Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

16 березня 2018 року до суду надійшла позовна заява ПАТ КБ "Приватбанк" до [PERSON] про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 29293,38 грн. за кредитним договором №б/н від 23.04.2014 р., яка складається з 599,00 грн. заборгованості за кредитом, 22932,51 грн. заборгованості за відсотками, 3890,76 грн. заборгованості за пенею та комісією, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1371,11 грн. штраф (відсоткова складова). Також просить стягнути судові витрати у розмірі 1762,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 23.04.2014р., [PERSON] отримав кредит у розмірі 600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами, що відображається у розрахунку заборгованості за договором, а тому свої зобов'язання не виконав. В судове засідання представник позивача не з"явився, однак в матеріалах справи є заява про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак через канцелярію суду надав заяву, в якій повідомив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, а справу просить розглядати без його участі. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозвязку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 23 липня 2014 року відповідач [PERSON] заповнив та підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с.5) та отримав кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку у сумі 600,00 грн. зі сплатою річних відсотків у розмірі 30,00%. Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України про зобов"язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України "Кредит". Відповідно до ч. 1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Судом із матеріалів справи встановлено, що відповідач отримав кредит у сумі 600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, свої зобов'язання виконав не належним чином, внаслідок чого допустив порушення свого зобов"язання. Враховуючи передбачене сторонами право позивача на нарахування комісії та штрафу у відповідних розмірах, позивач нарахував штрафні санкції на суму боргу. За відсутності будь-яких інших доказів по справі щодо розміру заборгованості відповідача перед позивачем, його погашення відповідачем, суд встановлює такий розмір виходячи з розрахунку позивача (а.с.4) та вважає доведеним факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем за кредитом, яка станом на 31.01.2018 р. становить 29293,38 грн. яка складається з з 599,00 грн. заборгованості за кредитом, 22932,51 грн. заборгованості за відсотками, 3890,76 грн. заборгованості за пенею та комісією, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1371,11 грн. штраф (відсоткова складова). Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Вирішуючи даний спір, суд враховує, що відповідач повністю визнав позовні вимоги позивача, і оскільки таке визнання не суперечить закону та не порушує нічиї права та інтереси, то суд приймає така визнання позову відповідачем. Відтак, з огляду на встановлені судом обставини справи, а також норми, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов до висновку про підставність позовних вимог позивача щодо стягнення суми заборгованості за кредитом, відсотками, комісією та неустойкою, які станом на 31.01.2018 р. становить 29293,38грн., а тому позовні вимоги підлягають до задоволення повністю. Одночасно,

Outcome: approved