Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання їхніх синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грв. щомісячно, до досягнення ними повноліття. Посилається на те, що вона ніде не працює та разом з дітьми проживає у будинку батьків. Відповідач виїжджає на сезонні роботи за кордон, де отримує не погані доходи, розмір яких приховує. Інших осіб на утриманні не має. Разом з тим, він не приймає участі у вихованні синів, не цікавиться ними та матеріально не забезпечує. Відповідач у судове засідання не зявився і не повідомив суду причини неявки. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які перебувають на утриманні позивачки. Це стверджено свідоцтвами про народження дітей, довідкою Тересвянської селищної ради та актом обстеження матеріально-побутових умов, з якого вбачається, що позивачка разом з дітьми проживаю у будинку батьків. Умови проживання задовільні. Утримують світську птицю, користуються земельною ділянкою площею 0.07 га. [PERSON] не проживає з своєю сімєю. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Статтею 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" звернуто увагу суддів на те, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин 5 - 7 ст. 181 СК. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено Законі "Про виконавче провадження", а також у статтях 194 - 197, 274 СК. Зважаючи на вказані вимоги закону аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі визначальним при визначенні способу стягнення аліментів є те чи платник аліментів має постійний, стабільний заробіток (дохід) чи навпаки такий його дохід є нерегулярним, мінливим, частина такого виплачується в натурі, тощо. Як вбачається із матеріалів справи та сторонами не оспорюється, що відповідач на час розгляду справи офіційно не працює та постійного (сталого) доходу не має. При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивачки, яка сама виховує неповнолітніх дітей, ніде не працює, відсутність у відповідача інших аліментних зобов'язань та відсутність істотних причин, які б перешкоджали йому працювати та заробляти кошти. З приписів статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" убачається, що з 1 липня 2018 року установлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років 1944 гривень, а з 01.12.2018 р. 2027 грв. Середня заробітна плата по Україні на серпень 2018 р. по Україні становила 8977 грв., а по Закарпатській області 8806 гривень. Тому суд вважає, що відповідач, як молодий, працездатний чоловік, який має можливість працювати, у тому числі і за кордоном, у змозі заробити суму, яка дасть йому можливість сплачувати на утримання своїх синів по 3000 гривень у місяць. У відповідності ст. 141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача. За таких обставин,

Outcome: partial