Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

І. Описова частина Стислий зміст позовних вимог До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області 01.09.2020 надійшов позов, в якому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 17158,08 грн за кредитним договором №468270 від 03.12.2014 , додаткового договору №1 від 17.03.2015, та заяви приєднання від 08.06.2017 №643331/080617 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу №262595000643331. Позовні вимоги АТ "Державний ощадний банк України" від імені якого діє філія - Кіровоградське обласне управління АТ "Ощадбанк", обґрунтовує тим, що 03.12.2014 між АТ "Державний ощадний банк України " від імені якого діє філія - Кіровоградське обласне управління АТ "Ощадбанк" та [PERSON] було укладено заяву про приєднання № 468270 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Позивач відкрив відповідачеві кредитну лінію на його картковий рахунок № [NUMBER] у сумі 19500,00 гривень, в обмін на зобов`язання відповідача повернути кошти та сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 24% річних. Позивач взяті на себе зобов`язання виконав у повному обсязі. Однак відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредиту та сплаті відсотків і станом на 19.08.2020 наявна заборгованість перед позивачем в сумі 17158,08 грн, яку в добровільному порядку погасити не бажає, що спонукало позивача звернутися до суду з даним позовом. Позивач подав клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотання про розгляд справи за його відсутності, а також заявку на отримання процесуальних документів в електронній формі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу без його участі, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився. Судом неодноразово здійснювались виклики відповідача відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, а також шляхом направлення на зареєстровану адресу місця проживання відповідача судових повісток. Поштові відправлення були повернуті до суду з поміткою "Адресат за вказаною адресою відсутній". Інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 10.09.2020 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Відповідач у встановлений судом строк, відзив до суду на позов не надав, про причини неподання суду відзиву не повідомив, зустрічного позову не пред`являв, а тому враховуючи ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи відповідно до ухвали суду від 28.10.2020. ІІ. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 03.01.2020 АТ «Державний Ощадний Банк України» зареєстрований як юридична особа 31.12.1991 року № 1 070 120 0000 016740. Види діяльності: 64.19 Інші види грошового посередництва (а.с.7). Між Акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" від імені якого діє філія - Кіровоградське обласне управління АТ "Ощадбанк" та [PERSON] 17.03.2015укладено додатковий договір №1 до договору № 468270 про відкриття та обслуговування рахунку ,випуск та надання платіжної картки , згідно з яким банк відкрив відповідачу поточний рахунок № [NUMBER] на умовах тарифного плану "Зарплатний" та надав їй платіжну картку типу "Mastercard Debit Standart", та надано кредит в сумі 11690,00 грн в обмін на зобов`язання відповідача повернути кошти та сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 38% річних зі строком кредитування 24 місяці. Також між [PERSON] та АТ "Державний ощадний банк України" від імені якого діє філія - Кіровоградське обласне управління АТ "Ощадбанк", 08.06.2017 укладено заяву про приєднання №643331/080617 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, згідно з якою Банк відкрив [PERSON] кредитну лінію з лімітом кредиту в сумі 19500,00 гривень, а відповідач зобов`язався повернути кошти та сплатити відсоток за користування кредитом в розмірі 30% річних зі строком кредитування 36 місяців ( а.с.10-16 ). Відповідно до змісту заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) від 08.06.2017, яка є складовою заяви на приєднання, підписаної [PERSON] та представником ПАТ «Державний ощадний банк України», підписанням даної заяви Відповідач погоджується на одержання Кредиту, а також підтверджує укладення кредитного договору. Крім цього просить надати йому кредит на споживчі потреби в національній валюті шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) на картковий рахунок - [NUMBER] . Бажаний розмір кредиту - 19500,00 грн, строк кредитування 36 місяців, з можливим продовженням на той самий строк. Процентна ставка становить 30,00 процентів річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс - періоду. Датою укладання кредитного договору є дата підписання цієї заяви уповноваженим представником банку, датою надання кредиту є дата використання кредитного ліміту, але не раніше дати першого зарахування заробітної плати (а.с.14). Згідно з п.1.2 розділу XXII загальних умов надання кредиту, договору комплексного банківського обслуговування без реквізитів, цей договір, в тому числі Заява на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) та інші документи, які є їх невід`ємними частинами є Кредитним договором, укладеним між Банком та Клієнтом. Згідно з п. 1.12.1 даного розділу Договору, клієнт зобов`язується використати Кредит за цільовим призначенням і своєчасно та в повному обсязі повернути суму Кредиту, сплатити всі нараховані проценти та інші платежі, передбачені Кредитним договором. Згідно п. 1.14 даного розділу Договору, за користування Кредитом Клієнт зобов`язаний сплачувати банку проценти в порядку та розмірах, визначених в Заяві на встановлення кредитної лінії (Кредиту) та в додатку №1 до Договору. Відповідно до п. 1.18 даного розділу Договору, сплата нарахованих процентів за користування Кредитом (в т.ч. проценти за користування Кредитом протягом Грейс періоду)/ обов`язкового щомісячного платежу/ процентів за Несанкціонованим овердрафтом та сплата комісійних винагород, що передбачені Заявою на встановлення відновлюваної кредитної лінії (Кредиту) здійснюється не пізніше 25 числа кожного місяця шляхом договірного списання коштів з Карткового рахунку Клієнта. Відповідно до п. 1.24 даного розділу, будь-яке невиконання клієнтом умов договору породжує у банка право достроково відкликати кредит, а у клієнта створює обов`язок достроково погасити заборгованість за кредитом в повному обсязі та сплатити всі інші платежі, передбачені договором (а.с.18-22). Згідно з розрахунком заборгованості позичальника [PERSON] , станом на 19.08.2020 загальна сума заборгованості боржника за договором становить 17158,08 грн, з якої: заборгованість за основним боргом (кредитом) - 15879,66 грн, заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом - 1214,96 грн, заборгованість РКО- 11,59 грн, пеня - 2,43 грн, сума втрат від інфляції на суму простроченого кредиту - 0,00 грн, сума втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів -1,16 грн; розмір 3% річних на суму простроченого кредиту - 42,07 грн, розмір 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів - 6,21 грн (а.с.27-33). Згідно з виписками по картковому рахунку [PERSON] за період 03.12.2014 -19.08.2020 [PERSON] здійснювалися різні банківські операції в результаті на дату 19.08.2020 доступна сума - 17108,64гривень (а.с.36-52). Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтями 526, 530, 610 , частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі та надав [PERSON] кредит внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 17158,08 гривень. Відповідачем [PERSON] зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконуються. У ч.1,3 ст.509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Проте, суд зазначає, що згідно із п.6.6 заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) від 08.06.2017 процентна ставка за кредитом є фіксованою, і складає 30% річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадків користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду. Вказана заява підписана відповідачем (а.с.14). Таким чином, сторонами погоджено розмір та підстави стягнення процентів за користування кредитними коштами, а тому суд доходить до висновку про задоволення вимог банку щодо стягнення прострочених відсотків. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг та регулюються вимогами Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно з п.22 ч.1 ст. 1 вказаного Закону споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні у справі щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Банком не підтверджено, що відповідачу були запропоновані саме ці конкретні умови Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, у заяві про приєднання та заяві на встановлення відновлюваної кредитної лінії відсутні домовленості сторін про сплату пені за несвоєчасне погашення кредиту та комісії, а тому наданий банком договір комплексного банківською обслуговування фізичних осіб не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору Вказаний договір відповідачем не підписаний. Таким чином, суд доходить до висновку про те, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді неустойки (пені) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з АТ «Державний ощадний банк України» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону №1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Аналогічний висновок викладено у постанові Великої палати Верховного Суду від 03.07.2019 при розгляді справи № 342/180/17. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Державний ощадний банк України» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Тому суд доходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором, відсотків та 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу. Водночас суд відмовляє позивачу у стягненні пені, 3% річних від заборгованості за процентами, комісії та витрат від інфляції у зв`язку з їх безпідставністю. Отже суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом на загальну суму 17136,69 гривень. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, ст.ст.11,207,526,629,634,638,1054, ЦК України,

Outcome: partial