Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування позову посилався на те, що на підставі договору позики укладеного між ним та відповідачами від 9.02.2009 року, останні отримали гроші у розмірі 60 000 гривень. В забезпечення зобов'язань за даним договором був укладений договір іпотеки квартири [ADDRESS] від 9.02.2009 року, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] Строк повернення позики 9.08.2009 року. До наступного часу позика не повернута,внаслідок чого відповідачі повинні сплатити позивачу з урахуванням процентів на суму позики, 3% річних, пені у розмірі 495300 гривень, а саме сума позики 60000 гривень, проценти 316800, 3% річних 9000 гривень, пеня 109500 гривень. Відповідно до п. 5.2.1Договору іпотеки сторони домовилися, у разі невиконання договірних зобов'язань,забезпечених іпотекою, право власності на предмет іпотеки переходить до позивача. Просив суд звернути стягнення на трьохкімнатну квартиру №40 житловою площею 47,7 кв.м., загальною площею 69, 4 кв.м., розташовану в будинку [ADDRESS], в рахунок погашення суми боргу за договором займу у розмірі 495300 гривень, укладеного між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON] 09 лютого 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстраційним №538, шляхом визнання за [PERSON] права власності на квартиру. Позивач [PERSON] до суду не з'явився надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] неодноразово належним чином повідомлені про день та час слухання справи до суду не з'явилися, тому суд відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України розглянув справу без їх участі. Дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлено, що 9.02.2009 року між [PERSON] та відповідачами укладений договір позики відповідно до якого останні отримали гроші у розмірі 60 000 гривень,зі сплатою 8% щомісячно у разі несвоєчасної виплати раніше встановлених процентів у розмірі 6%, пені при несвоєчасному поверненні позики у розмірі 0,5% від суми позики за кожен день прострочки (а.с.3). Строк повернення позики 9.08.2009 року. До наступного часу позика не повернута,внаслідок чого відповідачі повинні сплатити позивачу 495300 гривень, а саме сума позики 60000 гривень, проценти 316800, 3% річних 9000 гривень, пеня 109500 гривень. Даний розрахунок заборгованості відповідачами не спростовуваний, тому суд при вирішені спору по суті приймає до уваги розрахунок позивача. В забезпечення зобов'язань за даним договором між позивачем та відповідачами був укладений договір іпотеки квартири [ADDRESS] від 9.02.2009 року, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с. а.с. 10-12). Відповідно до п. 5.2.1Договору іпотеки сторони домовилися, у разі невиконання договірних зобов'язань,забезпечених іпотекою, право власності на предмет іпотеки переходить до позивача. Відповідно до положень ст.526 Цивільного Кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Тому належним виконанням зобов'язань за договором позики, укладеним між [PERSON] та відповідачами, є повернення боргу, відсотків, в тому розмірі, в ті терміни, як було передбачено договором У разі порушення умов договору зі сплатою пені та 3% річних відповідно до ч.2 ст.625, ч.3ст.549 ЦК України. Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно із частиною третьою статті 36 Закону України "Про іпотеку" договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку". Відповідно до частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Виходячи з положень частини другої статті 16 ЦК України, частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором. Дана правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 11 грудня 2013 року у справі N 6-124цс13. З урахуванням вищевикладеного суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі. На підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь держави судовий збір в сумі 245,32 гривень по 81,77 гривень з кожного.

Outcome: approved