Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, за участі третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Управління Держгеокадастру у Вінницькому районі Вінницької області, ДП «Вінницький науково-дослідний інститут» про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради, визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку, мотивуючи свої вимоги тим, що вона проживає в [ADDRESS] . Поряд із нею по сусідству проживає її сестра [PERSON] і вони являються суміжними землекористувачами. Рішенням №3 11-ої сесії 21 скликання Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 25.04.1997 року було затверджено заяву позивача на приватизацію земельної ділянки площею 0,30 га, яка знаходиться в [ADDRESS] та надано дозвіл на приватизацію вказаної земельної ділянки. Рішенням №313 11 сесії 6 скликання Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 08.11.2016 року надано дозвіл на виготовлення технічної документації, із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у приватну власність [PERSON] орієнтовною площею 0,30 га в тому числі: для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд - 0,25 га [ADDRESS] ; для ведення особистого селянського господарства 0,05 га [ADDRESS] . Однак, звернувшись до землевпорядної організації з метою виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) позивачка дізналася, що при виготовленні технічної документації по складанню державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] була допущена помилка щодо визначення межі між земельною ділянкою [PERSON] і земельною ділянкою відповідача [PERSON] , в зв`язку з чим на частину земельної ділянки позивачки площею 0,30 га, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , а саме земельну ділянку площею 0,0168 га було видано Державні акти на право власності на земельну ділянку на ім`я [PERSON] . Відповідно до акту комісії Мізяківсько-Хутірської ради від 13.10.2016 року обстеження присадибної земельної ділянки [PERSON] , яка знаходиться в [ADDRESS] , комісією було виявлено, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] та обмірів землевпорядною організацією земельної ділянки [PERSON] дійсно є невідповідність встановлення межових знаків в натурі (на місцевості), так як згідно державного акта на земельну ділянку гр. [PERSON] , нижня частина городу [PERSON] в натурі накладається на земельну ділянку [PERSON] Земельна ділянка виявленої накладки двох земельних ділянок обробляється і перебуває в користуванні гр. [PERSON] . Згідно державних актів на право власності на земельну ділянку від 29.09.2008 року [PERSON] є власником земельних ділянок площами 0,2500 га та 0,0299 га, цільове призначення яких відповідно для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в [ADDRESS] . Дані державні акти були видані на ім`я [PERSON] на підставі рішення 15 сесії 5 скликання Мізяківсько-Хутірської сільської ради від 28.01.2008 року. [PERSON] вважає, що рішення 15 сесії 5 скликання Мізяківсько-Хутірської сільської ради від 28.01.2008 року про затвердження технічної документації та видачу державних актів на право власності на земельні ділянки [PERSON] загальною площею 0,2799 га є протиправним та незаконним, і відповідно підлягає скасуванню, оскільки порушує її право на землю. Так, земельні ділянки [PERSON] , які належать їй згідно державних актів на право власності на землю, і які були видані [PERSON] на підставі рішення 15 сесії 5 скликання Мізяківсько-Хутірської сільської ради від 28.01.2008 року накладаються на її земельну ділянку, чим порушується право позивачки на землю передбачене та гарантоване Законами України та Конституцією України. Також підлягають скасуванню державні акти, які виданні на підставі вищезазначеного рішення сільської ради. Одночасно звертає увагу суду також на те, що згідно книги реєстрації громадян, яким безкоштовно надано земельні ділянки в приватну власність [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,23 га, що також підтверджує той факт, що площа земельної ділянки [PERSON] згідно державних актів збільшилася за рахунок її земельної ділянки. Про виявлену накладку земельних ділянок та невідповідність державного акту [PERSON] повідомила [PERSON] , однак в добровільному порядку усунути ці порушення відповідач не бажає. Відповідно до відзиву Головного Управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 27.03.2018 року, вбачається що позовні вимоги стороною не визнаються. Вказують, що згідно діючого законодавства територіальні органи Держгеокадастру з 01.01.2013 року не здійснюють державну реєстрацію речових прав на земельні ділянки. Погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом. Тобто Головне управління Держгеокадастру не є замовником, не є розробником і не уповноважене розглядати та затверджувати вказану технічну документацію. Відповідно до пункту 3.12. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Окрім того, звертають увагу на те, що відповідно до статті 26 Закону України «Про землеустрій», замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі. Розробниками документації із землеустрою є: юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників, які є відповідальними за якість робіт із землеустрою; фізичні особи - підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками, відповідальними за якість робіт із землеустрою. Окрім того, ознайомившись з запереченнями на позовну заяву від 14.02.2017, наданих представником [PERSON] , сторона вважає що [PERSON] пропустила строк позовної давності для звернення до суду. Відповідно до відзиву адвоката відповідача [PERSON] - [PERSON] поданого 18.04.2018 року, вбачається, що позовні вимоги відповідачкою не визнаються. Вказує, що між сторонами вже виникав земельний спір в 1980 роках і згідно рішення виконавчого комітету Мізяківсько - Хутірської сільської ради від 19.06.1985р. було вирішено вважати за правильне вирішення спору по встановленню меж згідно акта комісії від 29.06.1983 р., де вказана межа від дороги від стовпа у воріт 3 метра 15 см, віддаль від хліва до межі з північної сторони від цього ж хліва з південної сторони 50 см. Згідно рішення 11 сесії 21 скликання Мізяківсько-хутірської ради від 25.03.1994 року було передано безоплатно у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0, 2300 га в тому числі 0,1500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд площею 0,0008 га для ведення особистого селянського господарства. З довідки Мізяківсько-Хутірської сільської ради від 14.12.2007р. вбачається, що згідно рішення №190 10 сесії 5 скликання Мізяківсько-Хутірської сільської ради від 30.07.2007р. [PERSON] було надано земельну ділянку площею 0, 0200 га з господарства позивачки [PERSON] , згідно поданої заяви про вилучення. Отже загальна площа земельної ділянки збільшилась до 0,2500 га. Крім того, якщо врахувати те, що позивач доводить, що на підставі рішення 11 сесії 21 скликання від 25.04.1997 р. їй надано дозвіл на приватизацію земельної ділянки площею 0, 3000 га. аналогічне вбачається із рішення №313 11-ої сесії 6 скликання Мізяківсько-Хутірської ради, то площа земельної ділянки з урахуванням вилучення має скласти 0,3000 га - 0,0200га = 0,2800га. В свою чергу позивач надає схему спеціалістами Мізяківсько-Хутірської де площа її ділянки складає 0,2953га. - тобто на 0,0153га більше за ту площу на яка вона має право після вилучення. Крім того під час приватизації земельної ділянки [PERSON] знову ж таки виник земельний спір з приводу проходження межі і спеціалісти ДП «Вінницький науково-дослідний інститут землеустрою» виготовляючи документацію [PERSON] зробили також і кадастрову зйомку і ділянки позивачки в зв`язку з чим було виявлено, що ділянка по фактичним обмірам [PERSON] складає 0,2805 га, а позивачки 0,3059 га., що повністю відповідає нормі земельної ділянки, яка рахувалась раніше за будинковолодіння адже раніше це було одне будинковолодіння і його площа складала всього 0,5900га. Саме тому позивачка [PERSON] 04.10.2007 р. погодила проходження межі таким чином, адже площа її ділянки була в межах норми яка рахувалась колись за будинковолодінням [ADDRESS] . 0,3000га. Про що свідчить її підпис в акті встановлення та закріплення меж. Щодо площі перетину вказаного в акті - 0,0168 га. то слід зазначити що це і є земельна ділянка площею 0,0200га., яка колись в 2007 році за згодою позивачки вилучалась з її будинковолодіння. Що підтверджується також технічним паспортом виконаним КП ВООБТІ 18.05.2007р. де орієнтовна площа ділянки будинковолодіння [ADDRESS] складала 0,2412га. (без цього перетину). Згодом в 2007 році, а саме, 30.07.2007 р. [PERSON] було надано земельну ділянку площею 0, 0200 га з господарства позивачки [PERSON] , згідно поданої заяви про вилучення і площа фактично збільшилась до 0,2612га. Однак, [PERSON] вказаною земельною ділянкою (0,0200 га) фактично не користувалась, адже за проханням позивачки вона залишилась її обробляти. Після переміру вказаної земельної ділянки спеціалістами ДП «Вінницький науково-дослідний інститут» більш точними приборами в листопаді 2007 року площа земельної ділянки становила 0,2799га. З метою уникнення конфлікту з позивачкою у зв`язку із збільшенням площі земельної ділянки проміри проводились і земельної ділянки будинковолодіння позивачки і після того як позивачка пересвідчилась, що площа її земельної ділянки навіть після вилучення 0,0200га складала 0,3059 га., вона підписала акт встановлення та закріплення меж (абрис земельної ділянки в технічній документації) і погодилась на те, що вилучена земельна ділянка площею 0,0200 га. буде входити до правовстановлюючих документів [PERSON] хоча фактично вона її обробляє і по цей час в чому [PERSON] їй перешкод не чинить адже позивачка являється її рідною сестрою. Лише після цього було прийняте рішення Мізяківсько-Хутірською сільською радою про затвердження вказаної технічної документації, що в даний час оскаржується позивачкою, та видано державні акти. Так позивачка була обізнана про проведення приватизації земельної ділянки ще в 2008році. Крім того позивачкою не надано жодного належного і допустимого доказу в розумінні вимог процесуального закону про те, що земельна ділянка, яка була передана у власність суміщається із земельною ділянкою на яку вона має право, адже жодних документів, що підтверджують розмір та конфігурацію земельної ділянки на яку має право позивачка до суду не надано. Горизонтальна зйомка в якій вказана площа ділянки позивачки 0,02953 га. проводилась невідомою особою, не містить ні підписів, ні печаток. Аналогічне стосується акту складеного представниками Мізяківсько-Хутірської ради сільської ради, який суперечить рішенню ж самої ради, яким вилучено частину земельної ділянки у позивача площею 0,0200 га. Із вказаного акту взагалі не вбачається на підставі яких вихідних даних (актів відведення, планів відведення, схем відведення інших графічних матеріалів, що підтверджують розмір та конфігурацію земельної ділянки на яку має право позивач) встановлювала комісія відповідні обставини. В даному випадку заявлений позов направлений на протиправне позбавлення [PERSON] права власності на земельну ділянку. В судовому засіданні представник позивача адвокат Білозор О.Л. та представник позивачки [PERSON] - позовні вимоги підтримали в повному обсязі за обставин та в межах заявленого за змістом позову. Суду показали, що захват земельної ділянки підтверджується зміною розміру земельної ділянки відповідачки, яка була закріплена неправомірним рішення сільської ради, і в яку було включено земельну ділянку, яка належить позивачці. Підтвердженням цього є саме збільшення земельної ділянки переданої [PERSON] в розмірі 0,2799 га, замість 0,25 га. Про здійснення захоплення позивачка не знала, так як землевпорядної документації, виготовленої сестрою не бачила, і дізналася про порушення її права лише під час проведення приватизації її земельної ділянки. Тому представники вважають, що строк позовної давності позивачка не порушила. Позов просять задоволити. Представник відповідача Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області - Святенко Л.О. позовні вимоги визнала. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Путілін Є.О. позовні вимоги не визнав повністю та суду показав, що стороною позивачки не доведено факт захвату земельної ділянки саме стороною відповідачки. Судовим експертом в суді, було підтверджено факт того, що експертний висновок було зроблено виходячи з показів сторін на розміру земельних ділянок, однак визначити з якої саме сторони, та ким було захоплено земельну ділянку позивачки, визначити не можливо, в зв`язку з відсутністю землевпорядної документації, яка ніколи щодо земельної ділянки позивачки не виготовлювалася. В задоволенні позову просить відмовити, та застосувати положення щодо пропуску позовної давності. Врахувавши думку сторін, викладену у наданій суду письмовій заяві, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Рішенням № 3 11 сесії 21 скликання Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 25.04.1997 року було задоволено заяву [PERSON] щодо приватизації земельної ділянки площею 0,30 га, яка знаходиться в [ADDRESS] та надано дозвіл на приватизацію вказаної земельної ділянки (т. 1 а.с.12). Рішенням № 313 11 сесії 6 скликання Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 08.11.2016 року надано дозвіл на виготовлення технічної документації, із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у приватну власність [PERSON] орієнтовною площею 0,30 га в тому числі: для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд - 0,25 га [ADDRESS] ; для ведення особистого селянського господарства 0,05 га [ADDRESS] (т. 1 а.с.13). Як зазначила у своєму позові позивачка, звернувшись до землевпорядної організації з метою виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) вона була повідомлена про те, що при виготовленні технічної документації по складанню державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] була допущена помилка щодо визначення межі між [PERSON] земельною ділянкою і земельною ділянкою [PERSON] , в зв`язку з чим на частину земельної ділянки [PERSON] площею 0,30 га що знаходиться за адресою [ADDRESS] , а саме земельну ділянку площею 0,0168 га було видано Державні акти на право власності на земельну ділянку на ім`я [PERSON] .. При цьому посилається на ксерокопію горизонтальної зйомки ділянки [PERSON] (а.с.15 т.1) та схему (а.с.14 т.1). Оцінюючи вказані докази суд виходить з того, що обидва докази подані у ксерокопії, без пред`явлення оригіналу. Схема та план не містять дати виготовлення, а горизонтальна зйомка, виготовлена невідомо ким та не посвідчена відтиском печатки. В акті комісії Мізяківсько-Хутірської ради від 13.10.2016 року обстеження присадибної земельної ділянки [PERSON] , яка знаходиться в [ADDRESS] , зазначено, що комісією було виявлено, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] та обмірів землевпорядною організацією земельної ділянки [PERSON] дійсно є невідповідність встановлення межових знаків в натурі (на місцевості), так як згідно державного акта на земельну ділянку гр. [PERSON] , нижня частина городу [PERSON] в натурі накладається на земельну ділянку [PERSON] Земельна ділянка виявленої накладки двох земельних ділянок обробляється і перебуває в користуванні гр. [PERSON] (т. 1 а.с.11). При цьому, доказ встановлення межових знаків та їх закріплення на місцевості суду не подано, розмір накладки не вказаний. Згідно державних актів на право власності на земельну ділянку від 29.09.2008 року [PERSON] є власником земельних ділянок площами 0,2500 га та 0,0299 га, цільове призначення яких відповідно для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в [ADDRESS] . Дані державні акти були видані на ім`я [PERSON] на підставі рішення 15 сесії 5 скликання Мізяківсько-Хутірської сільської ради від 28.01.2008 року (т. 1 а.с.26,27). Рішенням 15 сесії 5 скликання Мізяківсько-Хутірської сільської ради від 28.01.2008 року була затверджено технічну документацію та видано державні акти на право власності на земельні ділянки [PERSON] загальною площею 0,2799 га., які розташовані в [ADDRESS] (т. 1 а.с.28). Земель ділянки мають різні цільові призначення, та відповідно до рішення Мізяківсько-Хутірської сільської ради від 28.01.2008 року складають розмір 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, споруд та будівель та 0,0299 га для ведення особистого селянського господарства (а.с.28 т.1). Судом є встановленим, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією домової книги для прописки (реєстрації) громадян які проживають за певною адресою (т. 1 а.с.29-32). Відповідно до рішення Мізяківсько-Хутірської сільської Ради народних депутатів від 19.06.1985 року, було вирішено встановити межі земельної ділянки відповідно до акту від 29.06.1983 року, про спір між жителями села [PERSON] та [PERSON] (т. 1 а.с.61). Як вбачається з довідки № 148 від 14.12.2007 року виданою Мізяківсько-Хутірською сільською радою Вінницького району Вінницького району, що згідно рішення № 170 від 03.07.2007 року гр. [PERSON] було надано земельну ділянку площею 0,025 га з домогосподарства [PERSON] згідно поданої заяви про вилучення. У відповідності до рішення № 190 від 30.07.2007 року гр. [PERSON] було надано земельну ділянку площею 0,02 га з домогосподарства гр. [PERSON] згідно поданої заяви про вилучення (т. 1 а.