Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

Представник позивача Максимов Р.М, який діє в інтересах позивача - [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про визнання частково недійсним розпорядження голови районної державної адміністрації, визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю. Позовні вимоги мотивує тим, що 16.12.1994 року, відповідно до рішення Жовтневої сільської Ради народних депутатів №ІІ-ХХІ від 18.06.1993 року, колгоспу імені Свердлова Софіївського району Дніпропетровської області видано Державний акт на право колективної власності на землю серії ДП Сф №0007 від 16.12.1994 року. Відповідно до додатку 1 вказаного державного акту "Список громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства" під номером 258 значиться прізвище [PERSON] , спадкоємцем якої є позивач [PERSON] . Згідно з книгою реєстрації сертифікатів на земельний пай членів ксп "Свердлове" Софіївського району Дніпропетровської області, на підставі розпорядження голови Софіївської районної адміністрації №338-р від 01.10.1997 року, спадкодавець позивача - [PERSON] отримала сертифікат серії ДП №0313219 від 07.10.1997 року. Відповідно до відповіді відділу у Софіївському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області №29-4-0.34-67/116-20 від 14.04.2020, відповідач [PERSON] в списку громадян-членів колгоспу імені Свердлова не значиться та згідно з книгою реєстрації сертифікатів на земельний пай членів ксп "Свердлове" відповідач [PERSON] сертифікат не отримував. Також, згідно тої ж відповіді, інформація щодо видачі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП №0390391, нібито, на підставі якого відповідач [PERSON] отримав державний акт на право приватної власності на землю, відсутня. Однак, незважаючи на те, що відповідач [PERSON] не був членом колгоспу імені Свердлова на момент видачі Державного акту на право колективної власності на землю, сертифікат на земельний пай, як член ксп "Свердлове" не отримував, розпорядженням голови Софіївської районної державної адміністрації №424-р від 03.12.2002 року, на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП №0390391, походження якого невідоме, навіть Держгеокадастру, відповідачу відведено земельну ділянку в натурі (на місцевості) в розмірі земельної частки (паю). На підставі розпорядження голови Софіївської районної державної адміністрації №424-р від 03.12.2002 року, відповідачу [PERSON] видано Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП №047820 від 23.12.2002 року, згідно з яким відповідач отримав у приватну власність земельну ділянку площею 6, 57 га згідно з планом (пай № [NUMBER] ). В той же час, на [PERSON] на підставі розпорядження голови Софіївської РДА від 01.10.1997 року № 338-р було видано та зареєстровано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДП №0313219, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на земельний пай членів ксп «Свердловське» Софіївського району Дніпропетровської області 07.10.1997 року за № 0219. Зі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 30.01.2002 року державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори, в.о. державного нотаріуса Софіївської державної нотаріальної контори Уколовою H. М. та зареєстрованого у реєстрі за № 200 вбачаєтся, що спадкоємцем майна [PERSON] , померлої [INFO] є [PERSON] .. Спадкове майно, на яке видане це свідоцтво, складається з сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0313219, виданого Софіївською РДА та зареєстрованого 07.10.1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 0219 на ім`я померлої в тому, що їй належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у КСП «Свердловське» Софіївського району Дніпропетровської області. Розпорядженням голови Софіївської районної державної адміністрації №546-р від 02.12.2005 року, позивачу [PERSON] , яка є спадкоємцем [PERSON] , виділено на території Жовтневої сільської ради земельну ділянку у розмірі 6, 57 га (пай № [NUMBER] ). На підставі вказаного розпорядження позивач [PERSON] 29.12.2014 року отримала свідоцтво про право власності № [NUMBER] та зареєструвала право власності на земельну ділянку кадастровий номер 1225283300:01:001:0178. Однак, постановою Верховного Суду залишено в силі рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 22.05.2019 у справі №193/1391/17, яким визнано незаконним та скасовано розпорядження Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області №546-р від 02.12.2005 року про виділення громадянці [PERSON] на території Жовтневої сільської ради земельної ділянки в натурі (на місцевості) в розмірі земельної ділянки (пай), визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності №31840547 від 29.12.2014 року видане [PERSON] на земельну ділянку площею 6,5700 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер №1225283300:01:001:0178. Однак на думку позивача, враховуючи, що [PERSON] не мав права на набуття права на земельну частку (пай) з земель колективної власності колективного сільськогосподарського підприємства ім. Свердлова, розпорядження голови Софіївської районної державної адміністрації №424-р від 03.12.2002 року в частині відведення громадянину Жовтневої сільської ради [PERSON] земельної ділянки в натурі (на місцевості) в розмірі земельної частки (паю) та видачі йому державного акту на право приватної власності на землю та державний акт серії ІІІ-ДП Х°047820 від 23.12.2002 року, підлягають визнанню недійсними, з огляду на наступне. Відповідно до п. 2 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" №720/95 від 08.08.1995 року право на земельну частку пай, мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в дому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Отже, Указом №720/95 встановлено дві умови набуття права на земельну частку (пай) з земель колективної власності колективного сільськогосподарського підприємства: 1) членство в колективному сільськогосподарському підприємстві; 2) наявність у списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до відповіді відділу у Софіївському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області №29-4-0.34-67/116-20 від 14.04.2020, відповідач [PERSON] в списку громадян-членів колгоспу імені Свердлова не значиться та згідно з книгою реєстрації сертифікатів на земельний пай членів ксп "Свердлове" відповідач [PERSON] сертифікат не отримував. Також, згідно тої ж відповіді, інформація щодо видачі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП №0390391, нібито, на підставі якого, відповідач [PERSON] отримав державний акт на право приватної власності на землю, відсутня. Відповідно до архівної довідки Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області №96/а-96/01-36 від 10.04.2020 в документах архівного фонду колгоспу ім. Свердлова є відомості про те, що [PERSON] на підставі протоколу засідання правління колгоспу ім. Свердлова №11 від 06.09.1986 року прийнято в члени колгоспу ім. Свердлова, проте відсутні будь-які ідентифікуючі особу дані, які свідчать, що саме [PERSON] , який є відповідачем за даним позовом прийнято в члени колгоспу ім. Свердловське. Також, згідно тої ж архівної довідки [PERSON] прийнято в члени КСП ім. Средловське на підставі протоколу загальних зборів членів КСП "Свердловське" №1 від 30.01.1998, тобто, вже після паювання земель, а також вказане свідчить, що [PERSON] з невідомих причин вибув зі складу членів КСП "Свердловське" у період з 06.09.1986 по 30.01.1998 року. Окрім того, згідно з інформацією КП "Софіївський районний трудовий архів" №328-11-19 від 10.07.2018 року в архівних документах значиться [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , проте відсутні будь-які ідентифікуючі особу дані, які свідчать, що мова йде саме про [PERSON] , який є відповідачем за даним позовом. Крім того, згідно тої ж інформації за 1984-1985 та 1994-1996 роки [PERSON] не нараховувалась та не виплачувалась заробітна плата, що свідчить про те, що він не був членом КСП "Свердловське" на момент видачі державного акту на право колективної власності на землю серії ДП Сф №0007 від 16.12.1994 року, а у відповідності до п. 2 Указу №720/95 право на земельну частку (пай) мають лише члени колективного сільськогосподарського підприємства. Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що [PERSON] не мав право на набуття права на земельну частку (пай) з земель колективної власності колективного сільськогосподарського підприємства ім. Свердлова, оскільки, був відсутній у списках до державного акту на право колективної власності колишнього КСП "Свердловське" серії ДП Сф №0007 від 16.12.1994 року, сертифікат серії ДП №0390391 на земельну частку (пай) по колишньому КСП "Свердловське" не видавався та на момент видачі державного акту на право колективної власності на землю серії ДП Сф №0007 від 16.12.1994 року [PERSON] не був членом КСП "Свердовське", що свідчить про те, що у [PERSON] були відсутні законні підстави на набуття права на земельну частку (пай) з земель колективної власності колективного сільськогосподарського підприємства ім. Свердлова, а отже розпорядження голови Софіївської районної державної адміністрації №424-р від 03.12.2002 року в частині відведення громадянину Жовтневої сільської ради [PERSON] земельної ділянки в натурі (на місцевості) в розмірі земельної частки (паю) та видачі йому державного акту на право приватної власності на землю та державний акт серії III-ДП №047820 від 23.12.2002 року видані незаконно та підлягають визнанню недійсними. Представник позивача просить визнати недійсним розпорядження голови Софіївської районної державної адміністрації №424-р від 03.12.2002 року в частині відведення громадянину Жовтневої сільської ради [PERSON] земельної ділянки в натурі (на місцевості) в розмірі земельної частки (паю) та видачі [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю, а також визнати недійсним державний акт серії ІІІ-ДП №047820, виданий 23.12.2002 року Софіївською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №302. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області в судовому засіданні проти задоволення позову заперечує. Відповідачем 1 направлено відзив на позовну заяву. Згідно поданого відзиву на позов в обгрунтування поданих заперечень зазначено, що розпорядження голови Софіївської райдержадміністрації від 03 грудня 2002 року № 424-р «Про виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок в розмірі земельної частки (паю) та видачу державних актів на право приватної власності на землю громадянам Жовтневої сільської ради», яким [PERSON] відведено земельну ділянку, було прийняте відповідно до рішення Жовтневої (Вакулівської) сільської ради від 01 листопада 2001 року №123- 10/ХХІІІ «Про виділення земельних ділянок в розмірі земельної частки (паю)». Штатним розписом Софіївської райдержадміністрації ніколи не було передбачено посади спеціаліста з питань землевпорядкування, який би здійснював моніторинг земель та перевіряв би інформацію щодо конкретних земельних ділянок, надану сільською радою. В той час у всіх сільських та селищній радах посади землевпорядників передбачені. Вважає, що якщо права гр. [PERSON] і були порушені, то не Софіївською райдержадміністрацією, а Жовтневою (на сьогодні Вакулівською) сільською радою, яка вирішила виділити земельну ділянку (пай) із розпайованих земель колишнього КСП «Свердловське» в кількості одного паю в контурі № 3, гр. [PERSON] . Саме рішення Жовтневої сільської ради і стало первинним документом на підставі якого гр. [PERSON] одержав у власність земельну ділянку в розмірі земельної частки (паю). Розпорядження Софіївської райдержадміністрації вже мало похідний характер та ґрунтувалося на рішенні Жовтневої сільської ради. Окремо зазначає, що у Софіївській райдержадміністрації відсутні схеми поділу земельних часток (паїв) колишніх КСП, а також матеріали жеребкування щодо розподілу земельних часток (паїв) між членами КСП (у тому числі по КСП «Свердловське). Зазначає, що відповідно до статті 9 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» матеріали щодо розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) зберігаються у відповідній сільській, селищній, міській раді за місцем проживання більшості власників земельних часток (паїв) та в районному відділі земельних ресурсів. Зберігання вказаних матеріалів у районних державних адміністраціях законодавством не передбачено. При цьому за відсутності відповідних матеріалів Софіївська райдержадміністрація не мала реальної можливості встановити за ким закріплена земельна ділянка (пай) по КСП «Свердловське», що була відведена гр. [PERSON] і приймала розпорядження відповідно до рішення Жовтневої сільської ради. Таким чином в порушенні прав та інтересів гр. [PERSON] немає вини посадових осіб Софіївської райдержадміністрації, які приймали рішення про виділення земельної ділянки відповідно до наданого заявником ( [PERSON] ) пакету документів і не мали підстав для надання йому відмови. Отже у позові гр. [PERSON] до Софіївської райдержадміністрації має бути відмовлено. Іншою важливою обставиною на думку відповідача 1 у даній справі є те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» внесено зміни до Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», якими скасовано повноваження районних державних адміністрацій щодо виділення земельних часток (паїв). Відповідними повноваженнями після змін наділяються лише органи місцевого самоврядування - сільські, селищні та міські ради. Вказані зміни набули чинності з 01 січня 2019 року. Отже задоволення даного позову призведе до виникнення обов`язку органу місцевого самоврядування за місцем знаходження колишнього КСП «Свердловське» (тобто Вакулівської сільської ради) виділити позивачу пай. Рішення у даній справі однозначно і самим прямим чином вплине на права і обов`язки Вакулівської сільської ради, яка на сьогодні є органом, уповноваженим здійснювати виділення в натурі земельних ділянок - паїв на відповідній території. Звертає увагу суду на те, що право власності на земельну ділянку кадастровий номер 1225283300:01:001:0178 (інформація згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.06.2020 №212385074) належить [PERSON] та було зареєстровано 29 грудня 2014 року державним реєстратором Профатіловою М.С. в той час, коли [PERSON] є власником цієї самої земельної ділянки, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю від 23 грудня 2002 року III-ДП №047820, виданим Софіївською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження голови від 03 грудня 2002 року №424-р. Постановою Верховного Суду України від 19 лютого 2020 року по справі №193/1391/17 залишено в силі рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 22.05.2019, яким визнано незаконним та скасовано розпорядження Софіївської районної державної адміністрації від 02.12.2005 №546-р про виділення гр.. [PERSON] на території Жовтневої сільської ради земельної ділянки в натурі на місцевості в розмірі земельної частки (паю), визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності № [NUMBER] від 29.12.2014 видане [PERSON] .. Як зазначено у Постанові Верховного Суду України від 19 лютого 2020 року по справі №193/1391/17 «Рішенням Державного кадастрового реєстратора від 11 жовтня 2016 року №РВ-1200398392016 [PERSON] було надано відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру через те, що земельна ділянка, яка перебуває у власності позивача, має перетини з іншою земельною ділянкою - кадастровий номер 1225283300:01:001:0178, що належить [PERSON] . Площа перетинів співпадає на 100 процентів (повне співпадіння). Стверджує, що згідно статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. На підставі частини 4 статті 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. При цьому необхідно враховувати правову позицію Верховного Суду України щодо моменту початку обчислення строків позовної давності. Так Верховний Суд України, у своїй постанові від 29 жовтня 2014 року у справі № 6-152цс14, зазначив, що для визначення початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав. При цьому норма частини першої статті 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб`єктивних прав, відтак обов`язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача. Висновок щодо початку перебігу строку позовної давності виключно з моменту, коли суб`єкт дізнався про порушення свого права, Верховний Суд України назвав помилковим. Згідно із правовою позицією Верховного Суду України, закріпленою у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-2469цс16, порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. У будь якому випадку позивач повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 60 ЦГЖ України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, наголошує, що застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). При цьому відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 22.07.2014 у справі «ТОВ «Графесколо» проти Республіки Молдова» строк позовної давності є важливим аргументом, тому суд має навести обґрунтовані причини у разі неприйняття його до уваги. Враховуючи те, що [PERSON] 11 жовтня 2016 року №РВ- 1200398392016 було надано відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру через те, що земельна ділянка, яка перебуває у власності позивача, має перетини з іншою земельною ділянкою - кадастровий номер 1225283300:01:001:0178, що належить [PERSON] , можна стверджувати, що [PERSON] мала цілком очевидну об`єктивну можливість знати про порушення своїх прав. Також враховуючи постанову Верховного Суду України від 19 лютого 2020 року по справі №193/1391/17, якою встановлено: «Доводи наведені у відзиві на касаційну скаргу про неправомірність набуття позивачем ( [PERSON] ) права власності на земельну ділянку, не заслуговують на увагу, оскільки вимог про скасування державного акта на право приватної власності на землю від 23 грудня 2002 року ІІЇ-ДП №047820, виданого Софіївською РДА на підставі розпорядження голови від 03 грудня 2002 року №424-р та про визнання недійсним вказаного розпорядження, заявлено не було, а тому відсутні підстави вважати, що спірна земельна ділянка належить позивачу неправомірно». Отже, з моменту надання [PERSON] відмови у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру про вищезазначену земельну ділянку (11.10.2016) та протягом всього період розгляду справи №193/1391/17 Софіївським районним судом Дніпропетровської області, Дніпровським апеляційним судом, Касаційним цивільним судом Верховного Суду України (з 29.12.2017 по 19.02.2020) [PERSON] не заявляла про визнання недійсним розпорядження голови Софіївської районної державної адміністрації від 03 грудня 2002 року №424-р «Про виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок в розмірі земельної частки (паю) та видачу державних актів на право приватної власності на землю громадянам Жовтневої сільської ради», яким [PERSON] відведено земельну ділянку. За даних обставин відповідач 1 вважає, що строк позовної давності було пропущено і доказів поважності причин пропуску даного строку позивачем не надано. При цьому необхідно враховувати презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб`єктивних прав та той факт, що обов`язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні заперечують проти задоволення даного позову. Надали відзив на позовну заяву в якому вказують, що з позовними вимогами [PERSON] до Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, [PERSON] відповідач [PERSON] не згодний в повному обсязі, вважає позовні вимоги позивача такими, що не підлягають задовільненню з наступних підстав: Відповідач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 6,570 га для товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами населених пунктів Жовтневої сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області. Його право власності на цю земельну ділянку підтверджується державним актом на право приватної власності на землю ІІІ-ДП №047820, виданим Софіївською райдержадміністрацією 23.12.2002 року на підставі розпорядження голови Софіївської райдержадміністрації №424-р від 03.12.2002 року. Зазначену земельну ділянку [PERSON] отримав у власність в результаті реалізації свого права на земельну частку пай колишнього КСП «Свердловське» Софіївського району Дніпропетровської області. Відповідно до Указу Президента України № 720/95 від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена КСП без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Вартість та розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства є рівними. Розміри земельної частки і паю обчислюються комісіями, утвореними у підприємствах з числа їх працівників. Рішення про затвердження обчислених цими комісіями розмірів земельної частки (паю) по кожному підприємству, окремо приймається районними державними адміністраціями. Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства відповідно до списку, що додасться до державного акту на право колективної власності на землю. Виходячи зі змісту даного Указу та статей 22, 23 ЗК України особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП, у тому числі і пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами, включення до списків осіб, долучених до державного акту па право колективної власності на землю; одержання КСП цього акту. Тобто, право на земельну частку (пай) виникає з часу отримання сільгосппідприємством державного акту на право колективної власності на землю разом з доданими до нього списками осіб, що мають право на земельну частку (пай). Звертає увагу суду на те, що позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на тому, що відповідач [PERSON] не був членом КСП «Свердловське», тому, не має право на земельну частку (пай), через що просить суд визнати недійсним розпорядження голови Софіївської райдержадміністрації №424-р від 03.12.2002 року в частині виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки [PERSON] та визнати недійсним відповідний державний акт на право власності на землю. Для спростування таких стверджень позивача, [PERSON] звернувся до ДП Дніпропетровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» з проханням надати завірену належним чином копію науково-технічної документації по паюванню земель колективної ясності КСП «Свердловське» Софіївського району Дніпропетровської області. Справа в тому, що значену документацію з паювання земель колективної власності КСП «Свердловське» фіївського району розробляв саме цей інститут. Слід зазначити, що зазначена документація містить в собі документи, на підставі яких можна стверджувати, що відповідач [PERSON] (на мент паювання земель колективної власності) був членом КСП «Свердловське» та набув право а земельну частку (пай) на законних підставах. Отримавши 04 вересня 2020 року з ДП «Дніпропетровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» завірену належним чином копію науково-технічної документації по паюванню земель колективної власності КСП «Свердловське» Софіївського району Дніпропетровської області, [PERSON] з`ясував те, що в ній містяться наступні документи: 1. Витяг з протоколу №3 рішення загальних зборів членів КСП «Свердловське» від 07 грудня 1999 року про виділення земельної частки (пай) і видачу сертифікатів на земельну частку (пай) 26-ти членам КСП «Свердловське» 2. Додатковий список членів КСП «Свердловське», що мають право на земельну частку (пай), підписаний головою КСП «Свердловське» та затверджений головою Жовтневої сільської ради. 3. Розпорядження голови Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області №126-р від 25.05.2020 року про надання дозволу на виготовлення та видачу сертифікатів на право на земельну частку (пай) пропущеним членам КСП «Свердловське». Отже, зазначені документи на думку відповідача 2 підтверджують наступні обставини: - Відповідач [PERSON] був членом КСП «Свердловське» Софіївського району Дніпропетровської області на момент паювання земель колективної власності цього КСП; - Рішенням загальних зборів членів КСП «Свердловське» від 07 грудня 1999 року (протокол №3) відповідач [PERSON] зазначений в списках 26-ти членів КСП «Свердловське», які мають право на земельну частку (пай) під номером 17. Зазначені загальні збори членів КСП «Свердловське» прийняли рішення про внесення в списки членів КСП (в тому числі і [PERSON] ) і видачу цим членам КСП сертифікатів на право на земельну частку (пай); Зазначені списки членів КСП «Свердловське», що мають право на земельну частку (пай) затверджені головою Жовтневої сільської ради. В цих списках [PERSON] також числиться за номером 17. - Розпорядженням голови Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області №126-р від 25.05.2000 року було надано дозвіл на виготовлення та видачу сертифікатів на право на земельну частку (пай) пропущеним членам КСП «Свердловське», а саме: із земель колективної власності в кількості 22 чоловіки (в т.ч. і [PERSON] ) в розмірі 7,60 га, вартістю 28076 гривень , із земель резервного фонду в кількості 41 чоловік При цьому відповідач 2 звертає увагу на те, що додаткові списки як раз і складались за двома принципами, тобто виділення земельних часток паїв за рахунок земель колективної власності і за рахунок земель резервного фонду. При цьому список членів КСП «Свердловське», за яким право на земельну частку (пай) надається за рахунок земель колективної власності налічує 22 члена КСП, а ті члени КСП в кількості 41 чоловік, яким надається право на земельну частку (пай) за рахунок земель резервного фонду зазначені в двох додаткових списках (перший - на 4 чоловіки, який затверджений загальними зборами членів КСП, другий - на 37 чоловік, відомості про затвердження зборами якого відсутні, разом 41 чоловік). Однак, [PERSON] зазначений в списках членів КСП «Свердловське» (22 чоловіки) які мають право на земельну за рахунок земель колективної власності. На думку відповідача 2 додатковими доказами членства [PERSON] в КСП «Свердловське» є відповідні записи в трудовій книжці [PERSON] серія [NUMBER] , за якими: Запис 10 від 24.09.1997 року зазначено запис про прийняття в члени КСП «Свердловське» Софіївського району Дніпропетровської області відповідно до пр.№11 від 21.XI.97p.; Наступний запис 11 від 31.08.2020 року здійснений про звільнення з членів КСП «Свердловське» у зв`язку із реорганізацією підприємства. Таким чином, відповідно до записів у трудовій книжці [PERSON] період його членства в КСП «Свердловське» становить з 21.11.1997 року по 31.08.2000 року. Слід зазначити, загальні збори членів КСП «Свердловське» (протокол №3), на яких [PERSON] разом з іншими членами КСП було внесено до списків на виділення земельної частки (пай) і видачу сертифікатів на земельну частку (пай) КСП «Свердловське» відбулися 07.12.1999 року, як раз в той період, коли [PERSON] був членом цього КСП, і Розпорядження голови Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області №126-р від 25.05.2000 року, за яким надано дозвіл на виготовлення та видачу сертифікатів на право на земельну частку (пай) пропущеним членам КСП Свердловське» в тому числі і [PERSON] , виготовлено в період коли [PERSON] був членом цього КСП. Посилається на те, що Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року №720/95 постановлено: п.5 - Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. п.6 - У разі виходу власника земельної частки (паю) з колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства за його заявою здійснюється відведення земельної ділянки в натурі в установленому порядку і видається державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку. Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації. Враховуючи зазначені вимоги чинного законодавства України, відповідач 2 стверджує, що [PERSON] , як член КСП «Свердловське», на законних підставах отримав право на земельну частку (пай) і реалізував таке право на підставі розпорядження голови Софіївської райдержадміністрації №424-р від 03.12.2002 року шляхом отримання земельної ділянки в натурі (на місцевості) отримавши державний акт на право приватної власності на землю III-ДП №047820 виданим Софіївською райдержацміністрацією 23.12.2002 року. Особливу увагу суду [PERSON] звертає на те, що відповідно до п.6 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року №720/95 -після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації. Таким чином, виконуючи свої обов`язки за такими вимогами законодавства, при отриманні державного акта на право приватної власності на землю III-ДП №047820 виданим Софіївською райдержадміністрацією 23.12.2002 року на підставі розпорядження голови Софіївської райдержадміністрації №424-р від 03.12.2002 року [PERSON] повернув сертифікат на право на земельну частку (пай) Софіївській районній державній адміністрації і не може, з свого боку, нести відповідальність за облік видачі та зберігання такого сертифікату на право на земельну частку пай). Відповідач [PERSON] просить суд в позовних вимогах позивача про визнання частково не дійсним розпорядження Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області та недійсним державного акту на право приватної власності на землю відмовити у повному обсязі, як необгрунтованих. Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився. Належним чином повідомлений. Представник третьої особи Вакулівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився. Належним чином повідомлений. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що працював головою фермерського господарства. [PERSON] є його знайомим, проживали разом в одному селі. [PERSON] працював в колгоспі, потім в КСП "Свердловське" приблизно з 1993 по 2012 роки. Там же працювала бухгалтером його дружина. [PERSON] працював водієм десь до 2000 року, потім комбайнером. Йому відомо, що [PERSON] отримував сертифікат, потім здав його і отримав державний акт на право приватної власності на землю. Стверджує, що в 1993 році [PERSON] вже працював в колгоспі та не вибував із членів КСП "Свердловське". Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є дружиною відповідача [PERSON] з 1987 року. Працювали з чоловіком разом в КСП "Свердловське". Її чоловік працював спочатку шофером, потім комбайнером. Вона також отримала сертифікат, як і її чоловік. Вони з чоловіком були внесені в додаткові списки членів КСП "Свердловське", що мають право на земельну частку (пай). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що на даний час перебуває на пенсії. Працював разом з [PERSON] в колгоспі "Свердловське". [PERSON] працював водієм, а потім комбайнером. [PERSON] , його дружина, та [PERSON] були внесені до списку членів КСП "Свердловське", що мають право на земельну частку (пай), один за одним. Стверджує, що [PERSON] на момент розпаювання був членом КСП "Свердловське". Всі члени КСП "Свердловське" отримали сертифікати. Потім сертифікати здавались. Всі члени до КСП "Свердловське" приймались протокольно. З`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши досліджені письмові докази, які є належними та допустимими, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не є обґрунтованими та підтвердженими поданими доказами, а тому в задоволенні позову слід відмовити, з огляду на наступні обставини. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що постановою Верховного Суду залишено в силі рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 22.05.2019 у справі №193/1391/17, яким визнано незаконним та скасовано розпорядження Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області №546-р від 02.12.2005 року про виділення громадянці [PERSON] на території Жовтневої сільської ради земельної ділянки в натурі (на місцевості) в розмірі земельної ділянки (пай), визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності №31840547 від 29.12.2014 року видане [PERSON] на земельну ділянку площею 6,5700 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер №1225283300:01:001:0178(а.с.26). Позивач в своєму позові посилається на доказ - розпорядження Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області №546-р від 02.12.2005 року про виділення громадянці [PERSON] на території Жовтневої сільської ради земельної ділянки в натурі (на місцевості) в розмірі земельної ділянки (пай), але вказане розпорядження було скасовано та не має ніякої юридичної сили, а отже не приймається судом як доказ. Представник позивача просить визнати недійсним розпорядження голови Софіївської районної державної адміністрації №424-р від 03.12.2002 року в частині відведення громадянину Жовтневої сільської ради [PERSON] земельної ділянки в натурі (на місцевості) в розмірі земельної частки (паю) та видачі [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю, а також визнати недійсним державний акт серії ІІІ-ДП №047820, виданий 23.12.2002 року Софіївською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №302. Суд вважає ці вимоги не обгрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки у відповідності до наявного Державного акту на право приватної власності на землю серії III - ДП № 047820, виданого Софіївською районною державною адміністрацією на підставі Розпорядження Голови Софіївської районної державної адміністрації від 03 грудня 2002 року № 424-р та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №302, що посвідчує право приватної власності на земельну ділянку площею 6,570 га, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пай № [NUMBER] ), розташованої на території Жовтневої сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області. Цей факт також підтверджується Постановою ВС КЦС від 19 лютого 2020 року в справі №193/1391/17, яка набрала законної сили. Фактичні обставини того, що на момент розпаювання [PERSON] був членом КСП «Свердловське» підтверджується також поясненнями допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. У Списку на відведення громадянам Жовтневої сільської ради земельних ділянок в натурі (на місцевості) у розмірі земельної частки (паю) та видачі державних актів на право приватної власності на землю, що є Додатком до Розпорядження Голови Софіївської районної державної адміністрації від 03.12.2002 року № 424-р значиться, серед інших прізвищ громадян, наступна інформація: «Прізвище, ім`я, по батькові - [PERSON] ; № паю - 142; площа, га - 6,570». Згідно п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року № 720/95 (далі - Указ), право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додасться до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно п. 5 Указу, видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Згідно