Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом в інтересах [PERSON] до приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі Товариство) з позовом про відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що позивач впродовж 29 років 9 місяців працював у Товаристві в умовах впливу шкідливих факторів помічником машиніста екскаватора, машиністом екскаватора Першотравневого карєру ПрАТ Північний гірничо-збагачувальний комбінат. За час роботи отримав професійне захворювання, яке було встановлено рішенням ЛЕК Українського НДІ промислової медицини, що підтверджується протоколом №310 від 14.03.2017 р. Згідно висновку МСЕК від 01.06.2017 р. йому було встановлено третю групу інвалідності, втрата професійної працездатності в розмірі 60%. Вважає, що відповідач не виконав вимоги Закону, щодо створення безпечних і нешкідливих умов праці, внаслідок чого позивач отримав негативні зміни здоровя, що мають незворотній характер, завдало позивачу моральну шкоду, яку він оцінює в 320 000 грн., а тому просив стягнути зазначену суму з відповідача на користь [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовну заяву, з підстав та доводів наведених в ній. Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, у його задоволені просила відмовити в повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Згідно трудової книжки БТ-І №4565693, [PERSON], [INFO], з 19.06.1985 по 20.03.2015 року працював у Товаристві на посаді машиніста екскаватора, а 20.03.2015 р. був звільнений за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію ст. 38 КЗпП України (а.с.26-30). Медичним висновком лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання від 14.03.2017р., № 310 ДП Український НДІ промислової медицини, [PERSON], [INFO], останнє місце роботи ПРАТ ПІВНГЗК, встановлено захворювання професійні 14.03.2017р., а саме: - 1)Вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації з церебрально-переферичною ангіодистонією, ускладненою перенесеним (18.11.2014 року) атеротромботичним інфарктом головного мозку в басейні ЛЗМА з двобічною пірамідною недостатністю і помірними когнітивними порушеннями в поєднанні з полірадикулопатією С6, С7 і L5, S1 з двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ першого ступеня), остеоартрозом у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ст.), періартрозом колінних суглобів (ПФ першого ст.) та остеоартрозом дрібних суглобів кистей. (а.с.10-11). Згідно акта розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 07 квітня 2017 року, складеного комісією та затвердженого начальником головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, у хворого [PERSON], професія (посада) машиніст екскаватора, загальний стаж роботи 35 років 10 місяців, за професією 19 років 5 місяців, у цеху в умовах впливу шкідливих факторів 29 років 9 місяців. Вказано, що умови праці машиніста екскаватора в карєрі виробничої дільниці 1 з видобутку та навантаження гірничої маси на автомобільний транспорт Першотравневого карєру ПрАТ Північний гірничо-збагачувальний комбінат [PERSON] відносяться: - за рівнем загальної вібрації до 3 класу 1 ступеню (шкідливі); - за концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони до 3 класу 2 ступеню (шкідливі); - за параметрами шуму до 3 класу 1 ступеню (шкідливі); - по мікроклімату до 3 класу 1 ступеню (шкідливі); - за показниками важкості праці до 3 класу 2 ступеню (шкідливі); за показниками напруженості праці до 3 класу 2 ступеню (шкідливі); робоча поза до 3 класу 2 ступеню (шкідливі). Загальна оцінка умов праці 3 клас 2 ступінь (шкідливі). Діагноз: 1)Вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації з церебрально-переферичною ангіодистонією, ускладненою перенесеним (18.11.2014 року) атеротромботичним інфарктом головного мозку в басейні ЛЗМА з двобічною пірамідною недостатністю і помірними когнітивними порушеннями в поєднанні з полірадикулопатією С6, С7 і L5, S1 з двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ першого ступеня), остеоартрозом у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ст.), періартрозом колінних суглобів (ПФ першого ст.) та остеоартрозом дрібних суглобів кистей. У п. 16 вищевказаного акта, професійне захворювання виникло за тих обставин, що працюючи машиністом екскаватора в карєрі виконував роботи з керування екскаватора по навантаженню гірничої маси у залізничний транспорт. При цьому внаслідок недосконалості технології відкритого видобутку руди в карєрі, мавших місце важких режимів експлуатації екскаваторів, підпадав під вплив підвищених параметрів виробничої загальної вібрації. Працюючи раніше помічником машиніста екскаватора, з цих же причин також підпадав під вплив підвищених параметрів виробничої загальної вібрації. Причини виникнення професійного захворювання у п. 17 Акта зазначено: еквівалентний рівень загальної транспортно-технологічної вібрації перевищує нормативний на 2 дБ, коректований еквівалентний рівень в дБ 61 при гранично допустимому 59, згідно ДСН 3.3.6.039-99. Пунктом 19 акта визначено, що особи, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи (із зазначенням статей, пунктів законів та інших нормативно-правових актів, вимоги яких порушені): не встановлено через тривалий час роботи в умовах шкідливих факторів та зміною керівників структурних підрозділів та керівників служб. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. З виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією про результати визначення ступня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, до довідки серії 12 ААА № 074669, та довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, серія 12 ААА № 044949, вбачається, що [PERSON], під час первинного огляду 01.06.2017 року, третя група інвалідності, ступінь втрати професійної працездатності у відсотках: 60% (вібр. хв.) з 22 травня 2017 року до 01 червня 2018 року (а.с.8-9). Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААА №074669, [PERSON], [INFO], під час первинного огляду 01.06.2017 року, вказана третя група інвалідності з 22 травня 2017 року по 01 червня 2018 року, причина інвалідності професійне захворювання, висновок про умови та характер праці протипоказана важка праця, в умовах вібрації. Рекомендовані заходи щодо відновлення працездатності Д невр.(а.с.9). Згідно з доданих до позовної заяви копій медичних документів, позивач з 2014 року звертався до лікувальних закладів, з підстав отриманих професійних захворювань, вказано, що йому рекомендовано: контроль в клініці НДІ; Д нагляд лікарів за місцем мешкання, прийом медикаментів групи НПЗП, міорелаксантів, анальгетиків, вітамінів групи В, фізіотерапія; курсовий прийом хондропротекторів, вазоактивних та метаболічних препаратів, уникати переохолодження, оздоровлення в санаторії-профілакторії неврологічного профілю, санаторно-курортне лікування ([PERSON], Бердянськ, Хмільник) (а.с.12-25). У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. З огляду на викладене суд приходить до висновку про порушення відповідачем положень ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України "Про охорону праці", якими передбачено обов'язок підприємства забезпечити безпечні й нешкідливі умови праці, а тому наявна вина відповідача у спричиненні моральної шкоди позивачу беззаперечні. У п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При визначені розміру моральної шкоди суд, враховує характер отриманих професійних захворювань [PERSON], багаторічний стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів на підприємстві відповідача впродовж 29 років 9 місяців, відсоток втрати ним професійної працездатності у розмірі 60% та третю групу інвалідності, яка встановлена до 01 червня 2016 року, стан здоров'я, зміну способу життя позивача та його якість, неспроможність піднімати важкі речі, періодичний кашель, загальну слабкість, задишку при незначному фізичному навантаженні, зниження слуху, необхідності подальшого Д нагляду лікарів за місцем мешкання, щорічних курсів реабілітації, прийому медикаментів, оздоровлення в санаторії-профілакторії, санаторно-курортне лікування, аналізуючи медичні документи про лікування позивача у зв'язку з отриманим професійним захворюванням, позивачу була заподіяна значна моральна шкода, так як він переносить фізичний біль, зазнав порушення свого звичайного способу життя, внаслідок чого переносить моральні страждання. Доводи представника відповідача, вказані в письмових поясненнях поданих суду, про відсутність обов'язку підприємства відшкодовувати моральну шкоду завдану позивачу, суд до уваги не приймає, оскільки обов'язок створити безпечні умови праці законодавством покладено на роботодавця ПрАТ «ПівнГЗК», також доводи про те, що позивач свідомо обрав роботу протягом тривалого часу із шкідливими умовами та фактором виробничого процесу, оскільки ці обставини не виключають законодавчо закріпленого обов'язку роботодавця, забезпечити безпечні умови виробничого середовища. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що з ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» необхідно стягнути на користь [PERSON] 30 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, без утримання податку з доходів фізичних осіб. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини позовних вимог. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи. З огляду на викладене необхідно стягнути з приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь Держави судовий збір у розмірі 640 грн.

Outcome: partial