с.62). Технічна документація із землеустрою на ім`я [PERSON] щодо належної їй земельної ділянки була виготовлена у 2007 році, та в подальшому затвердження рішенням сільської ради (а.с.63-79 т.1). Відповідно до Свідоцтва про право власності [NUMBER] від 20.03.2007 року [PERSON] належить на праві приватної власності цілий житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 83, 80-82). Доказ виготовлення технічної документації із землеустрою на ім`я відповідачки, прийнятий замовником у землевпорядній організації суду не поданий. Згідно до листа Вінницького науково-дослідного та проектного інституту землеустрою від 07.04.2017 року за вих. № 4455, площа земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , за обмірами, проведеними за результатами зйомки та занесеними до кадастрового плану від 22.02.2017 року складає 0,2953 га. План зазначеної земельної ділянки, що відображений на плані від 22.02.2017 року, в точках А і Г, відповідає межам на які вказала [PERSON] ; будь-яких споруд чи знаків які свідчили б про іншу межу на місцевості були відсутні. Зі слів користувачки наявні рів та пагорб, що відділяють землі лісового фонду, а не нею, а тому не були фактичною межею земельної ділянки, що знаходиться в її користуванні; Межових знаків між земельними ділянками в точках 9-11 в наявності не було, а межа вказана зі слів замовника; межа даної земельної ділянки в точках А та Г, знаходження якої було встановлено за вихідними даними користувача [PERSON] з землями лісового фонду не стиковані (т. 1 а.с.112). Про порушене право позивачка дізналася лише у 2016-му році. Вирішуючи питання щодо застосування сплину строку позовної давності, суд виходить з того, що сам по собі інститут строку на звернення до місцевого суду в порядку цивільного судочинства має на меті полегшення надання учасниками процесу доказів, підвищує їх достовірність, а також забезпечує правову визначеність учасників спірних правовідносин. Іншими словами, обмеження строку реалізації права на судовий захист покликане передусім дисциплінувати учасників цивільних правовідносин. Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема з п. 30 рішення від 25 жовтня 2007 року у справі Балацький проти України, неможливо припустити, щоб п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод детально описував процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не гарантував сторонам, що спір щодо їх прав та обов`язків цивільного буде остаточно вирішено. Відповідно пунктів 22-23 рішення від 28 березня 2006 року у справі Мельник проти України право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги; однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність; ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями. Правила регулювання строків подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту. У рішеннях по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від жовтня 1998 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Тому з урахуванням приписів статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", відповідно до якої суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику зазначеного Суду як джерело права суд вважає, що навіть якби позивач пропустив строк звернення встановлений ст. 257 ЦК України, це не може бути перешкодою для надання судового захисту порушеним правам особи, у даних спірних вимогах. На переконання суду, наслідки пропуску строку позовної давності в адміністративному процесі, підлягають застосуванню виключно у разі наявності сумніву можливості встановлення об`єктивної істини в розглядуваній справі внаслідок значного спливу часу. Тому враховуючи вище викладене, суд вважає за необхідне поновити [PERSON] строк на звернення до суду за захистом свої порушених прав. Щодо суті заявлених вимог, суд враховує, що відповідно до висновку експерта № 438 від 21.02.2019 року за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи, щодо питань заявлених стороною позивача [PERSON] - адвокатом Білозором О.