Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. В своєму позові позивач зазначив, що з 1990 року він разом із батьками проживав у житловому будинку по вул. Садова, 23 в с. Іллічівка (на сьогодні - Іванівка) Братського району Миколаївської області. Батькам даний будинок було виділено у постійне користування КСП Зоря Комунізму, так як вони там працювали. Жодних документів на житловий будинок на даний час немає. КСП ліквідовано. Звернувшися в органи МБТІ, позивачу було роз'яснено, що на даний житловий будинок зареєстровано право власності до 1990 року за [PERSON] Згідно довідок Іванівської сільської ради [PERSON], [INFO], передав житловий будинок КСП Зоря Комунізму, а КСП - [PERSON], тобто батьку позивачу, який помер 20 листопада 2005 року. Позивач утримує даний будинок, регулярно сплачує всі податки та послуги на його утримання, тобто добросовісно та відкрито володіє ним більше десяти років. Щоб розпоряджатися майном в повній мірі, позивачу необхідно мати на нього правовстановлюючі документи, яких на даний час він не має. До початку судового засідання представник позивача надав заяву, в якій підтримав заявлені вимоги та просив суд розглядати справу за його відсутності. В судове засідання відповідач не з'явився, до суду надав заяву, в якій підтримав заявлені вимоги та просив суд розглядати справу за його відсутності. Суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив. Згідно довідки від 15.03.2017 року КП "Вознесенське МБТІ", право приватної власності на житловий будинок по вул. Садова в с. Іванівка Братського району Миколаївської області зареєстрована за [PERSON] (а.с. 24). Відповідно до довідки Іванівської сільської ради Братського району Миколаївської області № 22 від 11.01.2017 року, [PERSON] зареєстрований та проживає на території сільської ради в с. Іванівка по вул. Садова, 23 з 1997 року по теперішній час. За період проживання податок на землю сплачує регулярно, заборгованості не має (арк.с. 5). Згідно довідки Іванівської сільської ради Братського району Миколаївської області № 23 від 11.01.2017 року, [PERSON], [INFO], власник житлового будинку № 23 по вул. Садова в с. Іванівка передав житловий будинок КСП Зоря Комунізму, а КСП Зоря Комунізму передало у постійне користування [PERSON], [PERSON] з 1990 року в будинку не проживає, знятий з обліку (а.с. 7). Згідно з рішенням виконавчого комітету Іванівської сільської ради Братського району Миколаївської області від 19.01.2017 року № 6, житловій будівлі в с. Іванівка по вул. Садовій присвоєно номер "23" (а.с. 9). Згідно відповіді архівного сектору Братської райдержадміністрації Миколаївської області відомості щодо нерухомого майна, яке перебувало у власності КСП "Зоря" відсутні. Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом (ст. 344 ЦК України). Пунктом 9 Постанови пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Матеріалами справи підтверджено, що позивач більше 10 років відкрито мешкає у житловому будинку (арк.с. 12), несе витрати на його утримання (арк. с. 5, 6), позивач був впевнений, що володіє майном на праві власності, володіє ним відкрито та не приховує факту володіння цим майном Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1 ч. 2 вказаної статті, способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вказане, суд вважає що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, за позивачем слід визнати право власності на житловий будинок. Судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved