Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

У січні 2015 року заявник [PERSON] звернувся до суду в порядку окремого провадження із заявою про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Свої вимоги заявник мотивував тим, що [PERSON] є його дружиною. Місце проживання [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS]. З 2006 року [PERSON] зі своєю дружиною проживали разом та вели спільне господарство в будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] 05.03.2013 року [PERSON] поступила до відділення №27 Київської міської клінічної психоневрологічної лікарні №1 за адресою : м. Київ, вул. Фрунзе, 103-А. 19.03.2013 року [PERSON] вийшла з приміщення лікарні та зникла, її місцеперебування на даний час не встановлене, будь-яка інформація про можливе місцезнаходження [PERSON] відсутня. 28.03.2013 року [PERSON] звернувся до Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві із заявою про зникнення дружини, проте заходи щодо розшуку [PERSON] результатів не дали. Визнання [PERSON] безвісно відсутньою необхідно заявнику для можливості виїзду за кордон разом з неповнолітнім сином [PERSON], [INFO], для лікування останнього. За таких обставин [PERSON] просив суд визнати [PERSON], [INFO], безвісно відсутньою з 19.03.2013 року. У судовому засіданні заявник заяву про визнання [PERSON] безвісно відсутньою підтримав, просив суд її задовольнити. Суд, заслухавши пояснення заявника, показання свідків, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є дружиною [PERSON] Місце проживання [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). У зв'язку із тим, що у березні 2013 року [PERSON] зникла, [PERSON] звернувся до Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві із заявою про зникнення дружини. З метою встановлення місця перебування [PERSON] працівниками ВКР Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві було заведено оперативно-розшукову справу "Розшук" від 28.03.2013 року №07-173, однак заходи щодо розшуку [PERSON] результатів не дали, на даний час її місцеперебування не встановлене (а.с.24). Як пояснили допитані у судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON], [PERSON] є відповідно їх матір'ю та рідною сестрою. Востаннє вони бачили [PERSON] 18.03.2013 року вдома. З цього часу і до сьогодні вони жодного разу не бачили [PERSON], не отримували відомостей про місце її перебування. Крім того, як вбачається з довідки територіального медичного об'єднання "Психіатрія" у м. Києві від 14.01.2015 року №927/69 [PERSON] поступила у відділення №27 05.03.2013 року. 19.03.2013 року пацієнтка [PERSON] вийшла з відділення і не повернулась, на телефонні дзвінки не відповідала, за порушення режиму відділення [PERSON] була виписана з відділення 20.03.2013 року. Відповідно до ч.1 ст.43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом одного року. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] відсутня в місці її постійного проживання понад один рік. Відповідно до п.3 ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Згідно з п.4 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України" від 27.01.1995 року №57 виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. Крім того, відповідно до абзацу 2 п.4 цієї Постанови виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, в тому числі рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], [INFO], має захворювання головного мозку, що підтверджується довідкою неврологічної клініки доктора Яценко від 15.01.2015 року(а.с.10), у зв'язку з чим потребує постійного профілактичного лікування за кордоном. Визнання [PERSON] безвісно відсутньою необхідно заявнику для можливості виїзду за кордон разом з неповнолітнім сином [PERSON], [INFO], для лікування останнього. З таких обставин, суд вважає за необхідне визнати [PERSON], [INFO], безвісно відсутньою з 19.03.2013 року. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст.43, 44 ЦК України, та,

Outcome: approved