Л. встановлено наступне: на підставі топографо-геодезичних робіт визначено фактичні межі, площа, конфігурацію та координати поворотних точок меж земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] . Відповідно до проведених інструментальних обмірів земельної ділянки встановлено, що [PERSON] фактично користується земельною ділянкою по [ADDRESS] , загальною площею 0,2853 га.; площа земельної ділянки (0,2799га.) розташованої в [ADDRESS] , перебуває у приватній власності [PERSON] та площа земельної ділянки 0,2853 га.) яка перебуває у фактичному користуванні [PERSON] розташованої в [ADDRESS] не відповідає записам у копіях по господарських книг копії яких містяться у матеріалах цивільної справи; за відсутності будь яких планів (схем, матеріалів технічної інвентаризації або іншої документації) у яких би містилась інформація про конфігурацію, міри довжин ліній, прив`язки земельної ділянки до будівель та споруд, земельної ділянки площею 0,23га. встановити за рахунок якої земельної ділянки збільшилася загальна площа земельної ділянки належної на праві власності [PERSON] неможливо; у матеріалах цивільної справи відсутня технічна документація, із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у приватну власність гр. [PERSON] орієнтовною площею 0,30га., а тому на розгляд суду надається план земельних ділянок домоволодінь №58 та [ADDRESS] , які перебувають у фактичному користуванні [PERSON] та [PERSON] станом на час проведення дослідження та план земельної ділянки кадастровий номер 0520684006:03:002:0032 та кадастровий номер 0520684006:03:002:0033 які перебувають у приватній власності [PERSON] з відображенням накладання земельних ділянок, за результатами порівняння вище зазначених земельних ділянок встановлено, що: - земельна ділянка кадастровий номер 0520684006:03:002:0032, перебуває у приватній власності [PERSON] та земельної ділянки, яка перебуває у фактичному користуванні [PERSON] накладаються між собою, площа даного накладання становить 0,0117га. (117,0кв.м.) та - земельна ділянка кадастровий номер 0520684006:03:002:0033, перебуває у приватній власності [PERSON] та земельної ділянки, яка перебуває у фактичному користуванні [PERSON] накладаються між собою, площа даного накладання становить 0,0063га. (63,0кв.м.). Щодо питань заявлених стороною відповідача [PERSON] адвокатом Путіліним Є.В. встановлено наступне: досліджуючи матеріали цивільної справи, які надійшли для проведення експертизи встановлено, що у ній відсутні будь які плани (схеми, матеріали технічної інвентаризації або інша документація) у яких би містилась інформація про конфігурацію, міри довжин ліній, прив`язки земельної ділянки до будівель та споруд, щодо земельної ділянки площею 0,30 га., яка рахується у по господарській книзі за [PERSON] по [ADDRESS] , так як і щодо земельної ділянки площею 0,28га. розташованої в [ADDRESS] про яку ідеться у питанні першому заявленому представником позивача [PERSON] за договором про надання правової допомоги [PERSON] , а тому відобразити площу межі та конфігурацію вище зазначених земельних ділянок неможливо; встановити чи накладається, а також відобразити площу та конфігурацію накладання земельної ділянки площею 0,2800га., про яку ідеться у першому та другому питаннях заявлених представником позивача [PERSON] за договором про надання правової допомоги [PERSON] та земельна ділянка 0,30га., яка рахується у по господарській книзі за [PERSON] по [ADDRESS] із земельними ділянками кадастровий номер 0520684006:03:002:0032 площею 0,2500га., кадастровий номер 0520684006:03:002:0033, площею 0,0299га., розташованої в [ADDRESS] , які перебувають у власності [PERSON] неможливо, оскільки у матеріалах цивільної справи відсутні будь які плани (схеми, матеріали технічної інвентаризації або інша документація) у яких би містилась інформація про конфігурацію, міри довжин ліній, прив`язки земельної ділянки до будівель та споруд, щодо вище зазначених земельних ділянок; за результатами порівняння земельної ділянки площею 0,2953га. по [ADDRESS] відповідно до кадастрового плану розробленого ДП «Вінницький науково дослідний та проектний інститут землеустрою» та земельної ділянки площею 0,3059га. по [ADDRESS] . відповідно до плану земельної ділянки виконаного ДП «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на замовлення [PERSON] встановлено, що: - площа земельної ділянки відповідно до кадастрового плану розробленого ДП «Вінницький науково дослідний та проектний інститут землеустрою» від 20.02.2017 р. менша за площу земельної ділянки відповідно до плану виконаного ДП «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на замовлення [PERSON] , на 0,2953-0,3059= - 0,0106га. (106,0кв.м.); - конфігурація земельної ділянки відповідно до кадастрового плану розробленого ДП «Вінницький науково дослідний та проектний інститут землеустрою» від 20.02.2017р. відрізняється від конфігурації земельної ділянки відповідно до плану виконаного ДП «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на замовлення [PERSON] ; периметр земельної ділянки відповідно до кадастрового плану розробленого ДП «Вінницький науково дослідний та проектний інститут землеустрою» від 20.02.2017р. більший від периметру земельної ділянки відповідно до плану виконаного ДП «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на замовлення [PERSON] : 249,36 - 248,44= 0,92м.; кількість поворотних точок меж (17) земельної ділянки відповідно до кадастрового плану розробленого ДП «Вінницький науково дослідний та проектний інститут землеустрою» від 20.02.2017р. більша від кількості поворотних точок меж (8) земельної ділянки відповідно до плану виконаного ДП «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на замовлення [PERSON] ; - координати поворотних точок меж земельної ділянки відповідно до кадастрового плану розробленого ДП «Вінницький науково дослідний та проектний інститут землеустрою» від 20.02.2017р. відрізняються від координат поворотних точок меж земельної ділянки відповідно до плану виконаного ДП «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на замовлення [PERSON] . На додатку 3 графічно відображено план земельної ділянки площею 0,2953 га. по [ADDRESS] відповідно до кадастрового плану розробленого ДП «Вінницький науково дослідний та проектний інститут землеустрою» та земельної ділянки площею 0,3059га. по [ADDRESS] . відповідно до плану земельної ділянки виконаного ДП «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на замовлення [PERSON] .. За результатами проведених досліджень, можливо зробити наступні висновки, а саме земельна ділянка кадастровий номер 0520684000:08:001:0002 площею 281,05049 га. з цільовим призначенням для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг (код 09.01), що перебуває у Державній власності не має спільної межі (не стикована) із земельною ділянкою [PERSON] площею 0,3059 га. по [ADDRESS] відповідно до плану земельної ділянки виконаного ДП «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на замовлення [PERSON] Відстань між земельною ділянкою кадастровий номер 0520684000:08:001:0002 площею 281,05049га. та земельною ділянкою [PERSON] площею 0,3059га. по [ADDRESS] . становить від т. 1 до т. 2 = 0,08м., від т. 3 до т. 4 = 0,09м., від т. 5 до т. 6 = 0,77м., від т. 7 до т. 8 = 1,45м.; за результатами проведених досліджень, можливо зробити наступні висновки, а саме земельна ділянка кадастровий номер 0520684000:08:001:0002 площею 281,05049га. з цільовим призначенням для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг (код 09.01), що перебуває у Державній власності не має спільної межі (не стикована) із земельною ділянкою [PERSON] площею 0,2953га. по [ADDRESS] відповідно до кадастрового плану розробленого ДП «Вінницький науково дослідний та проектний інститут землеустрою». Відстань між земельною ділянкою кадастровий номер 0520684000:08:001:0002 площею 281,05049га. та земельною ділянкою [PERSON] площею 0,2953 га. по [ADDRESS] . становить від т. 1 до т. 2 = 3,19 м., від т. 3 до т. 4 = 3,21 м., від т. 5 до т. 6 = 3,59 м., від т. 7 до т. 8 = 3,19 м. Площа між земельною ділянкою кадастровий номер 0520684000:08:001:0002 площею 281,05049га. з цільовим призначенням для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг (код 09.01), що перебуває у Державній власності та земельною ділянкою [PERSON] площею 0,2953га. по [ADDRESS] відповідно до кадастрового плану розробленого ДП «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» становить 0,0350га. (350,0кв.м.) (т. 2 а.