Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

26.09.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] безпідставно отриманих ним 5000 грн. В обґрунтування позовної заяви позивач [PERSON] зазначив, що 04.10.2013 року з його вини сталася ДТП, внаслідок якої була завдана майнова шкода [PERSON] Його цивільно-правова відповідальність була застрахована в ПРАТ "СК "Здорово", яке було зобов'язано відшкодувати майнову шкоду, завдану ним як володільцем транспортного засобу. Оскільки отримання страхового відшкодування потребувало значного часу, він домовився з [PERSON] про те, що надасть йому кошти в сумі 5000 грн. для проведення ремонту автомобіля. А після отримання страхового відшкодування [PERSON] повинен був повернути йому зазначену суму. Однак, після отримання страхового відшкодування [PERSON] не повернув йому 5000 грн., тому він звернувся з позовом до суду. Позивач [PERSON] під час судового розгляду підтримав позов та пояснив, що, оскільки [PERSON] отримав страхове відшкодування від страхової компанії, він не має підстав для отримання від нього зазначених 5000 грн. на відшкодування шкоди, тому зобов'язаний цю суму повернути. Відповідач [PERSON] не заперечував зазначених позивачем обставин щодо отримання 5000 грн., а також щодо отримання страхового відшкодування спричиненої матеріальної шкоди від ПРАТ "СК "Здорово". Водночас, заперечував проти свого обов'язку повернути зазначену суму, оскільки він не брав на себе такого зобов'язання і наданою ним розпискою це не передбачено. Просив у позові відмовити. Вислухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Сторонами не заперечувалися та, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню наступні обставини: 04.10.2013 року з вини позивача [PERSON] сталася ДТП, внаслідок якої була завдана шкода майну відповідача [PERSON]; цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПРАТ "СК "Здорово", яке виплатило потерпілому [PERSON] узгоджену суму страхового відшкодування за шкоду, завдану [PERSON]; 31.10.2013 року [PERSON] отримав від [PERSON] 5000 грн., про що склав розписку. Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. П. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі визначено однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Оскільки страховик здійснив страхову виплату [PERSON], чим повністю відшкодував матеріальну шкоду, завдану з вини [PERSON], у останнього не настає обов'язку щодо відшкодування матеріальної шкоди. Водночас, як вбачається зі змісту розписки від 31.10.2013 року, [PERSON] отримав від [PERSON] суму 5000 грн. в якості відшкодування незручностей та шкоди, пов'язаних з ДТП 04.10.2013 року. (а. с. 38). При цьому, в розписці не конкретизовано, про відшкодування якої шкоди йдеться мова: матеріальної чи моральної. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Враховуючи, що в розписці не зазначені конкретні підстави отримання [PERSON] від [PERSON] суми 5000 грн., а [PERSON] не зобов'язаний відшкодовувати завдану ним матеріальну шкоду, яка була повністю відшкодована страхової компанією, належить дійти висновку, що відповідач [PERSON] отримав від [PERSON] 5000 грн. без достатньої правової підстави. За таких обставин, позовна заява [PERSON] про стягнення з [PERSON] отриманих без достатньої правової підстави 5000 грн. є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved