Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, в якій просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на підставі Рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 09 лютого 2015 року, та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття, також судові втрати в розмірі 3500 грн., посилаючись на мотиви викладені у позовній заяві. В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, однак в позовній заяві просить справу слухати в їхній відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча була належним чином повідомлений про місце, та час розгляду справи, але не повідомив суд про причини своєї неявки. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Судом ухвалено рішення при заочному розгляді, відповідно до статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Згідно рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 09 лютого 2015 року, змінено розмір аліментів сплачуваних [PERSON] , [INFO] , уродженцем м. Тернопіль, жителем [ADDRESS] , ідентифікаційний номер в матеріалах справи відсутній, на користь [PERSON] , [INFO] , уродженки села Помонята Рогатинського району Івано-Франківської області, жительки [ADDRESS] , на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , які визначені рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області № 2-106/08 від 29.02.2008 року з ј частини всіх видів заробітку [PERSON] на тверду грошову суму в розмірі 400 гривень щомісячно до повноліття дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст. 181 Сімейного Кодексу України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" звернуто увагу суддів на те, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин 5 - 7ст. 181 СК. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено Законі "Про виконавче провадження", а також у статтях 194 - 197,274 СК. Позивачка не представила суду жодних доказів про те, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у твердій грошовій формі в розмірі 2000 грн., щомісячно, до досягнення дитини повноліття, а тому суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі в розмірі 1100 грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повнолітнього віку, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до частини 1 статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між особами, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду, а не від дня предявлення позову. Позивачка [PERSON] в позовній заяяві просить суд стягнути з відповідача [PERSON] судові витрати повязані з розглядом справи в розмірі 3500 грн. Згідно додаткової угоди № 1 до договору про надання допомоги від 12 лютого 2019 року № 12/02/19 вартість правової допомоги за договором про надання правової допомоги у справі про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] [INFO] буде становити 3 500,00 ( три тисячі п`ятсот) грн., за надання правових консультацій, складання правових висновків з питань, які, цікавлять Клієнта, підготовка заяв, скарг, адвокатських запитів, позовної заяви, які передбачають захист прав чи законних інтересів Клієнта. За надання консультацій з правових питань згідно п.п. 4.1.1, та особистої участі адвоката в державних органаїх, установах України, надіслання запитів, судах усіх інстанцій та апеляційної інстанції п. 2.1 Договору одноразова фіксована сума в 3 500,00 ( три тисячі п`ятсот) грн, для покриття витрат, пов`язаних з виконанням Даного Договору (п.п. 4,1.2 Договору), складає 3 500,00 ( три тисячі п`ятсот) грн. Згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 12/02/19 від 12 лютого 2019 року адвокатом Куць В.М. прийнято від [PERSON] за надання консультаційних послуг грошові кошти в сумі 3500 грн. Відповідно до ч. 2,3,4,5,6 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4,5,6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Однак, на думку суду позивачем не представлено належних доказів понесення ним судових витрат щодо надання послуг адвоката. На підставі викладеного, суд дійшов до переконання, що позов слід задовольнити частково, збільшивши розмір аліментів, які стягуються щомісячно з [PERSON] на підставі рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 09 лютого 2015 року, стягнувши з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1100 грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повнолітнього віку, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили. У решті позову слід відмовити у зв`язку з безпідставністю.

Outcome: partial