Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

В серпні 2013 року позивач звернувся з позовом про звернення стягнення на нерухоме майно, мотивуючи тим. що 12 січня 2008 року між ним та [PERSON] був укладений кредитний договір відповідно до умов якого, відповідач отримав кредит у сумі 40800 дол.США строком на 120 місяців, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14% річних. ПАТ КБ "Райффайзен Банк Аваль" повністю виконав свої зобов'язання за договором, відповідач свої зобов'язання за вказаним договором не виконує. Станом на 14 квітня 2014 року відповідач має заборгованість за кредитним договором у розмірі 48504,33 дол.США. Тому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову просив стягнути з відповідача на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" заборгованість за кредитним договором від 12 січня 2008 року в сумі 48504,33 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ 609656,89 грн. Представник позивача Гриньова М.І. в судовому засіданні позов підтримала, викладене підтвердила. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заперечення проти позову, яке мотивоване тим, що при підрахунку заборгованості невірно визначено суму боргу, оскільки курс долара по відношенню до гривні становив 11,784505. Сума пені нарахована в розмірі 0,5% суперечить вимогам ст.2 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", відповідно до якої розмір пені повинен бути значно меншим - від 0,036% до 0,041 %. Також нарахування штрафних санкцій не відповідає вимогам ст.232 Господарського кодексу України. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала, мотивуючи заперечення тим, що вони намагалися погасити заборгованість, але у зв'язку із зміною курсу долара по відношенню до гривні їм це не вдалося, кредит в іноземній валюті фактично банком був їм нав'язаний. Бородянська районна державна адміністрація в судове засідання представника не направила. Вислухавши пояснення представника позивача, третьої особи, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 12 січня 2008 року між відповідачем [PERSON] та Публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" укладений кредитний договір №2203518031 відповідно до умов якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 40800 доларів США, що підтверджується копією договору (а.с.12-21), статутом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (а.с.43-46). Отримання коштів за вказаним договором підтверджується копією заяви на видачу готівки (а.с.34). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.127-130) станом на 14 квітня 2014 року заборгованість за кредитним договором становить 48504,33 дол. США, з яких: 27878,70 дол. США - заборгованість за кредитом, 6621,25 дол.США - заборгованість за відсотками, 14004,38 дол. США - пеня. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника відсотків від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з відповідача на користь позивача заборговану суму по кредитному договору у розмірі 48504,33 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ на день винесення рішення 568456, 63 грн., а не 609656,89 грн. При цьому судом не приймаються до уваги посилання відповідача на ст. 2 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", оскільки зазначена стаття Закону виключена 10 січня 2002 року. Крім того, положення вказаного Закону, відповідно до преамбули, не поширюються на кредитні правовідносини між банком на позичальником - фізичною особою. З цих же підстав не приймаються до уваги посилання відповідача на ст.232 Господарського Кодексу України. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 3654 грн.

Outcome: partial