с. 43-76). В судовому засіданні судовий експерт [PERSON] висновки підтвердив, на додаткові питання пояснив, що виходив з даних державних актів та технічної документації з землеустрою відповідачки, оскільки документація щодо визначення, встановлення меж земельної ділянки у самої позивачки є відсутньою, що створює певні складності у визначенні наявності захвату саме зі сторони відповідачки. Земельні правовідносини, зокрема пов`язані із користуванням землею, регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", Цивільним кодексом України, іншими Законами України, постановами Кабінету Міністрів України у випадках, передбачених законом, а також договором оренди землі. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому сторони несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Рішення суду ґрунтується на доведених обставинах та поданих доказах, і не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст. 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Відповідно до ст. 79 Земельного кодексу України визначено, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Таким чином, визначення питань з усуненням перешкод в користуванні власністю у вигляді земельної ділянки, визнання факту порушення меж земельної ділянки потребують визначення перш за все питання місцезнаходження спірної земельної ділянки, належного закріплення меж земельної ділянки та визначення її конфігурації. Зазначена інформація здобувається судом з відповідної землевпорядної документації, яка суду є поданою лише щодо земельної ділянки відповідачки. Належних та допустимих доказів затвердження меж, конфігурації земельної ділянки позиваки суду не подана. Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно п. г ч.1 ст. 91 Земельного кодексу України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Статтею 106 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Однак, доказ того, що позивачка скористалася даним правом та належним чином закріпила межи своєї межи земельної ділянки і право на земельну ділянку було порушено в процесі приватизації земельної ділянки відповідачкою суду не надано. Не конкретизованими є і вимоги щодо скасування державних актів: за рахунок яких саме земель - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель чи сільськогосподарського призначення, було проведено захват земельно ділянки відповідачки. У відповідності до висновку експерта № 438 від 21.02.2019 року за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи, було встановлено, що будь які плани (схеми, матеріали технічної інвентаризації або інша документація) у яких би містилась інформація про конфігурацію, міри довжин ліній, прив`язки земельної ділянки до будівель та споруд, щодо земельної ділянки площею 0,30 га., яка рахується у по господарській книзі за [PERSON] по [ADDRESS] , так як і щодо земельної ділянки площею 0,28га. розташованої в [ADDRESS] про яку ідеться у питанні першому заявленому представником позивача [PERSON] за договором про надання правової допомоги [PERSON] , а тому відобразити площу межі та конфігурацію вище зазначених земельних ділянок неможливо; встановити чи накладається, а також відобразити площу та конфігурацію накладання земельної ділянки площею 0,2800га., про яку ідеться у першому та другому питаннях заявлених представником позивача [PERSON] за договором про надання правової допомоги [PERSON] та земельна ділянка 0,30га., яка рахується у по господарській книзі за [PERSON] по [ADDRESS] із земельними ділянками кадастровий номер 0520684006:03:002:0032 площею 0,2500га., кадастровий номер 0520684006:03:002:0033, площею 0,0299га., розташованої в [ADDRESS] , які перебувають у власності [PERSON] неможливо, оскільки у матеріалах цивільної справи відсутні будь які плани (схеми, матеріали технічної інвентаризації або інша документація) у яких би містилась інформація про конфігурацію, міри довжин ліній, прив`язки земельної ділянки до будівель та споруд, щодо вище зазначених земельних ділянок. Враховуючи зазначене, суд вважає, що позивачкою факт захвату земельної ділянки стороною [PERSON] належними та допустимими доказами не доведений, тому до задоволення позов не підлягає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд при винесенні рішення по справі вирішує питання про розподіл судових витрат. В зв`язку з відмовою у позові судові витрати слід залишити за позивачкою.

Outcome: dismissed