п. 6 Указу, у разі виходу власника земельної частки (паю) з колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства за його заявою здійснюється відведення земельної ділянки в натурі в установленому порядку і видається державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку. Відповідно ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Згідно того ж ЗК України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на тому, що відповідач [PERSON] не був членом КСП «Свердловське», тому, не має право на земельну частку (пай), через що просить суд визнати недійсним розпорядження голови Софіївської райдержадміністрації №424-р від 03.12.2002 року в частині виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки [PERSON] та визнати недійсним відповідний державний акт на право власності на землю. Для спростування таких стверджень позивача, [PERSON] звернувся до ДП Дніпропетровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» з проханням надати завірену належним чином копію науково-технічної документації по паюванню земель колективної ясності КСП «Свердловське» Софіївського району Дніпропетровської області. Справа в тому, що значену документацію з паювання земель колективної власності КСП «Свердловське» розробляв саме цей інститут. Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні з ДП «Дніпропетровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» науково-технічної документації по паюванню земель колективної власності КСП «Свердловське» Софіївського району Дніпропетровської області, в ній містяться наступні документи: 1. Витяг з протоколу №3 рішення загальних зборів членів КСП «Свердловське» від 07 грудня 1999 року про виділення земельної частки (пай) і видачу сертифікатів на земельну частку (пай) 26-ти членам КСП «Свердловське»; 2. Додатковий список членів КСП «Свердловське», що мають право на земельну частку (пай), підписаний головою КСП «Свердловське» та затверджений головою Жовтневої сільської ради; 3. Розпорядження голови Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області №126-р від 25.05.2000 року про надання дозволу на виготовлення та видачу сертифікатів на право на земельну частку (пай) пропущеним членам КСП «Свердловське». Додатковими доказами членства [PERSON] в КСП «Свердловське» є відповідні записи в трудовій книжці [PERSON] серія [NUMBER] , за якими: Запис 10 від 24.09.1997 року зазначено запис про прийняття в члени КСП «Свердловське» Софіївського району Дніпропетровської області відповідно до пр.№11 від 21.XI.97p.; Наступний запис 11 від 31.08.2000 року здійснений про звільнення з членів КСП «Свердловське» у зв`язку із реорганізацією підприємства. Згідно зі ст.152 ЗК держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, іцо порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г)визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; г) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Ст. 153 ЗК України визначено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Згідно ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За правилами ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Основною метою ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свободє попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини. Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено у статті 1 Першого Протоколу, зокрема, вказано на необхідність дотримання обґрунтованої пропорційності між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Європейський Суд з прав людини у ряді випадків вбачав порушення ст. 1 Протоколу навіть тоді, коли не було юридичного позбавлення права власності на майно, але через ті або інші обставини людина була позбавлена практичної можливості користуватися своєю власністю. В рішенні по справі «Онер`їлдіз проти Туреччини» Європейський суд висловився наступним чином: «Справжнє, ефективне здійснення права, що охороняється цією нормою, не залежить від одного обов`язку держави не втручатися і може вимагати забезпечення позитивних заходів щодо захисту, особливо, якщо існує позитивний зв`язок між заходами, здійснення яких заявник вправі очікувати від державних органів, і ефективним користуванням його майном...». Враховуючи зазначені вимоги чинного законодавства України, [PERSON] , як член КСП «Свердловське» на законних підставах отримав право на земельну частку (пай) і реалізував таке право на підставі розпорядження голови Софіївської райдержадміністрації №424-р від 03.12.2002 року шляхом отримання земельної ділянки в натурі (на місцевості) отримавши державний акт на право приватної власності на землю III-ДП №047820 виданим Софіївською райдержацміністрацією 23.12.2002 року. На підставі наведеного, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача не обгрунтовані, спростовуються доказами,які містяться в матеріалах даної цивільної справи, а тому в задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити.

Outcome: dismissed