Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, що був підтриманий у судовому засіданні її представником, та просила ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь 1 379,13 гривень матеріальної шкоди та 10 000 гривень моральної шкоди, завданих внаслідок вчиненої останньою дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої позивач перебувала на лікуванні на яке витратила кошти. Крім цього, позивач зазначила, що такими неправомірними діями відповідача їй було завдано також і моральної шкоди, яку задля відновлення здоров'я та емоційної рівноваги автор позову оцінила у вищевказаному розмірі. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав з названих вище підстав. В свою чергу, підстави неявки у судове засідання відповідача суду невідомі, хоча вона була завчасно і належним чином повідомлена про день та час слухання справи. За таких обставин, зважаючи на відсутність будь-яких даних про причини неявки у судове засідання відповідача, належне її сповіщення про розгляд справи, відсутність заяви від останньої про розгляд справи за її відсутності та беручи до уваги той факт, що представник позивача не заперечує проти заочного порядку розгляду, суд вважає за можливе провести судове засідання відповідно до положень ст.ст. 224-225 ЦПК України. Заслухав пояснення представника позивача, дослідив матеріали справи, судом встановлені наступні її фактичні обставини справи і відповідно ним правовідносини. Постановою слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області від 13 грудня 2016 року закрито кримінальне провадження № 12016060020007249 від 24 листопада 2016 року відносно відповідача, у зв'язку з відсутністю у діях останньої складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (а.с.6). Водночас, дану постанову було направлено до Управління патрульної поліції м. Житомира для притягнення відповідача до адміністративної відповідальності. Постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 13 грудня 2016 року, що набрала законної сили 17 січня 2017 року, встановлено наступне. 7 листопада 2016 близько 14 години, [PERSON] керуючи автомобілем марки "BMW" модель "Х-5", реєстраційний номер "АМ 3023 ВХ" в м. Житомирі по вул. Великій Бердичівській, не врахувала дорожню обстановку, відповідно не відреагувала на її зміну, розпочинаючи рух при увімкненні сигналу світлофора, що дозволяє рух, не надала дорогу пішоходу [PERSON], яка закінчувала перехід проїзної частини, та наїхала на неї, чим порушила вимоги пунктів 2.3 (б), 16.5 Правил дорожнього руху, тим самим вчинила правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Внаслідок цих подій пішоходу [PERSON] завдана матеріальна шкода. Зазначеним судовим рішенням в справі про адміністративне правопорушення провадження закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу. В обґрунтування вимоги про відшкодування матеріальної шкоди позивачем надано копії квитанцій на придбання ліків на загальну суму 679,13 гривень (а.с.7-8) та копію акту надання послуг компютерної томографії головного мозку на суму 700,00 гривень (а.с.9), а всього 1 379,13 гривень. Крім цього, судом досліджено копію виписки із медичної карти позивача (а.с.10) за змістом якої убачається, що внаслідок згадуваної вище ДТП остання отримала струс головного мозку. Позивач є студенткою Житомирського державного університету ім. І.Франка (а.с.12-14). Правовідносини, що склались між сторонами у даній справі, врегульовані наступними положеннями норм матеріального права. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч. 1 ст. 22 ЦК України). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч. 1 ст. 23 ЦК України). Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України). Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ч. 1 ст. 1167 ЦК України). Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.ч. 1-2 ст. 1187 ЦК України). Крім цього, наведені правовідносини регулюються і такими нормами процесуального закону. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 3 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.ч. 1-3 ст. 10 ЦПК України). Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (ч. 1 ст. 60 ЦПК України). Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою (ч. 4 ст. 61 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. Неправомірними діями відповідача позивачеві були спричинені тілесні ушкодження, що встановлено рішенням у іншій судовій справі, яке набрало законної сили і що окремо доказуванню у даній справі не підлягає. За таких обставин, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму спричинених останній і документально підтверджених збитків майнового характеру у розмірі 1 379,13 гривень. Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного. Пленум Верховного Суду України в п.п. 4-5 Постанови від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" надав роз'яснення, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. В свою чергу, позивачем, суд вважає, не надано і матеріали справи не містять достатніх доказів про наявність підстав для відшкодування судом моральної шкоди в заявленому розмірі, а тому суд не вбачає підстав для позитивного вирішення позовних вимог щодо відшкодування такої шкоди в сумі 10 000 гривень. Водночас, враховуючи характер спричинених ушкоджень, глибину понесених страждань, що їх зазнала позивач внаслідок неправомірних дій відповідача, суд вважає, до стягнення з відповідача підлягає моральна шкода у сумі 500 гривень, якої, на переконання суду, буде достатньо для відновлення морального стану заявника. Крім цього, враховуючи те, що позивач при зверненні до суду з даним позовом мала пільги по сплаті судового збору, суд, у відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, стягує судові витрати у розмірі 640,00 гривень з відповідача в дохід держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial