Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

07 липня 2015 року ПАТ "Альфа-Банк" звернулося до суду із вищезазначеною позовною заявою, яку в подальшому уточнило. В обґрунтування уточнених позовних вимог позивач посилається на те, що 28 червня 2014 року між ПАТ "Альфа-Банк" та [PERSON] укладений кредитний договір № 500949880, на підставі якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 26 520,77 грн. на строк з 28 червня 2014 року по 01 липня 2019 року, зі сплатою 15,99 % річних. Зі своєї сторони, банк виконав всі умови підписаного договору, і надав [PERSON] кредит у зазначеному вище розмірі, однак, відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань, своєчасно не сплачувала кредит та відсотки за користування кредитом, в результаті чого станом на 01 травня 2015 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 32 631,79 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 26 520,77 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 2 103,58 грн., комісії у розмірі 3 007,44 грн. та штрафу у розмірі 1 000,00 грн. Згідно з умовами договору факторингу № 1 від 21 червня 2016 року ПАТ "Альфа-Банк" відступило, а ТОВ "Кредитні ініціативи" прийняло право вимоги за кредитним договором № 500949880 від 28 червня 2014 року, укладений між ПАТ "Альфа-Банк" та відповідачем. Зазначену суму, а також судові витрати позивач просив стягнути з відповідача. В свою чергу [PERSON] звернулась до суду із зустрічною позовною заявою до ПАТ "Альфа-Банк", яку в подальшому уточнювала. В обґрунтування уточненої зустрічної позовної заяви зазначила, що надана банком копія кредитного договору № 500949880 від 28 червня 2014 року містить порушення встановленої законом форми, а саме не зазначено відповідальної особи банку на укладання кредитного договору, не зазначено місце його укладання, без застосування оптичних приладів не читається і взагалі вона зазначений кредитний договір не підписувала та грошей у зазначеній позивачем сумі не отримувала. Крім того, наданий договір факторингу містить значні порушення законів щодо поширення про неї конфіденційної інформації та порушення банківської таємниці, а тому просить суд визнати кредитний договір № 500949880 від 28 червня 2014 року недійсним, визнати договір факторингу № 1 від 21 червня 2016 року частково недійсним та відмовити ТОВ "Кредитні ініціативи" в задоволенні первісного позову. Ухвалою суду від 20 листопада 2015 року зустрічну позовну [PERSON] - залишено без руху з надання строку для усунення недоліків, і прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ухвалою суду від 09 грудня 2015 року. Ухвалою суду від 09 грудня 2015 року заяву [PERSON] про забезпечення доказів від 25 вересня 2015 року залишено без розгляду та частково задоволено заяву про витребування доказів. Ухвалою суду від 03 лютого 2016 року повторно витребувані докази та вирішено питання про необхідність обов'язкової явки представника позивача в судове засідання. Ухвалою суду від 07 квітня 2016 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача щодо призначення у справі судової почеркознавчої експертизи та прийнята відмова представника відповідача від клопотання про призначення судової економічної експертизи. Ухвалою суду від 11 квітня 2016 року клопотання відповідача про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи задоволено та зупинено провадження у справі на час проведення експертизи. Ухвалою суду від 05 липня 2016 року провадження у справі відновлено. Ухвалою суду від 18 липня 2016 року зобов'язано [PERSON] надати додаткові документи, необхідні для проведення судової почеркознавчої експертизи, та зупинено провадження у справі. Ухвалою суду від 25 січня 2017 року клопотання представника позивача від 03 січня 2017 року про процесуальне правонаступництво - задоволено, в порядку правонаступництва в якості позивача залучено ТОВ "Кредитні ініціативи" та частково задоволено клопотання відповідача про витребування доказів від 29 грудня 2016 року. Ухвалою суду від 27 лютого 2017 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів від 24 лютого 2017 року, долучено до матеріалів справи доповнення до письмових пояснень відповідача та задоволено клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи. Ухвалою суду від 28 березня 2017 року у задоволенні заяви відповідача про відвід судді - відмовлено. У задоволенні клопотання представника відповідача про витребування доказів від 27 березня 2017 року - відмовлено. Ухвалою суду від 25 липня 2017 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб ПАТ "Альфа Банк" і Відділ з питань захисту прав споживачів Виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області та прийнято уточнену зустрічну позовну заяву. Ухвалою суду від 26 грудня 2017 року задоволено заяву представника відповідача про відкладення розгляду справи. Представник ТОВ "Кредитні ініціативи" в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (т. 2 а.