Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

14.08.2015р. до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернулося ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Слов'янськтепломережа» з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті послуги з опалення, посилаючись на те, що відповідачі мешкають за адресою: [ADDRESS], є абонентами ОКП „Донецьктеплокомуненерго" в м.Слов"янськ та користуються послугами з опалення, однак не в повному обсязі оплачують вартість спожитих послуг з опалення, що порушує право Позивача на отримання плати за надані послуги з теплопостачання у встановлений законодавством строк. Таким чином у Відповідачів виникло зобов'язання сплатити гроші за спожиту послугу, а Позивача - право вимагати від Відповідачів виконання обов'язку щодо оплати наданих послуг. Заборгованість на 01.07.2015р. складає 9658грн.25коп. З 01.10.2011р. по 01.07.2015р. сума заборгованості за особовим рахунком Відповідачів склала 9658грн.25коп. Протягом періоду, під час якого утворилася заборгованість, Відповідачі проживали за вказаною адресою. Про те, що з 01.10.2011р. по 01.07.2015р. сума заборгованості складала 9658грн.25коп. відомо з виписки особливого рахунку, на підставі якого надавалися відповідачам послуги з опалення. Між Позивачем і Відповідачами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальної послуги на підставі відкритого особового рахунку, оскільки Позивач фактично надавав Відповідачам послуги з теплопостачання, а Відповідачі використовували дану послугу для задоволення власних потреб та не відмовлялися від неї. Багатоквартирний будинок, де мешкають Відповідачі, приєднаний до централізованої мережі теплопостачання. Протягом зазначеного вище періоду скарг з приводу ненадання чи неналежного надання послуги Позивачем від Відповідачів не надходило. Відповідачі несвоєчасно оплачують спожиті комунальні послуги, оскільки згідно ч.1 п.18 Постанови Кабінету Міністрів України „Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення ..." № 630 від 21 липня 2005р. розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Крім того, відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Те, що між Відповідачами і Позивачем виникло зобов'язання підтверджують наступні норми законодавства. Так відповідно до ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України. Згідно зазначеної статті, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що передбачені цими актами, але за аналогією продовжують цивільні права та обов'язки. Таким чином, між Позивачем та Відповідачами виникли відносини, що породжують цивільні права та обов'язки, оскільки Позивач надає житлово-комунальні послуги, а. Відповідачі ними користуються. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, одностороння відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Згідно із ч.2 ст.625 ЦК України, Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від суми. Вищий спеціалізований суд України своїм листом від 13.04.2011р. (п.8), аналізуючи ст.625 ЦК України указує, що наслідки простроченого грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають захистом майнового інтересу, який полягає в компенсації матеріальних розходів кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів і отримання компенсації від боржника за використання затриманих ним грошових коштів, які підлягали до сплати кредитору. Таким чином боржникам нараховано індекс інфляції у сумі 4261,44грн., 3% річних у сумі 480,02 грн. Розрахунок розміру інфляційних нарахувань здійснюється наступним чином: (інфляційні нарахування за попередній місяць + сальдо на початок місяця - заборгованість за попередній місяць) х індекс інфляції / 100 - (інфляційні нарахування за попередній місяць + сальдо на початок місяця - заборгованість за попередній місяць). Якщо індекс інфляції за місяць менше 100%, показник інфляційних витрат за даний місяць не враховується. 3% річних нараховується наступним чином: (сальдо на початок місяця - заборгованість за попередній місяць) х 3 х (кількість прострочених днів) / 365 днів /100. Отже загальний розмір заборгованості складає: суму основного боргу + загальний розмір інфляційних нарахувань + 3% річних = 14405,30 грн. Отже, Відповідачі зобов"язані сплатити гроші за спожиту послугу, а Позивач має право вимагати від Відповідачів виконання обов'язку щодо оплати наданих послуг. ВО ОКП « Донецктеплокомуненерго» «Слов»янськтепломережа» у квітні 2015 року звернулась до Слов»янського міськрайонного суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за теплову енергію з [PERSON], [PERSON], [PERSON], у прийнятті якої було відмовлено. Просить суд стягнути солідарно з відповідачів суму основного боргу - 9658,25грн., індекс інфляції у сумі - 4279,41грн., 3% річних у сумі 467,64грн. та судовий збір на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в інтересах виробничої одиниці «Слов'янськтепломережа». Представник позивача - Титаренко О.Л. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, додатково вказала на те, що відповідачі в добровільному порядку не платять за спожиті послуги з опалення вже тривалий час, у зв»язку з чим ОКП «Донецьктеплокомуненерго» неодноразово зверталась до суду з заявами про стягнення заборгованості і судовими рішеннями за 2008-2010роки та 2012рік (копії яких надала до суду), стягнуто з відповідачів заборгованість за спожиті послуги з опалення і дані рішення жодного разу не оскаржувалися відповідачами та набули чинності, але відповідачі так і продовжують не сплачувати за спожите теплопостачання, у зв»язку з чим, ОКП «Донецктеплокомуненерго» в особі ВО «Слов»янськтепломережа» у квітні 2015 року звернулась до Слов»янського міськрайонного суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за теплову енергію з відповідачів за період з 01.10.2011р. по 01.04.2015р., але у прийнятті заяви було відмовлено. 14.08.2015р. ОКП «Донецктеплокомуненерго» звернулось з позовною заявою у якій вказала заборгованість з 01.10.2011р. по 01.07.2015р. і зараз у судовому засіданні просить поновити строк позовної давності, так як на час його спливу у м. Слов»янську відбувалась АТО, до роботи підприємство приступило лише у серпні 2014року, мало скрутне фінансове становище, що позбавляло його можливості своєчасно сплатити судовий збір та звернутись до суду з позовом. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просила суд позовні вимоги позивача залишити без задоволення, оскільки послугами тепломережі вони не користуються з 2007 року, так як з цього року в її квартирі проведене індивідуальне опалення. Вона не заперечує, що отримує до цього часу платіжні повідомлення про нібито існуючу заборгованість, але вважає, що позивач не законно намагається стягнути з неї плату за теплопостачання, яке вона не отримує. Їй відомо про існування рішень суду, але вона їх не оскаржувала, у зв»язку зі скрутним матеріальним становищем. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні не були присутні, незважаючи на те, що належним чином були повідомлені про час та місце судового засідання. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з»ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об»єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОКП «Донецьктеплокомуненерго» підлягають задоволенню з наступних підстав. Стаття 3 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів. Стаття 58 ЦПК України передбачає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Так, у судовому засіданні з вірогідністю було встановлено, що: - ВО ОКП « Донецктеплокомуненерго» « Слов»янськтепломережа» у квітні 2015 року звернулась до Слов»янського міськрайонного суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення забор - гованості за теплову енергію з [PERSON], [PERSON], [PERSON], у прийнятті якої було відмовлено; - відповідачі мешкають за адресою: [ADDRESS] та є абонентами ОКП „Донецьктеплокомуненерго" в м.Слов"янськ; -будинок [ADDRESS], обслуговує, шляхом надання теплопостачання, ВО «Слов'янськтепломережа» ОКП «Донецьктеплокомуненерго». Відповідно до ст. 151, 162 Житлового кодексу України, власник зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Не отримуючи від відповідачів оплати за теплопостачання, ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Слов'янськтепломережа» зверталось з заявами про стягнення з відповідачів щорічної оплати за наданні комунальні послуги і, як вбачається з наданих представником позивача копій судових рішень за 2008-2010роки та за 2012рік (а.с.38,39,40,41,42,43,44,45), з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] стягнуті на користь позивача суми заборгованості за спожиті послуги з опалення за вказані вище роки. Дані судові рішення відповідачами не були оскаржені та набули законної сили. Таким чином, посилання відповідача [PERSON] на те, що вони не користуються з 2007 року послугами ВО «Слов'янськтепломережа» ОКП «Донецьктеплокомуненерго» та не повинні сплачувати за теплопостачання, суперечить рішенням суду, за якими з відповідачів були стягнуті суми заборгованості з теплопостачання. Стаття 14 ЦПК України передбачає, що судові рішення, що набрали законної сили, обов»язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб і громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов»язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням порушуються їхні права, свободи чи інтереси. В судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснила, що їм - відповідачам було відомо про постановлені рішення суду, але вони їх не оскаржували, незважаючи на те, що вважають їх незаконними та такими, що порушують їх права. Суд, після дослідження доказів по справі, не може прийняти до уваги посилання відповідача [PERSON] на те, що вони не користуються послугами тепломережі, так як мають індивідуальне опалення, з наступних підстав: Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630 затверджено Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Пунктами 24 и 25 цих Правил визначено, що споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. На виконання пункту 25 цих Правил наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №4 від 22.11.2005р. затверджено Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення по постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання. Вказаний Порядок зі змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства №169 від 06.11.2007р., яким виключено право споживача послуг окремого приміщення житлового будинку відмовитись від отримання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води відповідно саме до цього Порядку. Відповідачами не надано до суду жодних документів, які б підтверджували належне переобладнання їх квартири під індивідуальне опалення та законність підстав того, що вони не користуються послугами з опалення, які надаються позивачем. Крім того, відповідно до ст.68 Житлового кодексу України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Як вбачається з матеріалів справи та як встановлено у судовому засіданні відповідачі своєчасно не вносили плату за спожиті послуги з опалення та мають заборгованість з 01.10.2011р. по 01.07.2015р., у сумі 9658 грн.25 коп., про що їм відомо з виписки особливого рахунку, на підставі якого надавалися відповідачам послуги з опалення. Між ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Слов'янськтепломережа» і відповідачем [PERSON] встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальної послуги на підставі відкритого особового рахунку на її ім»я, оскільки позивач фактично надавав відповідачам послуги з теплопостачання, а відповідачі використовували дану послугу для задоволення власних потреб та не відмовлялися від неї належним чином, відповідно до діючого законодавства в сфері переобладнання централізованого теплопостачання на індивідуальне. Багатоквартирний будинок, де мешкають відповідачі, приєднаний до централізованої мережі теплопостачання і ніяких належних документів з боку [PERSON], щодо встановлення індивідуального опалення її квартири та прийняття його в дію, суду додано не було, а тому вважати, що на цей час відповідачі не є споживачами теплової енергії, що надається ВО «Слов'янськтепломережа» ОКП «Донецьктеплокомуненерго» у суду не має підстав. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, одностороння відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Таким чином, заборгованість за період з 01.10.2011р. по 01.07.2015р. складає 9658 грн. 25 коп., і дану суму, суд вважає за необхідно, стягнути з відповідачів на користь позивача. Згідно із ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від суми. Вищий спеціалізований суд України своїм листом від 13.04.2011р. (п.8), аналізуючи ст.625 ЦК України указує, що наслідки простроченого грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають захистом майнового інтересу, який полягає в компенсації матеріальних розходів кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів і отримання компенсації від боржника за використання затриманих ним грошових коштів, які підлягали до сплати кредитору. Розрахунок розміру інфляційних нарахувань здійснюється наступним чином: (інфляційні нарахування за попередній місяць + сальдо на початок місяця - заборгованість за попередній місяць) х індекс інфляції / 100 - (інфляційні нарахування за попередній місяць + сальдо на початок місяця - заборгованість за попередній місяць). Якщо індекс інфляції за місяць менше 100%, показник інфляційних витрат за даний місяць не враховується. 3% річних нараховується наступним чином: (сальдо на початок місяця - заборгованість за попередній місяць) х 3 х (кількість прострочених днів) / 365 днів /100. Таким чином відповідачам нараховано індекс інфляції у сумі 4261,44грн., 3% річних у сумі 480,02грн., які необхідно стягнути з відповідачів на користь позивача. Позивач при подачі позову до суду сплатив судовий збір у сумі 243,60 грн. (а.с.1,2), а тому відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України, з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» слід стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн. У судовому засіданні представник ОКП «Донецктеплокомуненерго» Титаренко О.Л., діюча за довіреністю, просила суд поновити строк позовної давності, так як на час його спливу у місті Слов»янськ Донецької області відбувалась АТО, до роботи підприємство приступило лише у серпні 2014року, мало скрутне фінансове становище, що позбавляло його можливості своєчасно сплатити судовий збір та звернутись до суду з позовом, а також сертифікат (висновок) про настання обставин непереборної сили, виданий торгово-промисловою палатою №3071/05-4 від 12.09.2014р. Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність, передбачена ст. 257 ЦК України - три роки. Звертаючись до суду з даним позовом ОКП «Донецктеплокомуненерго» просило стягнути з відповідачів заборгованість за період з 01.10.2011р. по 01.07.2015р. тобто понад строку позовної давності, однак враховуючи події, які відбувались на території м. Слов»янська Донецької області - АТО, які позбавляли можливості своєчасно позивачу звернулися до суду з даним позовом не порушуючи строки позовної давності, що є обставинами непереборної сили. Згідно до ст. 61 ч.1,2 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, а також не потребують доказування обставини, визнані судом загальновідомими. Враховуючи вимоги статей 3, 61 ЦПК України, суд вважає, що вимога представника ОКП «Донецктеплокомуненерго» щодо поновлення строку позовної давності, знайшла своє підтвердження та підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2,3 ст. 10 ЦПК України, сторони, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів , їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 11 ч. 1 ЦПК України, суд розглядає цивільну справу в межах заявлених фізичною особою вимог і на підставі доказів сторін. Суд не має права вийти за рамки заявлених позивачем вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved