Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

05.07.2021 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла заява від [PERSON] , в якій вона просить зняти арешт з нерухомого майна - квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] , внесеного до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер запису про обтяження: 11067708, здійсненого державним виконавцем Крисенко І.С., на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження 16961234, виданої 22.12.2009 року. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що [INFO] помер чоловік позивачки - [PERSON] , [INFO] . Єдиним спадкоємцем за законом є лише [PERSON] , [INFO] . 11.12.2020 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Тищенко О.О. було заведено спадкову справу №52/2020 (номер у нотаріуса). Позивачка звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Тищенко Олени Олександрівни для вчинення нею нотаріальної дії, а саме: видачі свідоцтва про право на спадщину. Однак, отримали постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 172/02-31 від 10.06.2021 року, на підставі того, що згідно п. 4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтво про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Крім того, п. 4.17 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України закріплено, що якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Арешт нерухомого майна було накладено на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження №16961234 від 22.12.2009 року Центральним ВДВС ММУЮ, державним виконавцем Крисенко І.С., де власником спадкової квартири вказаний [PERSON] , код [NUMBER] , тоді як власником вищевказаної квартири згідно свідоцтву про право власності [NUMBER] виданого 10.05.2011 року виконавчим комітетом Миколаївської ради - є спадкодавець, [PERSON] . 27.05.2021 року [PERSON] звернулася до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про зняття арешту з усього нерухомого майна, що належало [PERSON] , у зв`язку зі смертю. Але 02.06.2021 року позивачка отримала відповідь про відмову у знятті арешту з боржника, у зв`язку з тим, що ВП 16961234 завершено на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 та не передбачає зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. Виконавче провадження було знищено згідно з пунктом 1-2 Розділу 11 «Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 № 1829/5, у зв`язку з закінченням терміну його зберігання. Згідно ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду, (листи від 02.06.2021 р. № 16961234 та від 03.06.2021 р. № 29712 надані Центральним відділом державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)). Однак, згідно до відповіді на адвокатський запит КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за № 1525 від 17.06.2021 року квартира [ADDRESS] належала [PERSON] з 1992 року на підставі свідоцтва про право власності виданого Виконкомом Центральної районної Ради народних депутатів 13 травня 1992 року, замість якого 10 травня 2011 року Виконавчий комітет Миколаївської міської ради видав нове свідоцтво про право власності на нерухоме майно на вище вказану квартиру, оскільки мало місце помилкове написання по батькові власника квартири, а саме замість вірного « [PERSON] » було зазначене не вірне « [PERSON] ». Отже, [PERSON] , код [NUMBER] не має жодного відношення до квартири [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю [PERSON] з 1992 року. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.07.2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В. 06.07.2021 року матеріали справи передано на розгляд судді. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 08.07.2021 року прийнято вищезазначену заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 01.11.2021 рокузакрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В матеріалах справи міститься заява відповідача Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про розгляд справи без участі представника на підставі наявних доказів у справі (заява від 13.09.2021 року вих №52810, вх. №27561 від 23.09.2021 року). 30 листопада 2021 року представницею позивачки подано заяву про розгляд справи за їївідсутності, просить повністю задовольнити позовні вимоги. Враховуючи наведене вище справа слухається без участі сторін. Частиною 2 статті 247 ЦПК України втановлено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що 17.06.1972 року Палацом урочистих подій м. Миколаїв було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 1461. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 17.06.1972 року. Згідно свідоцтва про смерть, яке видане Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 3735, [PERSON] , помер [INFO] . Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10.05.2011 року власником квартири, що знаходиться в [ADDRESS] , є [PERSON] . Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №258455403 від 26.05.2021 року квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] . Згідно постанови №172/02-31 від 10.06.2021 року Приватного нотаріусу Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Тищенко Олени Олександрівни, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому як на майно зареєстроване обтяження у вигляді арешту. З відповіді комунального підприємства "Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації" №1525 від 17.06.2021 року вбачається, що станом на 28.12.2012 р. право власності зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцта про право власності від 10.05.2011 року. На підставі відповіді Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №29712 від 03.06.2021 року було з`ясовано, що на виконанні перебувало виконавче провадження №16961234 з примусового виконання виконавчого листа Печерського районного суду від 17.06.2008 року №6-1413-1 про стягнення з [PERSON] на користь АКБ "Правекс Банк" 6555,31 грн. Вказане виконавче провадження було завершенно 30.12.2011 року на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження". Відповідно до підпунктів 4.15 та 4.17 глави 10 розділу ІІ Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 за № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Пункт 3 статті 41 Конституції України закріплює, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Нормами ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Такі правові регулювання містяться і в ст. 1 Першого протоколу Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод». Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4, 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостійстатті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Судом враховано, що позивачка [PERSON] та [PERSON] не є стороною виконавчого провадження, в межах якого було накладено арешт на майно [PERSON] . При цьому, наявність вказаного арешту унеможливлює набуття позивачкою права власності на майно, на підставах, що не заборонені законом, тобто, в порядку спадкування. Враховуючи, що в матеріалах справи наявні підтвердження, що [PERSON] , код [NUMBER] не має жодного відношення до квартири [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю [PERSON] з 1992 року, тому позовні вимоги [PERSON] , підлягають задоволенню.

Outcome: approved