Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивач у вересні 2013 року звернулася до суду з позовом, яким просить визнати припиненим споживчий кредитний договір №22/08140240/3075/02 від 09 серпня 2008 року, укладений між нею , [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», у зв'язку з його належним виконанням та стягнути з ПАТ «Комерційний банк «Надра» на її користь моральну шкоду в сумі 5000 грн., та витрати на правову допомогу в розмірі - 1500 грн. На обґрунтування позовних вимог зазначила, що 09 серпня 2008 року між нею та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» був укладений споживчий кредитний договір №22/08140240/3075/02, згідно умов якого кредитор надає позичальнику при співпраці із ЗАТ «Догмат Україна» грошові кошти в сумі 4740, 74 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом з розрахунку 27 % річних з остаточним терміном повернення кредиту та сплати процентів не пізніше ніж 20 серпня 2009 року. Відповідно до п. 2.1 кредитного договору позичальник зобов'язується повертати отриманий кредит та сплачувати проценти за його користування щомісяця в період з 01 по 20 число кожного місяця, наступного за звітним, починаючи з вересня 2008 року, при цьому щомісячний платіж повинен складати не менше ніж 459,96 грн. Умови договору вона виконувала в повному обсязі, проте в 2011 році вона дізналася, що касир-менеджер з операцій Центрального відділення філії ПАТ КБ «Надра» [PERSON], вчинила привласнення чужого майна, яке перебувало в її віданні шляхом привласнення грошових коштів, що приймалися від населення для проведення відповідних платежів та їх подальшого перерахування за призначенням через каси ПАТ КБ «Надра», в тому числі вона привласнила її грошові кошти, сплачені за кредитним договором за лютий та травень 2009 року в сумі 460 грн. за кожний місяць, всього 920 грн. Вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 лютого 2012 року [PERSON] визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з фінансово-бухгалтерською діяльністю строком на 1 рік 6 місяців. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України засуджену від відбування основного покарання у виді позбавлення волі звільнено з випробуванням та встановленням іспитового строку на 1 рік 6 місяців, зобов'язано [PERSON] періодично з'являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію та повідомляти про зміну місця проживання, роботи або навчання. У зв'язку з вказаними обставинами вона звернулася до Кіровоградської філії ПАТ КБ «Надра» з оригіналами квитанцій про сплату кредиту 19 лютого 2009 року на суму 460 грн. та 19 травня 2009 року на суму 460 грн. Працівники банку взяли копії вказаних квитанцій і повідомили їй, що кредит сплачений нею в повному обсязі та закритий. Однак, починаючи з лютого 2013 року ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал» почало вимагати від мене сплатити борг в сумі 5998,28 грн., та запропоновано звернутися з вимогами до [PERSON] про стягнення з неї вказаної суми. Про відступлення права вимоги вона не була повідомлена. Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. У даних правовідносинах виконанням зобов'язання є повна сплата нею суми кредиту та нарахованих відсотків за весь час користування кредитними коштами. Таким чином, договір про надання споживчого кредиту № 22/08140240/3075/02 від 09.08.2008 року повинен бути визнаним припиненим у зв'язку із його належним виконанням позичальником. Крім того, незаконними діями відповідача, ПАТ КБ «Надра», тобто відступлення права вимоги ТОВ «КУА» Прімоколект-Капітал» по кредитному договору, зобов'язання по якому виконані нею належним чином у встановлений договором строк його дії, завдали їй моральної шкоди, яка виразилася у моральних стражданням, психічних переживаннях, пов'язаних із неможливістю тривалий час припинити дію кредитного договору, незважаючи на його повне погашення, загрозу безпідставно втратити значну для нею суму, необхідність вносити зміни у звичайний порядок життя. Моральну шкоду вона оцінює в 5000 грн. Представник відповідача ПАТ «КБ «Надра» позовні вимоги не визнала в повному обсязі, посилаючись на те, що банк не є належним відповідачем по справі, оскільки 18.04.2012 року право вимоги щодо заборгованості позивача, яка виникла за Договором №22/08140240/3075/02 від 09.08.2008 року, укладеним між позивачем та ПАТ «КБ «Надра» відступлене ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал» на підставі Договору відступлення права вимоги №201204І8-Г. З моменту передачі банком ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал» кредитної справи [PERSON], банк не має ніякого відношення до даного кредиту, в тому числі і до нарахування процентів за несвоєчасне його погашення позивачем. Оскільки, на балансі банку не рахується зазначена кредитна справа, тому банк не може вчиняти будь-які дії відносно зазначеного кредиту. Щодо стягнення з Банку моральної шкоди, то правових підстав для задоволення у цій частині також немає. Моральну шкоду позивачу повинна відшкодовувати особа, яка згідно з вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 лютого 2012 року винна в скоєнні злочину, а такою особою визнана [PERSON] Позивач визнана потерпілою у кримінальній справі, порушеній відносно касира банку [PERSON] і мала право на пред'явлення до неї цивільного позову в кримінальній справі. Представник відповідача ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал» в судове засідання не з'явився, надав до суду заперечення згідно яких просив суд, слухати справу без їх участі, позовні вимоги не визнав в повному обсязі посилаючись на те, що 18 квітня 2012 року між ними та ПАТ «КБ «Надра» укладено договір про відступлення прав вимоги № 20120418-Г. Згідно умов договору відступлення прав вимоги, ПАТ КБ «Надра» передало (відступило) на користь ТОВ КУА «Прімоколект -Капітал» за плату, належні Банку права грошової вимоги до боржників, за кредитними договорами укладеними між ПАТ КБ «Надра» та боржниками. Згідно акту приймання-передачі Реєстру боржників від 18.04.2012 року [PERSON] є боржником ПАТ КБ «Надра» право грошової вимоги щодо якої перейшло до ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал», та за якою рахується заборгованість за кредитним договором в розмірі 4420,83 грн. Відповідно до ст. 6 Договору відступлення прав грошових вимог до ТОВ КУА «Прімоколект-Капітал» разом з набутими правами грошових вимог перейшли усі інші пов'язані з ними права, в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, а саме: пред'явлення претензій боржникам щодо заборгованості, право на звернення до суду за місцем, визначеним чинним законодавством, право на всі суми, які банк одержить від боржників на виконання його вимог, та інші права, включаючи ті права, які забезпечують зобов'язання боржника. Станом на 09.07.2013 року заборгованість [PERSON] перед ТОВ КУА «Прімоколект-Капітал» становить - 7881,42 грн. Заслухавши пояснення представника позивача, представника ПАТ КБ»Надра», ознайомившись із запереченнями ТОВ КУА »Прімоколект -Капітал», дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог частково, з наступного. В суді з»ясовано, що 09 серпня 2008 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» укладений споживчий кредитний договір № 22/08140240/3075/02, згідно умов якого кредитор надає позичальнику при співпраці із ЗАТ «Догмат Україна» грошові кошти в сумі 4740, 74 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом з розрахунку 27 % річних з остаточним терміном повернення кредиту та сплати процентів не пізніше ніж 20 серпня 2009 року. Відповідно до п. 2.1 кредитного договору позичальник зобов'язується повертати отриманий кредит та сплачувати проценти за його користування щомісяця в період з 01 по 20 число кожного місяця, наступного за звітним, починаючи з вересня 2008 року, при цьому щомісячний платіж повинен складати не менше ніж 459,96 грн. Виконуючи вказану умову кредитного договору, [PERSON] щомісячно сплачувала в Центральному відділенні Кіровоградської філії ПАТ КБ «Надра» 460 грн. в рахунок погашення кредиту. Останній платіж був здійснений нею в серпні 2008 року в сумі 460 грн. Згідно п. 10.1 кредитного договору термін дії договору встановлюється з дня його підписання сторонами і до повного виконання позичальником зобов'язань за цим договором з додатковими угодами до нього. Разом з тим, з»ясовано, що вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 лютого 2012 року (справа № 1109/53/2012) [PERSON] визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з фінансово-бухгалтерською діяльністю строком на 1 рік 6 місяців. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України засуджену від відбування основного покарання у виді позбавлення волі звільнено з випробуванням та встановленням іспитового строку на 1 рік 6 місяців, зобов'язавши [PERSON] періодично з'являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію та повідомляти про зміну місця проживання, роботи або навчання. Відповідно до вироку суду [PERSON] була прийнята на посаду касира-менеджера з операцій Центрального відділення Кіровоградської філії ПАТ КБ «Надра» по наказу № 41/1-п від 02.04.2008 року. Згідно додатку № 1 до посадової інструкції касира-менеджера по операціям, в обов'язки [PERSON] входило: обмін та конвертація валют, прийом платежів від населення, приймання та видача готівки при роботі з вкладами фізичних осіб, зі споживчими кредитами, з кредитними картками клієнтів, приймання та видача міжнародних переказів. Крім того, між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] укладено договір про повну матеріальну відповідальність за забезпечення ввірених банком цінностей. В період з січня по червень 2009 року колишній касир-менеджер з операцій ПАТ КБ «Надра» [PERSON], в приміщенні ПАТ КБ «Надра», розташованого за адресою: м. Кіровоград, вулиця 50 років Жовтня, 17, знаходячись на своєму робочому місці, приймала кошти від населення в якості платежів за кредитними договорами «Єврокредит», однак частину отриманих коштів [PERSON] не перераховувала за призначенням, а привласнювала і використовувала на власні потреби. Так, [PERSON] прийнято платежі, які в подальшому не були перераховані за призначенням та привласнені нею, в тому числі і від [PERSON] 19 лютого 2009 року на суму 460 грн. та 19 травня 2009 року на суму 460 грн., що відображено у вироку суду. Таким чином, [PERSON] під час отримання від [PERSON] грошей на сплату кредитного боргу знаходилась з банком у трудових відносинах, працювала касиром-менеджером, згідно додатку № 1 до посадової інструкції на неї були покладені обов'язки по оформленню касових документів на погашення кредитів. [PERSON] прийняла від [PERSON] суми на погашення кредиту у приміщенні банку, виконуючи обов'язки, покладені на неї трудовим договором, надала відповідні документи про отримання суми від клієнта банку (квитанції про сплату кредиту 19 лютого 2009 року на суму 460 грн. та 19 травня 2009 року на суму 460 грн.). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоджу, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових(службових обов»язків). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Стаття 516 ЦК України передбачає, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 9.2 кредитного договору встановлено, що кредитор має право здійснити відступлення права вимоги за цим договором у будь-якій формі будь-якій третій особі у відповідності з чинним законодавством України. Так , 18 квітня 2012 року між ТОВ КУА «Прімоколект_Капітал» та ПАТ «КБ «Надра» укладено договір про відступлення прав вимоги № 20120418-Г. Згідно умов договору відступлення прав вимоги, ПАТ КБ «Надра» передало (відступило) на користь ТОВ КУА «Прімоколект-Капітал» за плату, належні Банку права грошової вимоги до боржників, за кредитними договорами укладеними між ПАТ КБ «Надра» та боржниками. Згідно ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Згідно витягу з акту приймання-передачі Реєстру-боржників від 18.04.2012 року [PERSON] є боржником ПАТ КБ «Надра» право грошової вимоги щодо якої перейшло до ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал», та за якою рахується заборгованість за кредитним договором в розмірі 4420,83 грн. Відповідно до ст. 6 Договору відступлення прав грошових вимог до ТОВ КУА «Прімоколект-Капітал» разом з набутими правами грошових вимог перейшли усі інші пов'язані з ними права, в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, а саме: пред'явлення претензій боржникам щодо заборгованості, право на звернення до суду за місцем, визначеним чинним законодавством, право на всі суми, які банк одержить від боржників на виконання його вимог, та інші права, включаючи ті права, які забезпечують зобов'язання боржника. Згідно довідки № 30/10/13 виданої ТОВ «КУА «Прімоколект-капітал» станом на 30.10.2013 року за договором №22/08140240/3075/02 від 09.08.2008 року за [PERSON] рахується заборгованість в розмірі- 7881,42 грн. Статтею 519 ЦК України встановлено, що первісний кредитор у зобов'язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов'язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. У даних правовідносинах виконанням зобов'язання є повна сплата позивачем суми кредиту та нарахованих відсотків за весь час користування кредитними коштами. Таким чином, суд вважає, що договір про надання споживчого кредиту № 22/08140240/3075/02 від 09.08.2008 року повинен бути визнаний припиненим у зв'язку із його належним виконанням позивачем. Стосовно вимог позивача про стягнення моральної шкоди в розмірі 5000 грн., суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я; 2) у душевних стражданнях , яких фізична особа зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів; 3)у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку із знищенням чи пошкодженням її майна ; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи. В п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року дано роз'яснення, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного ні інших негативних наслідків. Як вбачається з роз»яснень п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 року № 5 "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» відносини, що виникли із даного банківського договору регулюються Законом України »Про захист прав споживачів». Відповідно до п.5 ст.4 Закону України »Про захист прав споживачів» споживач має право на відшкодування моральної шкоди лише у випадках, коли така шкода заподіяна небезпечною для життя, здоров»я продукцією . Будь-яких доказів, що не проведенням за укладеним між сторонами кредитним договором №22/08140240/3075/02 від 09 серпня 2008 року банківських операцій в лютому, травні 2009 році на суму 920 грн., а також відступленням права вимоги по ньому ТОВ "КУА "Прімоколект-капітал", відповідачем була створена ситуація , яка могла стати чи стала небезпечною для життя і здоров»я позивачки , останньою суду не надано, і крім того, умовами зазначеного кредитного договору у разі порушення зобов»язання відшкодування моральної шкоди не передбачено, суд вважає, що вимоги про стягнення з ПАТ КБ »Надра» моральної шкоди в сумі 5000 грн. задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Також , задоволенню не підлягають і вимоги про стягнення із належного відповідача ПАТ КБ «Надра» 1500 грн. витрат на правову допомогу. Згідно із ч. 1 ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Вона допускається до участі у розгляді справи ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно зазначеної норми склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам. До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною витрати. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється Законом України від 20 грудня 2011 року №4191-VІ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Суду надано договір від 04 листопада 2013 року про надання правової допомоги , однак всупереч вимогам закону - довідку, про те, що [PERSON] оплатила 1500 грн. за послуги правової допомоги адвоката [PERSON] Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з належного відповідача на користь держави підлягає стягненню - 243 грн. 60 коп . судового збору. На підставі вищевикладеного ,

Outcome: partial