельної ділянки від 31.10.2012 року, укладеного між [PERSON] та фермерським господарством "Січ-Агро", [PERSON] передав орендареві в строкове володіння і користування земельну ділянку на платній основі для її господарського використання шляхом укладення договору оренди, а орендар зобов`язується прийняти таку земельну ділянку, використовувати її відповідно до цільового призначення та сплачувати орендну плату. Предметом цього Договору є земельна ділянка загальною площею 8.8356 га., яка розташована на території Катеринівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області - кадастровий номер [NUMBER]. Земельна ділянка належить орендодавцю на підставі державного акту серії [NUMBER]. Пунктом 3 цього Договору визначено порядок розрахунків. Так, згідно п. 3.1 визначено, що за користування земельною ділянкою Орендар сплачує Орендодавцеві орендну плату. Згідно п. 3.2. Договору, загальна сума орендної плати складає 80000 грн. Згідно п. 3.3. Договору, орендна плата сплачується одноразовим платежем за весь період оренди земельної ділянки без права вимоги орендодавцем перегляду розміру орендної плати протягом всього терміну договору оренди. Згідно п. 3.4 Договору, розмір орендної плати та умови її сплати можуть переглядатися за згодою Сторін, що оформлюється додатковою угодою до цього Договору на підставах, визначених відповіданим чинним законодавством (а.с. 8-10). Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] та копії витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, [PERSON] є власником земельної ділянки розміром 8.8356 га. (а.с. 12). Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права - зареєстровано договір оренди вищевказаної земельної ділянки (а.с. 13). Згідно копії заяви-пропозиції щодо внесення змін до договору оренди землі від [PERSON] на адресу ФГ "Січ-Агро" було запропоновано внести до Договору такі зміни: пункт 3.2 Договору викласти в наступній редакції "Загальна сума орендної плати 257812,05 грн."; пункт 3.3 Договору викласти в наступній редакції "Орендна плата сплачується одноразовим платежем за весь період оренди земельної ділянки у строк до 01.01.2017 року". З приводу строків внесення орендної плати [PERSON] висловлює свою готовність щодо їх корегування під час спільних перемовин (а.с. 14-15). Згідно копії додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 31.10.2012 року від 28.03.2016 року - відповідачу надано додаткову угоду (а.с. 16). Згідно копій поштових повідомлень, відповідач отримав вищевказані документи (а.с. 17). Згідно копії видаткового касового ордеру від 26.10.2012 року та копії платіжного доручення № 160 від 26.10.2012 року, відомості - на користь [PERSON] сплачено орендну плату в сумі 80000 грн. та прибутковий податок в сумі 12000 грн., (а.с. 34,35, 39). Згідно копії нотаріально посвідченої заяви від 31.10.2012 року, [PERSON] сповістив про те, що в разі збільшення Орендарем орендної плати претензій мати не буде, до суду звертатись для перегляду виплати орендної плати та змін умов договорів не буде (а.с. 36). Згідно копії заяви від 19.10.2012 року [PERSON] просив ФГ "Січ-Агро" взяти в оренду терміном на 49 років належну йому земельну ділянку з виплатою йому орендної плати 80000 грн. разово без права перегляду зміни орендної плати протягом всього терміну орендни (а.с. 37). Суд дійшов до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. За приписами ЦПК України, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення або оспорювання саме її прав (ст. 3 ч. 1, ст. 15 ч. 1); цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, особа на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета спору і зобов'язана належно довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов'язок доказування пред'явлених вимог лежить на позивачеві і таке не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.ст.10, 11, 57-61); про задоволення позову рішення може бути прийняте за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог (ст.ст. 212-215). Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з п.1 ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ст.15 Закону України "Про оренду землі", істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Згідно зі ст. 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно зі ч. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Так, в ході розгляду справи судом достовірно встановлено, що на момент укладення договору оренди земельної ділянки між сторонами від 31.10.2012 року волевиявлення учасників (сторін) договору було вільним та відповідало їх внутрішній волі, що було підтверджено позивачем та представником відповідача в судовому засіданні. Сам зміст договору повністю відповідає вимогам Закону України "Про оренду землі" та нормам ЦК України. Позивача станом на 31.10.2012 року влаштовували умови договору та розмір і порядок видачі йому орендної плати. Крім того, згідно вимог п. 3.3 вищевказаного Договору, нотаріально посвідченої заяви від 31.10.2012 року та заяви від 19.10.2012 року (копії яких містяться в матеріалах справи) позивач [PERSON] погодився з тим, що він не має права вимагати перегляду розміру орендної плати протягом всього терміну договору оренди. Суду не надано доказів визнання пункту 3.3 договору від 31.10.2012 року недійсним чи нечинним. Крім того судом не приймаються до уваги в якості підстав для задоволення позову посилання позивача та його представника на пункт 3.4. вищевказаного Договору про те, що розмір орендної плати та умови її сплати можуть переглядатися за згодою сторін, оскільки такої згоди між сторонами не досягнуто, про що вказано в судовому засіданні представником відповідача та підтверджено наявними матеріалами справи. Вищеперелічені підстави є підставами для відмови в задоволенні позовних вимог. Доводи представника відповідача про застосування до спірних правовідносин позовної давності судом не враховуються, оскільки позовна давність не пропущена, строк дії договору визначений до 2061 року. В зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог судові витрати покладаються на позивача. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed