Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до Зарічненського районного суду Рівненської області з позовною заявою до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання дітей. В обґрунтування позовних вимог, вказує на те, що з 28 січня 1999 року по 13 жовтня 2011 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі під час якого у них народилось четверо дітей, двоє з яких на даний час повнолітні, а син [PERSON] [INFO] та син [PERSON] [INFO] неповнолітні. Згідно рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 15 червня 2006 року з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання дітей у розмірі по 80,00 гривень щомісячно та до досягнення ними повноліття. Позивачка зазначає, що відповідач не у повній мірі виконував рішення суду внаслідок чого утворилась заборгованість по аліментах, вказує, що на даний час розмір аліментів, визначений рішенням суду є недостатнім для забезпечення дітей матеріально, а тому просить збільшити розмір аліментів та визначити їх у розмірі по 1 100,00 гривень на кожну дитину, а саме на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 14 червня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття у зв`язку з чим просить задовольнити позов, стягувати аліменти у збільшеному розмірі з дати подання заяви до суду та допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. Позивачка у судове засідання не з`явилась, позовні вимоги підтримала, просила розглядати справу за її відсутності, про що подала відповідну заяву (а. с. 24). Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату час та місце судового розгляду справи, шляхом публікації оголошення на сайті "Судова влада України", відзиву на позовну заяву не подавав, що за змістом ст. 223 ЦПК України є підставою для розгляду справи за його відсутності. Як зазначено у ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксування судового засідання технічними засобами у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Суд, заслухавши думку учасників справи, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, встановив наступне. Згідно рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 15 червня 2011 року у справі № 2-106/11 судом вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 80 (вісімдесяти) гривень щомісячно на утримання, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] і досягнення найстаршою дитиною повноліття. Діти сторін [PERSON] та [PERSON] на даний час досягли повноліття, тому втратили право на отримання аліментів. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Морочненською сільською радою Зарічненського району Рівненської області 05 вересня 2003 року [PERSON] народився [INFO] та згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Морочненською сільською радою Зарічненського району Рівненської області 13 червня 2006 року [PERSON] народився [INFO] та їх батьками є сторони у справі. Згідно рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 13 жовтня 2011 року шлюб між сторонами розірвано. Згідно довідки виданої Морочненською сільською радою Зарічненського району Рівненської області № 1229 від 14 червня 2019 року, виданої [PERSON] про те, що її діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Таким чином, судом встановлено, що станом на час розгляду справи, неповнолітні діти сторін проживають разом із матір`ю. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне. Згідно ч. 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Крім того, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, або погіршенням матеріального становища отримувача аліментів, останній може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Як встановлено в судовому засіданні, як підставу для збільшення розміру стягуваних аліментів позивачка вказує, що сума стягуваних аліментів на даний час є недостатньою для матеріального утримання дитини, що тягне погіршення її матеріального стану. На думку суду, на даний час розмір раніше стягнутих аліментів є недостатнім, оскільки діти в силу свого віку природньо потребують більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позов підставним та таким, що підлягає до задоволення, а сума стягуваних з відповідача аліментів підлягає збільшенню до 1 100,00 гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, що буде законним, справедливим і відповідатиме інтересам дитини. Судом не отримано відомостей про неможливість відповідача сплачувати аліменти у розмірі, який визначила позивачка. Відповідач є працездатною особою є батьком та зобов`язаний матеріально забезпечувати своїх дітей. Вирішуючи питання про час з якого повинні бути присуджені аліменти суд враховує, що з 15 червня 2011 року аліменти на утримання дітей сплачувались за рішенням Зарічненського районного суду Рівненсько області у справі № 2-106/11, яке є обов`язковим до виконання згідно ст. 18 ЦПК України. Відповідно вимога про збільшення розміру аліментів та стягнення їх з 14 червня 2019 року є безпідставною та такою, що не ґрунтується на законі і відповідно задоволенню не підлягає. Як роз`яснено у ч. 1. 4 п. 23 Постанови Пленум Верховного Суду України, від 15.05.2006, № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" Відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. За таких обставин позовна заява підлягає до часткового задоволення. Судом не вбачається підстав для негайного виконання рішення суду у порядку п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, оскільки таке можливе лише у позовах про стягнення аліментів, а предметом цього позову є зміна розміру аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнена від сплати судового збору, рішення задоволено повністю то з відповідача підлягає до стягнення в дохід держави судові витрати у розмірі, визначеному пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 закону України "Про судовий збір" у розмірі 768 гривень 40 коп.

Outcome: partial