Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що між банком та [PERSON] шляхом підписання заяви від 30.11.2006 року № б/н від було укладено кредитний договір. Згідно вищевказаного договору позивач надав [PERSON] кредит в розмірі 21600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [INFO] позичальник [PERSON] помер. Спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . 25.12.2017 року позивачем була направлена претензія кредитора до Катеринопільської державної нотаріальної контори та отримана відповідь в якій зазначено, що спадкоємці померлого [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались. Спадкова справа на майно померлого заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк». Станом на дату смерті заборгованість позичальника [PERSON] перед банком становить 6628,24 грн. Позивач посилаючись на ст.ст.1218,1281,1282ЦК України\~просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором. Ухвалою суду від 10.07.2019 року провадження у справі відкрито та постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 22.10.2019 року постановлено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 11.11.2019 року відповідачем [PERSON] подано віздзив на позовну заяву, в якій вона заперечила проти позову. Вказує, що не є правонаступником у зобов`язаннях перед банком після померлого батька [PERSON] , та не вступила у спадщину, що не доведено позивачем. Відповідно до рішення Катеринопільського районного суду від 22.07.2015 року шлюб між її матір`ю [PERSON] та батьком [PERSON] був розірваний. Рішення суду вступило в законну силу 02.08.2015 року. Не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини [PERSON] однією сім`єю із [PERSON] не проживала, оскільки після вступу в законну силу рішення суду про розірвання шлюбу між батьками, а саме із серпня 2015 року батько [PERSON] припинив постійне проживання за місцем своєї реєстрації по [ADDRESS] . З того часу [PERSON] постійно проживав за адресою: [ADDRESS] . Крім того, відповідач, [PERSON] з 01.02.2015 року по даний час постійно проживає в смт. Катеринопіль Черкаської області, даний факт підтверджує довідка Катеринопільської селищної ради. Відповідач [PERSON] , посилаючись на безпідставність доводів позивача просить суд відмовити у задоволенні позову, оскільки жоден з відповідачів не звертався до нотаріуса із заявами про прийняття чи відмову від спадщини після смерті [PERSON] та постійно не проживали з ним на час відкриття спадщини тобто, спадщину не приймали. Відповідь на відзив від предстаника позивача до суду не надходила. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення сповіщений належним чином, звернувся до суду із клопотанням, в якому просив розглянути справу у його відсутність, позов підтримав повністю та просив суд позов задовольнити у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, попередньо надавши до суду заяви про розгляд справи без їх участі, просили відмовити в позові за безпідставністю. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 30.11.2006 року між АТ КБ"Приватбанк" та [PERSON] на підставі заяви позичальника, був укладений кредитний договір N б/н, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 21600 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. [INFO] позичальник [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] видане 12.09.2017 року виконавчим комітетом Мокрокалигірської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області, актовий запис № 64 від 12.09.2017 року. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором, станом на день смерті та відповідно до розрахунку заборгованості за договором, [PERSON] має заборгованість у розмірі 6628,24 грн., яка складається з: 331,63 грн. заборгованість за тілом кредиту та 6296,61 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту. Як вбачається з копії паспорту громадянина України серія [NUMBER] , [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 46). Відповідно до рішення Катеринопільського районного суду від 22.07.2015 року по справі № 698/603/15-ц, шлюб між відповідачем [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Рішення суду вступило в законну силу 02.08.2015 року (95-96). Згідно із відомостями, що містяться у довідці № 921 виданої 30.10.2019 року Мокроркалигірською сільською радою Катеринопільського району Черкаської області, з 02 серпня 2015 року [PERSON] припинив постійне проживання за місцем своєї реєстрації по [ADDRESS] (а.с. 97). Згідно із відомостями, що містяться у довідці № 927 виданої 31.10.2019 року Мокроркалигірською сільською радою Катеринопільського району Черкаської області, [PERSON] з 02.08.2015 року по 07.09.2017 року постійно проживав за адресою: [ADDRESS] (а.с. 98). Згідно із відомостями, що містяться у довідці № 2928 виданої 29.10.2019 року виконкомом Катеринопільської селищної ради Черкаської області, [PERSON] , з 01.02.2015 року по 11.06.2018 року постійно проживала без реєстрації в [ADDRESS] (а.с. 99). 25.12.2017 року позивачем була направлена претензія кредитора від 09.11.2017 року вих. N SAMDN40000009841426 до Катеринопільської державної нотаріальної контори, що підтверджується копією реєстру поштових відправлень (а.с. 56). Як видно з відповіді з Катеринопільської державної нотаріальної контори у Черкаській області від 29.12.2017 року N 1494/02-14, спадкоємці померлого [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались. Спадкова справа №198/2017 на майно померлого заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 57). Позивач в позовній заяві вказує, що спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , на підтвердження чого позивачем надано копії паспортів позивальника та відповідачів. Однак, такі обставини спростовуються наданими відповідачами довідками. Крім того позивачем не надано належних та допустимих доказів, щодо наявності спадкового майна у позичальника [PERSON] . У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК Україникожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання. Згідно з нормою статті 1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав i обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права i обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав i обов`язків, що зазначені у статті 1219\~ЦК України (статті 1218,1231 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 1268\~ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Згідно зі статтею 1268 ЦК України\~незалежновід часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у частинах 3, 4 статті 1268, статті 1269 ЦК України. Так, згідно з частиною третьою статті 1268\~ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87\~ЦК України "Здійснення права на спадкування") та оформлення спадщини (глава 89\~ЦК України "Оформлення права на спадщину"). Відповідно до частини першої статті 1296\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Оскільки зі смертю боржника зобов`язання по поверненню заборгованості за кредитними зобов`язаннями включаються до складу спадщини, то підлягають застосуванню норми статті 1282\~ЦК України\~щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Саме на підставі норм статей 1281, 1282\~ЦК України кредитор заявив вимоги до спадкоємців. Спірні правовідносини регулюються статями 1281,1282 ЦК України. Зокрема, ст. 1281 ЦК України\~передбачено пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців. За положеннями ст.\~1281\~ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Відповідно до частини третьої\~статті 1281ЦК України, якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Крім того, згідно зі статтею 1282\~ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Абзацом 2 пункту 27 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~30\~травня 2008\~року N\~7\~"Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування" судам роз`яснено, що якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця, розмір якої може бути визначений за правилами статті 625 цього Кодексу. З матеріалів справи, зокрема з повідомлення державного нотаріуса Катеринопільської державної нотаріальної контори Черкаської області від 29.12.2017 року N 1494/02-14, вбачається, що ніхто зі спадкоємців померлого [PERSON] до Катеринопільської держаіної нотаріальної контори з питань оформлення спадщини не звертався. Однак, як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні відповідачі на момент смерті [PERSON] , хоча були зареєстровані за однією адресою, однак разом не проживали, у зв`язку з чим відповідачі не вступили в управління або володіння спадковим майном, що свідчить про те, що вони не прийняли спадщину, а отже підстави для задоволення позову відсутні. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК Українидоказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно доположень\~статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази немають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, про належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні\~позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, судові витрати (судовий збір) покладаються на позивача.

Outcome: dismissed