с. 155). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд зустрічної позовної заяви за її відсутності (т. 2 а.с. 151). Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], в судовому засіданні заперечував проти задоволення первісного позову з підстав, викладених у зустрічній позовній заяві та просив відмовити ТОВ "Кредитні ініціативи" в задоволенні позову, а зустрічний позов [PERSON] задовольнити в повному обсязі. Представник третьої особи Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник третьої особи Відділу з питань захисту прав споживачів виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи суду не подавав, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за їх відсутності. Суд, вислухавши пояснення представника [PERSON], дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про необхідність задоволення первісного позову, та відмови у задоволенні зустрічного позову, виходячи з установлених у судовому засіданні наступних обставин. 28 червня 2014 року між ПАТ "Альфа-Банк" та [PERSON], на підставі анкети-заяви на отримання кредиту, укладений кредитний договір № 500949880, на підставі якого банк видав відповідачу кредитні кошти в сумі 26 520,77 грн., шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунки № 500359508 та № 500419947 (т. 1 а.с. 4-5, 10, 15). Відповідно до підпункту а п. 13 Розділу № 2 кредитного договору позичальник зобов'язується повертати отриманий кредит, сплачувати проценти за його користування та/або комісії та/або інші платежі за цим договором, у порядку, визначеному договором. Згідно з п. 2.2 Розділу № 1 кредитного договору було встановлено процентну ставку, яка складає 15,99 % річних. Відповідно до п. 2.3 Розділу № 1 кредитного договору позичальник зобов'язується повністю повернути Банку суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов'язання, встановлені кредитним договором не пізніше 01 липня 2019 року. Зобов'язання відповідача за укладеним договором щодо дотримання строків виконання відповідно до ст.ст. 548, 551 ЦК України забезпечені в підпункті б п. 13 Розділу № 2 кредитного договору штрафом у розмірі 50 грн. за кожне допущене прострочення платежу, що триває від одного до чотирьох календарних днів (включно) з моменту виникнення прострочення платежу, при цьому у випадку, якщо прострочення платежу триває 5 (п'ять) і більше календарних днів, додатково до штрафу, визначеному попереднім абзацом цього пункту, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 150,00 грн. за кожний випадок допущеного прострочення платежу, що є невід'ємною частиною даного договору. Також п. 2.8 Розділу № 1 кредитного договору передбачена сплата комісії, розмір якої становить за період з 1-го місяця користування кредитом по 60-й місяць користування кредитом - 1,89 % від суми кредиту. Відповідно до п. 15 Розділу № 2 кредитного договору банк має право в будь-якому разі вимагати, в тому числі у судовому порядку, дострокового виконання всіх зобов'язань позичальника за договором у випадку прострочення більше ніж за один місяць терміну сплати обов'язкового платежу за кредитом, а також у випадках вчинення позичальником інших істотних порушень цього договору, які визнані сторонами. Суд виходить з дійсності такого договору, виходячи з наступного. Посилання [PERSON] на недійсність зазначеного кредитного договору у зв'язку з тим, що вона його не підписувала спростовується висновком експерта № 2958-16 від 03 листопада 2016 року, складеного за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи, згідно якого підписи від імені [PERSON], що розташовані в графах "Позичальник: [PERSON]" кредитного договору № 500949880 від 28 червня 2014 року та додатку № 1 до кредитного договору № 500949880 від 28 червня 2014 року, в графі "Підпис" клопотання від 28 червня 2014 року - виконано однією особою. Підписи від імені [PERSON], що розташовані в графах "Позичальник: [PERSON]" кредитного договору № 500949880 від 28 червня 2014 року та додатку № 1 до кредитного договору № 500949880 від 28 червня 2014 року, в графі "Підпис" клопотання від 28 червня 2014 року - виконані [PERSON], без змін ознак власного почерку (т. 2 а.с. 45-48). Окрім того, ст. 203 ЦК України встановлює вичерпний перелік вимог, додержання яких є необхідними для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з п. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути: вільним (формуватися за відсутності тиску на психіку або особистість тощо). Таким, що відповідає внутрішній волі (намірам) суб'єктів правочину. Жодних зауважень чи застережень від [PERSON] на момент укладання та підписання договору не було. Підписання договору свідчить про намір сторін прийняти на себе права та обов'язки, зазначені у договорі. Відповідно до п. 6 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору. [PERSON] не використала свого права на розірвання договору протягом 14 днів з моменту його укладення, жодної заяви протягом цього строку до ПАТ "Альфа-Банк" не надходило. Договір є укладеним, відповідно до вимог ст. 638 ЦК України, якщо у належній формі сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх його істотних умов. [PERSON] також приступила до виконання кредитного договору та протягом деякого часу сплачувала кошти за користування кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором (т. 1 а.с. 14). Зазначене свідчить про виконання стороною умов договору, тобто своїми діями [PERSON] схвалила спірний договір, а відтак він є дійсним. Фактичні дії сторін свідчать про те, що договір був укладений. А визначення договору як неукладеного може мати місце на стадії укладення договору в разі, якщо сторони не досягли згоди з усіх його істотних умов, а не за наслідками виконання договору сторонами. Фактично, якщо сторони приступили до виконання умов договору, договір не можна визнати неукладеним або вважати не укладеним. Тобто, факт отримання кредиту підтверджується фактичним виконанням умов кредитного договору щодо повернення коштів. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. При вирішенні спорів щодо визнання недійсними правочинів, укладених виконавчим органом господарського товариства судам необхідно керуватися частиною третьою статті 92, статтею 241 ЦК України. Відповідно до ст. 92 ЦК України, юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Частина третя вищезазначеної статті чітко передбачає, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження. Частиною 4 ст. 92 ЦК України визначено, що у випадку коли члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, порушують свої обов'язки щодо представництва, вони несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі. Згідно зі ст. 241 Цивільного кодексу України, правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Отже, виходячи з аналізу наведених норм чинного законодавства України, первісний кредитор - ПАТ "Альфа-Банк" як юридична особа вправі укладати будь-які договори з фізичними та юридичними особами, самостійно розпоряджатись своїм майном, надавати банківські кредити. Припис абзацу першого частини третьої статті 92 ЦК України зобов'язує орган або особу, яка виступає від імені юридичної особи не перевищувати своїх повноважень. Водночас саме лише порушення даного обов'язку не є підставою для визнання недійсними правочинів, вчинених цими органами (особами) від імені юридичної особи з третіми особами, оскільки у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження (абзац другий частини третьої статті 92 ЦК України). Первісний кредитор ПАТ "Альфа-Банк" має банківську ліцензію, яка надає право Банку видавати кредити, у зв'язку з чим твердження [PERSON], викладені в зустрічній позовній заяві повністю спростовуються матеріалами справи, у зв'язку з чим їй належить відмовити в задоволенні зустрічного позову в частині вимог щодо визнання кредитного договору недійсним. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк надає грошові кошти позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки за його користування. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом відповідач порушував зобов'язання за даним договором. Суд за браком доказів підтвердження відповідачем виконання зобов'язання за правилами ст. 545 ЦК України дійшов висновку згідно зі ст. 81 ЦПК України про відсутність сумнівів в істинності перевірених в судовому засіданні розрахунків суми грошового боргу, виконаних позивачем (т. 1 а.с. 14), які з огляду на не спростовану вірогідність відомостей про несплачені позивачу суми безспірно спростовують добросовісність відповідача, що він не оспорював. Оскільки іншого не доведено, за внутрішнім переконанням суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] в порушення ст.ст. 529, 530, 536 ЦК України відступила від умов про частину виконуваного обов'язку, і строків виконання за договором, у зв'язку з чим відповідач прострочила виконання згідно з ст. 612 цього Кодексу щодо повернення позивачу кредиту та сплати процентів за користування кредитом. 19 травня 2015 року ПАТ "Альфа-Банк" надіслано відповідачу вимогу щодо необхідності погашення заборгованості, яка виникла у адресата у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором № 500949880 від 28 червня 2014 року, яка залишилась без задоволення (т. 1 а.с. 16). 21 червня 2016 року між ПАТ "Альфа-Банк" (ЄДРПОУ 23494714) та ТОВ "Кредитні ініціативи" (ЄДРПОУ 35326253) укладений договір факторингу № 1, за умовами якого, відповідно до ст.ст. 512, 514 Цивільного кодексу України, ПАТ "Альфа-Банк" відступило, а ТОВ "Кредитні ініціативи" прийняло за кредитним договором № 500949880 від 28 червня 2014 року право вимоги в обсязі і на умовах, що існують на момент набрання чинності цим Договором (т. 2 а.с. 79-84, 85, 86-90). Таким чином, до ТОВ "Кредитні ініціативи" перейшли всі права ПАТ "Альфа-Банк" щодо права вимоги до боржника за вищевказаними кредитним договором. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] про визнання вищевказаного договору факторингу недійсним в частині щодо [PERSON] з підстав розкриття її анкетних даних і порушення банківської таємниці, суд бере до уваги наступне. Згідно з п. 20 Розділу 2 кредитного договору банк зобов'язується не розголошувати третім особам інформацію про Позичальника, яка складає банківську таємницю, крім випадків визначених Договором, а також у випадках, коли розкриття банківської таємниці є обов'язковим для Банку відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до п. 21 Розділу 2 спірного кредитного договору банк має право передавати правоохоронним органам та/або іншим компетентним органам державної влади України, установам та організаціям на їх офіційний запит інформацію, пов'язану із використанням Позичальником одержаних від Банку грошових коштів, інформацію пов'язану з порушенням Позичальником будь-яких умов цього Договору, а також відомості чи сукупність відомостей про Позичальника, за якими особу Позичальника ідентифіковано /або може бути ідентифіковано та які стали відомі Банку під час укладання Договору чи протягом строку його дії (надалі - Персональні дані Позичальника), про умови Договору, про стан заборгованості Позичальника за Договором тощо, в тому числі у випадках, коли така інформація містить банківську таємницю. Крім цього Банк має право: (а) використовувати, поширювати (розповсюджувати, реалізовувати, передавати) Персональні дані Позичальника та/або інформацію, яка стала відома Банку при укладенні Договору та протягом строку його дії про умови Договору, про стан заборгованості Позичальника за Договором тощо, третім особам - новим кредиторам Позичальника, у випадку відступлення (передачі) Банком своїх прав за Договором третім особам - новим кредиторам Позичальника та/або у випадку виникнення у Банку наміру здійснити таке відступлення (передачу) до фактичного його здійснення з метою виконання Банком, як первісним кредитором Позичальника, положень ст. 517 Цивільного кодексу України, а також будь-яким іншим третім особам - контрагентам (партнерам) Банка, в тому числі нерезидентам, які будуть залучені останнім на договірній основі до процесу кредитування, відступлення та/або збору заборгованості, проведення перестрахування від ризиків втрати роботи, смерті або стійкої втрати працездатності Позичальника з встановленням інвалідності І або ІІ групи Позичальника в результаті нещасного випадку чи інших ризиків, що передбачені Договором з метою належного виконання Банком та відповідною третьою особою умов укладених договорів; (б) вчиняти будь-які дії та/або сукупність дій, що пов'язані зі збиранням, реєстрацією, накопиченням, зберіганням, адаптуванням, зміною, поновленням, використанням і поширеннями (розповсюдженням, реалізацією, передачею), знеособленням, знищенням Персональних даних Позичальника (надалі - обробка Персональних даних Позичальника) та/або збирати, зберігати, змінювати, використовувати, поширювати (розповсюджувати, реалізовувати, передавати), інформацію, яка стала відома Банку при укладенні Договору та протягом строку його дії про умови Договору, про стан заборгованості Позичальника за Договором тощо, з метою захисту Банком своїх прав та законних інтересів в судових та інших правоохоронних органах; (в) здійснювати обробку Персональних даних Позичальника, в тому числі але не виключно збирати, реєструвати, накопичувати, зберігати, надавати, використовувати та поширювати (розповсюджувати, реалізовувати, передавати) через бюро кредитних історій інформацію про Позичальника, про умови цього Договору, про стан заборгованості Позичальника за Договором, про виконання Позичальником зобов'язань за цим Договором тощо/Персональні дані Позичальника, з метою забезпеченням прав та інтересів суб'єктів кредитної історії згідно з нормами Закону України "Про організацію формування та обігу кредитних історій". Підписанням цього Договору Позичальник, як суб'єкт Персональних даних, добровільно надає Банку свою письмову згоду та отримав необхідні дозволи згоду на (1) обробку Персональних даних Позичальника, що включає