Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

17 жовтня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини, в якому просить встановити факт своєчасного прийняття спадщини [PERSON], яка відкрилася після смерті рідного діда [PERSON], смерть якого настала [INFO] р., на земельну частку (пай) розміром 4,52 га в умовних кадастрових гектарах на підставі розпорядження Охтирської районної державної адміністрації від 25.07.1996 р. № 306 відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 23.08.1996 р., зареєстрованого 27.08.1996 р. в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № [NUMBER], та право постійного користування землею (в порядку емфітевзису) площею 0,32 га в межах згідно з планом за цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства на території Кардашівської сільської ради Охтирського району, переданої у постійне користування на підставі рішення 4 сесії 23 скликання Охтирської районної ради від 21.12.1998 р. відповідно до державного акту на право постійного користування землею серії [NUMBER] від 12.04.2000 р., зареєстрованого в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № [NUMBER]. 07 грудня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів Кардашівської сільської ради Охтирського району Сумської області, Охтирської районної державної адміністрації Сумської області, [PERSON], [PERSON] про захист права на земельні ділянки, в якому просить суд визнати за ним у порядку спадкування за законом після смерті рідного діда [PERSON], смерть якого настала [INFO] р., право на земельну частку (пай), розміром 4.52 га в умовних кадастрових гектарах, розташовану в межах землекористування колишнього сільськогосподарського акціонерного товариства закритого типу «Зоря» на землях Кардашівської сільської ради Охтирського району Сумської області на підставі розпорядження Охтирської райдержадміністрації від 25.07.1996 р. №306, відповідно до сертифікату на право за земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 23.08.1996 р., зареєстрованого 27.08.1996 р. в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за [NUMBER], та право постійного користування землею (в порядку емфітевзису) площею 0.32 га в межах згідно з планом за цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства на території Кардашівської сільської ради Охтирського району Сумської області, переданою у постійне користування на підставі рішення 4 сесії 23 скликання Охтирської районної ради від 21.12.1998 р. відповідно до державного акту на право постійного користування землею серії [NUMBER] від 12.04.2000 р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за [NUMBER]. Ухвало Охтирського міськрайонного суду від 19.12.2016 р. обидві позовні заяви об'єднано в одне провадження. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що [PERSON] є його (позивача) рідним дідом. За життя на Україні [PERSON] набув право на земельну частку (пай) площею 4,52 в умовних кадастрових гектарах відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] від 23.08.1996, виданого на підставі розпорядження Охтирської РДА № 306 від 25 липня 1996р., та право постійного користування земельною ділянкою площею 0,32 га за цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства на території Кардашівської сільської ради Охтирського району, що підтверджується державним актом серії [NUMBER] від 12 квітня 2000 р. [INFO] [PERSON] помер, за життя заповіту не склав. Спадщину після його смерті повинна була прийняти бабуся позивача - [PERSON], яка є дружиною [PERSON]. Потім вирішили, що спадщину прийме мати позивача - [PERSON], яка є донькою [PERSON] У вересні 2015 р. позивач відвідав бабусю і маму в Російській Федерації і вони вирішили, що спадщину після смерті діда [PERSON] оформить на себе онук - позивач, тим паче, що саме в нього ([PERSON].) зберігалися копії правовстановлюючих документів на земельні ділянки. Він (позивач) відповідно до ст.. 1265 ЦК України відноситься до п'ятої черги спадкоємців за законом після смерті діда [PERSON], спадщину він фактично прийняв шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном у відповідності з чинним на той час законодавством в редакції ЦК 1963 року, так як з дня смерті діда зберігає копії правовстановлюючих документів на земельні ділянки та оригінал договору оренди земельної ділянки, зберігає особисті документи діда, користується речами, які залишились після смерті діда, не заперечував проти використання земельних ділянок орендарем. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], які є спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON], спадщину після смерті [PERSON] не прийняли, вони визнали позовні вимоги [PERSON] Тому просить встановити факт прийняття спадщини [PERSON], яка відкрилася після смерті рідного діда [PERSON], смерть якого настала [INFO] р., та визнати за ним ([PERSON].) у порядку спадкування за законом після смерті рідного діда [PERSON] право на земельну частку (пай), розміром 4.52 га в умовних кадастрових гектарах на підставі розпорядження Охтирської районної державної адміністрації від 25.07.1996 р. № 306 відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 23.08.1996 р. та право користування землею (в порядку емфітевзису) площею 0.32 га на території Кардашівської сільської ради Охтирського району Сумської області, переданою у постійне користування на підставі рішення 4 сесії 23 скликання Охтирської районної ради від 21.12.1998 р. відповідно до державного акту на право постійного користування землею серії [NUMBER] від 12.04.2000 р. Позивач [PERSON] та його представник - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача Кардашівської сільської ради в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, в письмовій заяві зазначає, що не заперечує протии позову. Представник відповідача - Охтирської районної державної адміністрації Сумської області в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON], оскільки вони суперечать вимогам чинного законодавства. [PERSON] помер [INFO] р., тому відповідно до Перехідних положень ЦК 2003 року до правовідносин спадкування , що виникли після його смерті, слід застосовувати ЦК УРСР 1963 р. Спадкодавець [PERSON] за життя заповіту не складав, спадкова справа після його смерті не відкривалась. На час відкриття спадщини зі спадкодавцем проживали його дочка [PERSON] та дружина [PERSON], які є спадкоємцями першої черги і є живими, а тому онук спадкодавця - [PERSON] не є спадкоємцем після смерті [PERSON], оскільки жива його мати - [PERSON], яка є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] Крім того, позивачем не надано доказів фактичного прийняття ним спадщини після смерті [PERSON] Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких зазначили, що позовні вимоги визнають у повному обсязі. Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача - Охтирської районної державної адміністрації Сумської області, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] року у м. Кандалакша Мурманської області помер громадянин Російської Федерації [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 08.09.2015 року, виданого відділом ЗАГС адміністрації муніципального утворення Кандалакшського району. Встановлено, що за життя [PERSON] набув право на земельну частку (пай) площею 4,52 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебуває у колективній власності САТЗТ «Зоря» Охтирського району Сумської області, що підтверджується копією сертифікату на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] від 23.08.1996 р., виданого на підставі розпорядження Охтирської РДА № 306 від 25 липня 1996 р., та право постійного користування земельною ділянкою площею 0,32 га за цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства на території Кардашівської сільської ради Охтирського району на підставі рішення 4 сесії 23 скликання Охтирської районної ради від 21.12.1998 р., що підтверджується копією державного акту серії [NUMBER] від 12 квітня 2000 р.(а.с. 15, 20). Відповідно до ст. 71 Закону України «Про міжнародне приватне право» спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України. Згідно п.п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК (2003 р.) - Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Згідно п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування" - відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати місце відкриття спадщини; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини у випадку, якщо спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року або ж спадкодавець проживав в іншій державі, спадкоємець є іноземним громадянином та проживає в іншій державі, а спадкове майно знаходиться на території України. Крім того, звернено увагу судів, що норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК (2003 р.), згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР 1963 року; лише якщо спадщина відкрилась після 1 липня 2003 року та не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мають право спадкування на підставі ЦК УРСР, право спадкування виникає також у спадкоємців за законом третьої, четвертої та п'ятої черг ("нових черг") відповідно до статей 1263 - 1265 ЦК. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу; місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу ), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 08.09.2015 р. Так як спадщина після померлого [PERSON] відкрилась до 01 липня 2003 року, тому відносини спадкування регулюються правилами ЦК УРСР 1963 року. Згідно ст. 524 ЦК УРСР (1963 р.) - спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст.. 527 ЦК УРСР - спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до Інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 45853175; №45853233 від 21.11.2016 р. - інформація щодо складення [PERSON] заповіту у Спадковому реєстрі відсутня. Доказів того, що [PERSON] був складений заповіт, позивачем не надано. Коло осіб, які мають право спадкування за законом, визначене відповідно до статей 529 - 532, 535, 537 ЦК УРСР. Отже, спадкоємством вважається перехід майна померлого (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) у порядку, передбаченому статтями 529 - 535 ЦК УРСР. При вирішенні питання, хто є спадкоємцями за законом, враховуються такі юридичні факти як: родинні стосунки (кровна спорідненість), шлюбні відносини, усиновлення (удочеріння), перебування на утриманні спадкодавця. Цивільний кодекс УРСР 1963 р. передбачав дві черги спадкоємців за законом: при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого; онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем (ст.529 ЦК УРСР). При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга) ( ст. 530 ЦК УРСР). Крім того, ст. 531 ЦК УРСР до числа спадкоємців за законом відносила непрацездатних осіб, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні зі спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства. Крім того, ст. 532 ЦК УРСР до числа спадкоємців за законом відносила усиновлених та усиновителів. Стаття 535 ЦК УРСР передбачала право на обов'язкову частку у спадщині неповнолітніх або непрацездатних дітей спадкодавця (в тому числі усиновлених), а також непрацездатної дружини, батьків (усиновителів) і утриманців померлого, які успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка). Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є онуком померлого [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] від 12.06.1969 р., копією свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] серія [NUMBER] від 04.04.1974 р., копією свідоцтва про народження [PERSON] серія [NUMBER] від [INFO] (а.с. 11-13). Відповідно до Інформаційної довідки зі спадкового реєстру № 45853198, №45853216. 345857478 від 21.11.2016 р. - після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавались. Згідно ст. 548 ЦК України (1963 р.) - для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Згідно ст. 549 ЦК України (1963 р.) - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. На час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. З системного аналізу вказаних правових норм слідує висновок, що питання про встановлення факту прийняття спадщини за ЦК УРСР 1963 року може розглядатися лише щодо осіб, які входять до кола спадкоємців. Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України - в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] та на даний час жива дочка спадкодавця - [PERSON], яка є матір'ю позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] від 12.06.1969 р., копією свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] серія [NUMBER] від 04.04.1974 р., копією свідоцтва про народження [PERSON] серія [NUMBER] від [INFO] (а.с. 11-13). Згідно ч. 2 ст. 529 УК УРСР - онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем (ст.529 ЦК УРСР). Так як на час відкриття спадщини була жива мати позивача [PERSON] - [PERSON], то позивач [PERSON] не входить до кола спадкоємців за законом відповідно до ч. 2 ст..529 ЦК УРСР. Доводи представника позивача про те, що позивач [PERSON] є спадкоємцем п'ятої черги за законом відповідно до ст.. 1265 ЦК України 2003 р., суд не бере до уваги, так як відносини спадкування щодо спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, регулюються правилами ЦК УРСР 1963 року, так як спадщина відкрилась до 01 липня 2003 року, і норми ЦК України в даному випадку застосуванню не підлягають. Лише якщо спадщина відкрилась після 1 липня 2003 року та не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мають право спадкування на підставі ЦК УРСР, право спадкування виникає також у спадкоємців за законом третьої, четвертої та п'ятої черг ("нових черг") відповідно до статей 1263 - 1265 ЦК. Враховуючи викладене, позовні вимоги [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер [INFO] р., не підлягають задоволенню. Згідно ст.. 560 ЦК УРСР - спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про прийняття спадщини. Згідно ст.. 561 ЦК УРСР - свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, вирішення судом спору щодо визнання права власності на спадкове майно може відбуватися лише після прийняття спадщини. Враховуючи, що [PERSON] не є спадкоємцем після смерті [PERSON], який помер [INFO] р., його позовні вимоги про встановлення факту прийняття спадщини після смерті [PERSON] залишені без задоволення, тому відсутні підстави для задоволення його позову про визнання за ним в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] права на земельну частку (пай), розміром 4,52 га та права постійного користування земельною ділянкою площею 0,32 га. На підставі викладеного, ст.. 524-527, 529, 548, 549, 560, 561 ЦК УРСР (1963 р.), п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК (2003 р.), постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування",

Outcome: dismissed