Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила суд позбавити [PERSON] , [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі однієї третини заробітку (доходу) щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач є матір`ю [PERSON] , яка перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , в період якого народилися діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . З часу розірвання шлюбу у 2012 році, відповідачі вихованням дітей не займаються, не спілкуються з ними, аліменти не сплачують, тобто ухиляються від виконання батьківських обов`язків, тому позивач просить позбавити відповідачів батьківських прав. 23.04.2020 року позивачем уточнено позов в частині стягнення аліментів і просить стягнути з [PERSON] , [PERSON] аліменти на утримання дітей в розмірі однієї третини заробітку (доходу) щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] в судове засідання з`явилася, позов підтримала, надала пояснення аналогічні до змісту позову. Представник позивача адвокат Дударенко Є.А. в судове засідання з`явився, позов підтримав, надав пояснення аналогічні до змісту позову. Пояснив що біологічні батьки не займаються, не виховують, не утримують дітей. Батько не цікавиться дітьми з 2012 року, а мати - з 2018 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час, місце розгляду справи була повідомлена вчасно, в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом опублікування оголошення про її виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки не повідомила, відзив на позов не подала (а.с.51, 67, 87). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час, місце розгляду справи був повідомлений вчасно, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання та в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом опублікування оголошення про його виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав (а.с.51, 56, 57, 69, 86). Представник органу опіки та піклування в особі Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації Фалько Т.С. просила задовольнити позов. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради в судове засідання не з`явився, направивши заяву про розгляд справи у їхню відсутність. Свідок [PERSON] показала, що вона є вихователькою дитячого садка « Світлячок », в якому перебувала [PERSON] . За три роки мати не більше трьох разів відвідувала дитячий садок. Батько взагалі ніколи не відвідував дитячий садок. Вихованням дитини займалася виключно позивач. Свідок [PERSON] показала, що вона є вихователем групи продовженого дня ЗОШ №1, де перебували обоє дітей. Діти перебували на вихованні один рік. Біологічних батьків жодного разу в школі не було. Вихованням дітей та їх утриманням займалася виключно позивач. Свідок [PERSON] показала, що вона є сусідкою позивача з 2005 року. Відповідачку [PERSON] знає особисто, відповідача [PERSON] взагалі не знає. Вихованням дітей займається виключно позивач, яка забезпечує належний догляд. Свідок [PERSON] показав, що позивачку знає по спільній роботі на заводі з 1991 року. Позивачка постійно доглядає за дітьми, водить їх в дитячий садок і в школу. Мати дітей не приймає у цьому участі. Батько дітей взагалі самоусунувся від виховання і утримання дітей. Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, представника третьої особи, показання свідків, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає до задоволення повністю. В суді встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с.13). 04.09.2010 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу обом присвоїли прізвище [PERSON] . Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду від 08.10.2012 року, яке набрало законної сили 22.10.2012 року шлюб між подружжям розірваний (а.с.18). Відповідачі від даного шлюбу мають двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] (а.с.16-17). Після розірвання шлюбу малолітні діти проживають та перебувають на утриманні баби [PERSON] та діда [PERSON] . Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 05.04.2019 року, що складений спеціалістами служби у справах дітей Корсунь-Шевченківської РДА, сім`я [PERSON] , складається з чотирьох осіб: дід [PERSON] , [INFO] ; внуки [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Сім`я проживає в 4-х кімнатній квартирі багатоквартирного будинку на четвертому поверсі. Всі кімнати обладнані необхідними меблями та побутовою технікою. В малолітніх дітей є окрема кімната. Діти повністю забезпечені продуктами харчування, одягом, взуттям, речами повсякденного вжитку, засобами гігієни, книгами, іграшками. Для малолітніх дітей створені належні умови для проживання, виховання та розвитку. Баба і дід виховують дітей належним чином, дбають про них, займаються їх вихованням та розвитком, стежать за їх здоров`ям (а.с.19). Відповідно до довідки № 18 від 05.04.2019 р., що видана Корсунь-Шевченківським дошкільним навчальним закладом «Світлячок» ім.С.Русової №4, [PERSON] , [INFO] , дійсно відвідує дошкільний навчальний заклад «Світлячок» з вересня 2015 року. За цей час про [PERSON] дбає бабуся, цікавиться її життям, відвідує свята і інші заходи, які проводяться в закладі. Бабуся [PERSON] спілкується з вихователями, ходить на батьківські збори, приводить та забирає її із закладу. Мати дитини за цей період була в дошкільному навчальному закладі кілька разів (а.с.20). Відповідно до довідки № 19 від 05.04.2019 р., що видана Корсунь-Шевченківським дошкільним навчальним закладом «Світлячок» ім.С.Русової №4, [PERSON] , [INFO] , відвідувала дошкільний навчальний заклад «Світлячок» з листопада 2012 року по серпень 2017 року. За цей час дитиною в основному опікувалась бабуся, спілкувалась з вихователями, ходила на збори, цікавилась її життям, приводила та забирала, відвідувала свята. Матір за період перебування дитини в дошкільному навчальному закладі бачили вкрай рідко (а.с.21). Згідно довідки № 80 від 12.04.2019 р., що видана адміністрацією Корсунь-Шевченківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №1, учениця 2-в класу [PERSON] проживає з бабусею [PERSON] , яка онуку постійно приводить до школи і забирає її із школи. Батьківські збори постійно відвідує бабуся. Все, що стосується фінансових потреб забезпечує бабуся. Мати учениці [PERSON] за два роки навчання доньки лише частково цікавилася її життям та вихованням, батьківські збори та інші шкільні заходи не відвідувала, участі у шкільних заходах та ремонту класу не приймала (а.с.22). Відповідно до довідки № 29 від 27.05.2019 р., що видана Корсунь-Шевченківським дошкільним навчальним закладом «Світлячок» ім. С.Русової №4, за період з 26.04.2019 року по 27.05.2019 року мати [PERSON] , [PERSON] приходила в дошкільний навчальний заклад один раз. За цей період бабуся [PERSON] турбувалась про дитину, приводила та забирала її із закладу, відвідувала заходи, які проводились у групі (а.с.23). Згідно довідки № 99 від 28.05.2019 р., що видана адміністрацією Корсунь- Шевченківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №1, мати учениці [PERSON] , [PERSON] , жодного разу до навчального закладу не приходила. Учениця [PERSON] проживає з бабусею, яка постійно приводить її до школи та забирає зі школи. Батьківські збори постійно відвідує бабуся. Все що стосується фінансових потреб забезпечує бабуся (а.с.24). Із характеристики на [PERSON] , що видана старшим по будинку [ADDRESS] [PERSON] , вбачається, що [PERSON] після розлучення залишила дітей своїм батькам. Спочатку доньок вона відвідувала, потім перестала. Дітей до школи і садка водить бабуся [PERSON] , [INFO] , а на вихідних з ними гуляє дідусь [PERSON] , [INFO] (а.с.27). Орган опіки та піклування в особі Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації вважає за доцільне позбавити [PERSON] , [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.28-29, 33-34). Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Декларацією прав дитини від 20.11.1959 року, Конвенцією про права дитини 20.11.1989 року, Європейською конвенцією про здійснення прав дітей від 25.01.1996 року, Сімейним кодексом України та Законом України «Про охорону дитинства». Положеннями ч. 1 ст. 32, ч. 3 ст. 52 Конституції України передбачено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч.ч. 7-9 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов"язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров"я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Як передбачено статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, яка відповідно до ст. 9 Конституції України діє як складова національного законодавства України, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчим органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. В статті 150 СК України, закріплені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно вимог п.2 ч.1 ст.164 СК України, підставою позбавлення батьків батьківських прав може бути ухилення останніх від виконання обов`язків по вихованню дитини. В п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року № 3 зазначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Під час розгляду справи підтверджується винна поведінка та свідоме нехтування батьківськими обов`язками відповідачами, які свідчать про ухилення ними від виховання дітей і, як наслідок, необхідність застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав відповідно до ст.164 СК України. Враховуючи встановлені у справі обставини, суд вважає, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їхній фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не виявляють інтересу до їхнього внутрішнього світу. Відповідачами не поданий відзив на позов, в судові засідання останні не з`являлися, що суд оцінює як небажання відповідачів у подальшому виконувати батьківські обов`язки по відношенню до дітей, що вказує про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1, 2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 3 ст. 77 СК України аліменти сплачуються щомісячно. Згідно ч. 1 ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Враховуючи те, що відповідачі не надали відомостей про їхній майновий стан, джерело доходів, стан здоров`я, наявність у них інших утриманців, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] та [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання дітей, у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) з кожного щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення повноліття кожною дитиною. Після досягнення повноліття старшою дитиною, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно ч.1.ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивачем позов поданий до суду 10.07.2019 року, тому з вказаної дати суд присуджує аліменти на утримання дітей. Суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України. Позивач [PERSON] звільнена від сплати судового збору в частині позовних вимог щодо стягнення аліментів. Тому згідно ч.6 ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідачів судовий збір в розмірі 768,40 грн ( на час подачі позову) в дохід держави. Також відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача судовий збір в сумі 768,40 грн ( за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав).

Outcome: approved