в себе вчинення будь-яких дій та/або сукупності дій, що пов'язані зі збиранням, реєстрацією, накопиченням, зберіганням, адаптуванням, зміною, поновленням, використанням і поширеннями (розповсюдженням, реалізацією, передачею), знеособленням, знищенням Персональних даних Позичальника, в тому числі передачу Персональних даних Позичальника будь-яким третім особам, в тому числі особам, що є нерезидентами та/або знаходяться за межами території України відповідно до мети обробки Персональних даних, що вказана в цьому пункті Договору та/або будь-якої іншої мети обробки Персональних даних, що визначається Банком в тому числі з метою пропонування будь-яких нових банківських послуг та/або встановлення ділових відносин між Позичальником та Банком на підставі цивільно-правових договорів предмет яких є відмінним від предмету цього Договору, а також на (2) збір, надання, використання та поширення будь-яким чином інформації, що вказана в цьому пункті через бюро кредитних історій та (3) розкриття інформації щодо Позичальника, яка згідно із законодавством України містить банківську таємницю. Строк зберігання Персональних даних Позичальника становить 50 років з моменту укладання цього Договору. Обсяг Персональних даних Позичальника, щодо яких здійснюється процес обробки Персональних даних Позичальника та які можуть бути включені до бази персональних даних Позичальника, визначається сторонами, як будь-яка інформація про Позичальника та/або умови Договору, що стала відома Банку при встановленні відносин із Позичальником. Підписанням цього Договору Позичальник також надає свою згоду на зміну визначеної цим Договором мети обробки персональних даних шляхом розміщення відповідного повідомлення на офіційному сайті Банку в мережі Інтернет - www.alfabank.com.ua та/або шляхом направлення СМС-повідомлення на номер телефону Позичальника, що вказаний останнім в Розділі № 1 цього Договору за вибором Банку. Згода Позичальника на обробку Персональних даних Позичальника, що надана останнім згідно з умовами цього пункту не вимагає здійснення повідомлень про передачу Персональних даних Позичальника третім особам згідно з нормами ст. 21 Закону України "Про захист персональних даних". Підписанням цього Договору Позичальник підтверджує, що йому повідомлені його права, визначені Законом України "Про захист персональних даних", а також мету обробки Персональних даних Позичальника, в тому числі збору Персональних даних Позичальника. Цивільним кодексом України передбачено право ПАТ "Альфа-Банк" відступлення на користь ТОВ "Кредитні ініціативи" права вимоги заборгованості за кредитними договорами, право на вимогу якої належить банку. Таким чином, укладення зазначеного договору факторингу відбувалося, як на підставі умов кредитного договору, так і на підставі норм права, які регулюють спірні правовідносини, тобто на підставі Закону. Статтею 32 Конституції України проголошено право людини на невтручання в її особисте життя. Крім того, не допускається збирання, зберігання, використання поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Згідно зі ст. 9 ЗУ "Про інформацію" всі громадяни України, юридичні особи і державні органи мають право на інформацію, що передбачає можливість вільного, одержання, використання, поширення та зберігання відомостей, необхідних їм для реалізації ними своїх прав, свобод і законних інтересів, здійснення завдань та функцій. Порядок доступу до персональних даних встановлений ЗУ "Про захист персональних даних", ЗУ "Про доступ до публічної інформації". З урахуванням вищевикладеного, судом не вбачається порушення прав [PERSON] зі сторони ПАТ "Альфа-Банк", оскільки її особисті дані були передані ТОВ "Кредитні ініціативи" в межах реалізації їх прав, а саме у зв'язку з укладанням договору факторингу. У зв'язку з викладеним вище, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову в частині визнання частково недійсним договору факторингу щодо [PERSON] Так само, суд не вбачає підстав для постановлення окремої ухвали з цього приводу. Таким чином, відповідач [PERSON] порушила взяте перед ПАТ "Альфа-Банк" зобов'язання, право вимоги за яким набуло ТОВ "Кредитні ініціативи", на підставі чого з урахуванням визнаних позивачем сум, як ним отриманих, його права згідно зі ст. 611 ЦК України підлягають захисту з присудженням з відповідача 26 520 гривень 77 коп. боргу за кредитом і 2 103 гривень 58 коп. боргу з процентів. Так само, за перевіреним в судовому засіданні розрахунком позивача на його користь відповідно до ст. 550 ЦК України відповідач зобов'язана сплатити за весь час прострочення сплати боргу 1 000 гривень 00 коп. штрафу, а також 3 007 гривень 44 коп. комісії. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved