Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 14 серпня 2008 року між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 80/2-27/21/03/8-270. ПАТ «Укрсоцбанк» з 28.04.2010 року є правонаступником всіх прав та обов'язків АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк». Банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 9 719 дол. США зі сплатою 13,50 процентів річних, строком до 10.08.2013 року, кредит повинен сплачуватися згідно складеного графіку погашення кредиту та процентів. Кредит надавався відповідачу для оплати придбаного автомобіля марки «ЗАЗ модель TF69Y, 2008 р. в., згідно з Договором купівлі -- продажу транспортного засобу № 4143 15 - 5009/8 від 12.08.2008 року, укладеним з ВАТ «ХАРКІВ - Авто» . Свої зобов'язання банк виконав. Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за договором не виконав і тому станом на 19.08.2014 року відповідач має заборгованість у розмірі 121 075,30 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 5 411.36 доларів США, що еквівалентно - 70 744,39грн.; заборгованість за відсотками - 2 633,03 доларів США, що еквівалентно - 34 422,44грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 858,60 доларів США, що еквівалентно 11224,78 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 358,26 доларів США, що еквівалентно -4683,68 грн. Загальна сума заборгованості станом на 19.08.2014 р. становить 9 261,26 дол. США. У судовому засідання представник банку позовні вимоги підтримав в повному обсязі і дав пояснення про обставини викладені вище. Відповідач [PERSON]позовні вимоги не визнав і пред'явив зустрічний позов про визнання окремих частин кредитного договору недійсними та визнання договору таким, що укладений у національній валюті України, посилаючись на те, що для сплати вартості автомобіля «ЗАЗ ТБ69У» 2008 р. в., яка становила 52600 грн. він звернувся до ХОФ АКБ «Укрсоцбанк» з метою отримання даних коштів в кредит, але йому було відмовлено у наданні кредиту в національній валюті з мотивуванням того, що на даний момент кредит у гривні оформити неможливо, а запропоновано можливість отримання кредиту у гривнях якщо він погоджується оформити кредитний договір в доларах США. Кредитний договір №820/2-27/21/03/8-270 с банком було укладено 14 серпня 2008 р., за умовами якого, банк повинен був надати кредит у сумі 9719,00 дол. США для їх цільового використання, а саме: для оплати придбаного автомобіля. Гроші в національної валюті перераховані на придбання автомобілю згідно купівлі-продажу №414315-5009/8 від 12.08.2008 року, укладеного з ВАТ "ХАРКІВ-АВТО". Кредит погашав як в доларах США, так і в гривнях. Вважає, що банк не виконав істотні умови прописані в п 2.1.Кредитного договору, що тягне недійсність п. 2.2. та п.1.1.спірного договору, та недійсності укладення кредитного договору саме в іноземній валюті доларах США. Крім цього у відповідача відсутні докази конвертації та подальшого перерахування готівкових коштів саме позичальником на цілі визначені п.1.2. спірного договору. Меморіальний ордер №93562а свідчить про те, що перерахування готівкових коштів від свого імені позичальник не здійснював, а значить готівкових коштів не отримував. Банк фактично виконав своє зобов'язання по наданню кредиту в національній валюті України - гривні і тому просить визнати цей правочин недійсним, так як він приховує інший правочин - укладення договору в національної валюті і відносини між позивачем та відповідачем мають бути врегульовані кредитним договором, який укладений в національній валюті України -гривні, потому просить визнати пункти 1.1., 2.1.,2.2, - кредитного договору №820/2-27/21/03/8-270 від 14 серпня 2008 року - недійсними. Представник ПАТ «Укрсоцбанк» заперечував проти зустрічного позову, посилаючись на те, що кредитний договір № 820/2-27/21/03/8-270 від 14.08.2008 р. укладений відповідно до положень чинного законодавства та з дотриманням вимог ст. ст.203, 205, 207, 208, ч. 2 ст. 524 і ст. 533 ЦК України, та в межах повноважень позивача щодо здійснення валютних операцій на підставі банківської ліцензії. [PERSON] отримав кредит в доларах США., які були згідно наданої квитанції переведені в національну валют по курсу НБУ в сумі 44 513,02 грн., які сплачені позичальником на оплату автомобіля ЗАЗ моделі ТБ69У 2008 року випуску, згідно договору купівлі - продажу №414315-5009/8 від 12.08.2008 року, який укладений з ВАТ "ХАРКІВ-АВТО". Позичальник ознайомився з умовами кредитного договору, про що свідчить його підпис, істотні умови договору не порушені. Крім цього, відповідач в порушення строків давності звернувся до суду з оскарженням кредитного договору, якій був укладений 14 серпня 2008 року. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріли справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази, суд приходить до висновку, що позов ПАТ «Укрсоцбанк» підлягає до задоволення в повному обсязі, а в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити виходячи з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 14 серпня 2008 між АКІБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №20/2-27/21/03/8-270 на загальну суму 9719,00 дол. США із сплатою за користування кредитними коштами 13,50 % річних з кінцевим терміном повернення кредитних кредиту 10.09.2013 р. (а.с.8-10). Кредит надавався позичальнику для оплати придбаного автомобіля марки ЗАЗ. модель TF69Y, 2008 р. в., чорного кольору, згідно з Договором купівлі - продажу транспортного засобу № 4143 15 - 5009/8 від 12.08.2008 року, укладеним з ВАТ «ХАРКІВ - Авто». Кінцевий термін повернення до 10.08.2013 р. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець ) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно частини другої ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. У ч.2 ст. 1050 ЦК України зазначено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (Позикодавець має право на одержання від Позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором). Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідачем порушені умови Кредитного договору в частині: позичальник не виконав у строк свої зобов'язання по поверненню кредиту, та сплаті відсотків за користування кредитними коштами відповідно до умов кредитного договору. Відповідно до п. 4.1. кредитного договору у разі прострочення позичальником строків сплати процентів, визначених п. 2.4, цього договору, а також прострочення строків повернення Кредиту, визначених п. 1.1 цього договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі, подвійної облікової ставки Національного банку України від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у період прострочення. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань по Кредитному Договору станом на 19.08.2014 року відповідач має заборгованість у розмірі 9 261,26 дол. США., що еквівалентно 121 075, 30 грн. ( по курсу НБУ станом на 19.08.2014 р. 13.0733 грн. за 1 дол.США), з яких: яких: заборгованість за кредитом - 5 411.36 доларів США, що еквівалентно - 70 744,39грн.; заборгованість за відсотками - 2 633,03 доларів США, що еквівалентно - 34 422,44грн.,пеня за несвоєчасне повернення кредиту- 858,60 доларів США, що еквівалентно 11224,78 грн, пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 358,26 доларів США, що еквівалентно - 4 683,68 грн. Відповідач не надав до суду доказів підтверджуючих виконання ним обов'язків в повному обсязі по кредитному договору, а також докази, які б спростовували доводи позивача, тому з нього необхідно стягнути вказану заборгованість. В задоволенні зустрічного позову про визнання окремих частин кредитного договору недійсними та визнання договору таким, що укладений у національній валюті України треба відмовити. Позивач оскаржує п. п. 1.1.кредитного договору, який встановлює предмет договору - 9719,00 дол. США; п .2.1 кредитного договору, де зазначено надання кредиту шляхом видачі позичальнику готівкових коштів в іноземної валюті ( в доларах США) з позичкового рахунку шляхом конвертації через касу банку для подальшого перерахування позичальником на цілі визначені п.1.2 цього договору, а також п. 2.2, що моментом (днем ) надання кредиту вважається день видачі позичальнику готівкових коштів в іноземної валюти в сумі кредиту згідно даного договору. Ст. 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Ст. 628 ЦК України регламентує, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ст. 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Виходячи зі змісту частини 3 статті 10 ЦПК України та частини 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Діюче законодавство, а саме: ст. 235 ЦК України визначає удаваний правочин таким, що вчинено сторонами для приховування іншого правочинну, який вони насправді вчинили. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України позивач, заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, має довести: 1) факт укладання правочину, що за його думкою є удаваним, 2) спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети ніж приховати інший правочин, 3) настання між сторонами інших прав та обов'язків, ніж ті, що передбачені удаваним правочином. Спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені договором кредиту тобто відсутність, на момент його укладання у сторін іншої мети ніж приховати інший правочин позивачем в судовому засіданні не доведено. Харківською обласною філією АКБ « Укрсоцбанк» була надана квитанція за № 95577а від 14 серпня 2008 року, яка підтверджує, що 9719,00 дол. США були конвертовані по курсу 4,5800 грн. і до видачі встановлена сума в грошовому еквіваленті у розмірі 44513,02 грн. і на цій квитанції є підпис позичальника [PERSON], що суперечить доводам відповідача, що гроші не були конвертовані. Згідно меморіального ордеру № 93562а від 14.08.2008 року гроші в сумі 44513,02 грн. відправлені до філії « АвтоЗаЗ - сервіс» «АТ « УкрАвто» на оплату автомобіля згідно договору купівлі - продажу №414315-5009/8 від 12.08.2008 року, який укладений з ВАТ "ХАРКІВ-АВТО" від імені [PERSON]. ( арк. с. 38) Гроші надійшли на рахунок продавця, про що не заперечує позичальник. Відповідач також не заперечував проти того, що він розраховувася за наданий кредит в доларах США, про що свідчить и надана квитанція про погашення кредиту ( арк. с. 68). Положення вказаного договору викладені у письмовій формі, не є незрозумілими та під час ознайомлення відповідача з ними не могли залишитись поза його увагою або бути ним неправильно сприйнятими. В той же час відповідач з положеннями зазначеного договору погодився, підписавши його без зауважень, і тим самим добровільно прийняв на себе обов'язки, що з нього випливають. Договір укладався за власним волевиявленням сторін, без примусу, у встановленій законом формі, з необхідним обсягом повноважень, були спрямовані на реальне настання правових наслідків, сторони усвідомлювали значення своїх дій. Таким чином, суд вважає що підстав для задоволення вимог про визнання договору таким, що укладений у національній валюті України немає. У порядку ст.88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1210,75 грн.

Outcome: approved