Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, вказуючи на те, що наказом № 31-к від 22.07.2014 року він призначений на посаду керуючого ТВБВ № 10024/0250 з 22.07.2014 року. З 08.08.2014 року по 02.09.2014 року він перебував на амбулаторному та стаціонарному лікуванні. 03.09.2014 року йому вручили наказ про звільнення з роботи 08.08.2014 року за результатами випробування, ст. 28 КЗпП України, хоча в його трудовій книжці в записі про призначення на посаду керуючого відсутнє посилання на випробувальний термін. У своїй заяві про прийняття на роботу він також не давав згоду на прийняття його на роботу з випробувальним терміном, умова про випробування не була внесена і в наказ про прийняття позивача на роботу. Тому позивач вважає його звільнення за результатами випробування незаконним, таким, що не відповідає вимогам ст. 26 КЗпП України та порушує його права, гарантовані Конституцією України. Просить визнати незаконним наказ про його звільнення, поновити його на роботі з 08.08.2014 року та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу. Крім того зазначив, що незаконним звільненням йому заподіяна моральна шкода, яка полягає в порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського та суспільного життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, погіршення його морального стану, тому просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 5000 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 2000 грн. В судовому засіданні позивач зменшив позовні вимоги, а саме просить не стягувати з відповідача моральну шкоду в сумі 5000 грн. та правову допомогу в сумі 2000 грн., в іншій частині позивач та представник позивача позов підтримали, виклали мотиви, зазначені у позовній заяві. Представник відповідача Мальчевська Ю.О. в судовому засіданні позову не визнала та пояснила, що [PERSON] був призначений на посаду керуючого ТВБВ № 10024/0250 з 22.07.2014 року з випробувальним терміном тривалістю 1 місяць, що було зазначено в наказі про прийом на роботу. Умова про випробувальний термін не зазначена в заяві позивача про прийом на роботу, але згоду про це було досягнуто між позивачем та начальником філії при подачі заяви про прийняття на роботу, про що свідчить резолюція на вказаній заяві. Наказ про прийом на роботу, доданий позивачем до матеріалів справи, був підготовлений відділом по роботі з персоналом як проект і містив помилки, тому не має юридичної сили. В день прийняття на роботу був виданий належним чином оформлений та погоджений оригінал наказу, який підшитий до журналу наказів начальника з особового складу. Позивач, якому в телефонному режимі було запропоновано ознайомитись з даним наказом, для ознайомлення до філії не з`явився. За період роботи на посаді керуючого ТВБВ № 10024/0250 філії - Чернігівське обласне управління АТ „Ощадбанк" з`ясувалось, що [PERSON] не справляється з виконанням покладених на відділення завдань та функцій. 08.08.2014 року за погодженням в.о. начальника філії-Чернігівське обласне управління АТ „Ощадбанк" було складено висновок за результатами випробування на посаді, згідно якого [PERSON] випробування не пройшов. На підставі зазначеного висновку 08.08.2014 року було видано наказ про звільнення з роботи [PERSON] Ознайомитись з висновком за результатами випробування та з наказом про звільнення [PERSON] відмовився. Також зазначила, що 08.08.2014 року [PERSON] відпрацював повний робочий день та не міг в цей день бути на лікарняному. Вважає, що [PERSON] було звільнено з дотриманням норм чинного законодавства, а тому відсутні підстави для його поновлення на роботі. Розглянувши матеріали справи, заслухавши осіб, які беруть участь по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із слідуючих підстав: 22.07.2014 року [PERSON] на підставі наказу № 312-к був призначений на посаду керуючого ТВБВ № 10024/0250 (м.Бахмач). Наказом № 339-к від 08.08.2014 року про звільнення з роботи [PERSON], звільнено [PERSON], з посади керуючого ТВБВ № 10024/0250 (м.Бахмач) за результатами випробування, ст. 28 КЗпП України. Підстава: висновок за результатами випробування від 08.08.2014 року. З наказом про звільнення [PERSON] ознайомлений 03.09.2014 року. Згідно із ст. 232 ч. І п. 2 КЗпП України „безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору, зміну дати і формулювання причини звільнення, оплату за час вимушеного прогулу або виконання нижчеоплачуваної роботи, за винятком спорів працівників, вкзаних у ч. 3 ст. 221 і ст. 222 КЗпП України". Згідно із ст. 21 КЗпП України „Трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов"язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов"язується виплачувати працівникові зарплату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін". Відповідно до ст. 26 КЗпП України при укладенні трудового договору може бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки працівника роботі, яка йому доручається. Умова про випробування повинна бути застережена в наказі (розпорядженні) про прийняття на роботу. З метою перевірки відповідності працівника роботі, на яку він приймається, при укладенні трудового договору може бути встановлене випробування. У ст. 26 КЗпП зазначено, що умова про випробування може бути встановлена угодою сторін. Одностороннє встановлення власником умови про випробування є недопустимим. З урахуванням цього, умова про випробування буде вважатися законною у таких випадках: 1) умова про випробування внесена в письмово оформлений трудовий договір (контракт) і повторена у наказі про прийняття на роботу; 2) умова про випробування застережена в заяві про прийняття на роботу і повторена в наказі про прийняття на роботу; 3) умова про випробування не міститься в заяві про прийняття на роботу, але внесена в наказ про прийняття на роботу, з яким працівник ознайомлений під розписку до початку роботи; 4) умова про випробування не застережена в заяві про прийняття на роботу, але внесена в наказ про прийняття на роботу, з яким працівник ознайомлений під розписку після початку роботи, і при цьому він не заперечував проти внесення в наказ такої умови. Частиною другою статті 28 КЗпП України передбачено, що якщо протягом строку випробування встановлено невідповідність працівника роботі, на яку його прийнято, власник або уповноважений ним орган протягом цього строку вправі розірвати трудовий договір. Як встановлено в судовому засіданні, в заяві [PERSON] про прийняття на роботу від 17.07.2014 року не міститься умова про випробування (а.с.34). Також не міститься умова про випробування і в наказі № 312-к від 22.07.2012 року про прийняття на роботу [PERSON] з 22 липня 2014 року на посаду керуючого ТВБВ №100240250 ( м.Бахмач), який був виданий на руки [PERSON] і підписаний начальником філії - Чернігівське обласне управління АТ «Ощадбанк» Черниш М.І. (а.с.10). В судове засідання представником відповідача надано інший наказ № 312-к від 22.07.2014 року про прийняття на роботу [PERSON] з 22 липня 2014 року на посаду керуючого ТВБВ №100240250 ( м. Бахмач) також підписаний начальником філії - Чернігівське обласне управління АТ «Ощадбанк» Черниш М.І. у якому вже внесена умова про випробування строком на один місяць з 22 липня по 21 серпня 2014 року. Але в судове засідання представником відповідача не надано доказів, що з даним наказом позивач ознайомлений під розсписку до початку роботи чи після початку роботи (а.с.35). В силу ж ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Приймаючи до уваги вищевикладене, з урахуванням того, що умова про випробування не міститься в заяві [PERSON] про прийняття на роботу, з наказом про прийняття на роботу позивач не ознайомлений під розсписку, суд вважає, що [PERSON] прийнято на роботу без випробування, а отже його не можна звільнити за статтею 28 КЗпП України як такого, що не витримав випробування і тому звільнення [PERSON] є незаконним. Згідно ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Позивач був звільнений з роботи 08 серпня 2014 року. Тобто час вимушеного прогулу складає 51 робочий день, з 08.08.2014 року по 21.10.2014 року. Згідно довідки (а.с. 51) середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 152 грн.16 коп. Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу, що підлягає стягненню, становить 7760 грн.16 коп.

Outcome: approved