Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

Моторно (транспортне) страхове бюро України, звертаючись з позовом до суду просило стягнути з [PERSON] на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України матеріальну шкоду в розмірі 5504 грн. 40 коп. та судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп., що є предметом позову. Представник позивача Сологуб О.В. в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, представник подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, та виходячи з обсягу доказів, які долучено до позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи відповідач повідомлена належним чином, відповідач скористалась процесуальним правом подала письмові заперечення на позов разом з клопотанням про розгляд справи у її відсутність, виходячи зі змісту висунутих заперечень, відповідач просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, мотивуючи тим, що оцінка шкоди, завданої потерпілому проводилась без участі та відома відповідача, у наявних документах не вказано пробіг автомобіля потерпілого на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди і на момент проведення автотоварознавчого дослідження, що ставить під сумнів розмір заподіяного відповідачем матеріального збитку потерпілому і свідчать про необґрунтованість позову, також, на думку відповідача, позивач звернувся з цим позовом до відповідача про відшкодування шкоди в порядку регресу з порушенням загальних строків позовної давності, оскільки до правовідносин, що є предметом розгляду даної справи щодо стягнення страхового відшкодування в порядку суброгації на підставі ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» встановлюється загальна позовна даність тривалістю три роки, зважаючи на те, що дорожньо-транспортна пригода сталась 21 березня 2012 року, яка є одночасно і страховим випадком, перебіг трирічного строку позовної давності починається на наступний день і закінчується 21 березня 2015 року, проте МТСБУ звернулось до суду з позовом лише 22 травня 2015 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності, більше як на два місяці, без обґрунтування поважності причин пропуску такого строку та заяви щодо його поновлення, тому є підстави відмовити у задоволенні позову на підставі положень ст.267 ЦК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.ст. 3-5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Суб'єктами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники, страховики, особи, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) та потерпілі. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Тобто, цей закон є спеціальним у сфері страхування цивільно-правової відповідальності, яка здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників шляхом здійснення такого відшкодування страховиком при настанні страхового випадку. Судом встановлено, що на підставі постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 24 травня 2012 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. на користь держави. (а.с.6 зворот) Як встановлено судом у мотивувальній частині постанови суду: «[PERSON] 21 березня 2012 року о 17 год.15 хвилин, керуючи автомобілем [NUMBER], по вулиці Райдужна, 15 в місті Києві, виїдаючи з прилеглої території не переконалась в безпеці, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], чим заподіяла автомобілям технічні пошкодження та завдала матеріальні збитки». Відповідно до частини третьої ст.61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як убачається з матеріалів справи, на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 21 березня 2012 року, відповідач [PERSON] не мала Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ці обставини не спростовані відповідачем в межах даного спору. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована у ВАТ «Національна страхова компанія «Оранта», що підтверджується Полісом №АА/6558764 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, забезпечений транспортний засіб - легковий автомобіль [NUMBER], строк дії договору страхування з 07 серпня 2011 року до 06 серпня 2012 року. (а.с.4 зворот) Відповідно до п.п. «а» п.41.1 ст.41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. 08 червня 2012 року [PERSON] звернулась до Моторно (транспортного) страхового бюро України із заявою про відшкодування шкоди завданої внаслідок пошкодження транспортного засобу - автомобіля [NUMBER], під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 21 березня 2012 року, з вини водія [PERSON], яка керувала транспортним засобом - автомобілем [NUMBER], та не мала чинного на дату ДТП договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. (а.с.3) 15 червня 2012 року Моторно (транспортним) страховим бюро України видано наказ №1873 «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON]», відповідно до якого прийнято рішення про виплату, за рахунок фонду захисту потерпілих (з вини незастрахованого водія), страхового відшкодування в розмірі 5504,40 грн. (а.с.17) Факт виплати страхового відшкодування підтверджується платіжним дорученням №1/1-17158 від 15 червня 2012 року, на підставі якого Моторно (транспортне) страхове бюро України перерахувало на банківський рахунок ТОВ «ВВ Автогруп» страхове відшкодування в розмірі 5504,40 грн. (а.с.17 зворот) Відповідно ст.993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідної за завдані збитки. За нормою ст.1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом. Виходячи з предмету позову та наведених позивачем правових підстав щодо звернення з цим позовом до суду, суд вважає доведеними той факт, що цивільно-правова відповідальність особи винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, тобто відповідача [PERSON], не була застрахована, на підставі п. «а» п.41.1 ст.41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ виплатило потерпілій особі [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 5504,40 грн., у зв'язку з чим у позивача виникло право звернутись з регресною вимогою до відповідача про стягнення фактичних витрат по виплаті страхового відшкодування, посилаючись на положення ст.1191 Цивільного кодексу України та п.п.38.2.1 п.38.2 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалість у три роки. За загальним правилом (ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України) перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Так, під час розгляду даної судової справи, відповідач [PERSON] подала заяву про застосування строків позовної давності в межах даного спору, мотивуючи тим, що позивачем пред'явлено до відповідача позов про відшкодування шкоди в порядку регресу поза межами трирічного строку позовної давності, визначеної цивільним законодавством, оскільки дорожньо-транспортна пригода сталась 21 березня 2012 року, яка є одночасно і страховим випадком, перебіг трирічного строку позовної давності починається на наступний день і закінчується 21 березня 2015 року, проте МТСБУ звернулось до суду з позовом лише 22 травня 2015 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності, що дає підстави суду відмовити у позові, у зв'язку з пропуском строку позовної давності. Вирішуючи питання щодо підстав застосування строків позовної давності, суд враховує, що при звернені з регресною вимогою строк позовної давності має рахуватись з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування, тобто зазнав збитків. З огляду на викладене суд не вбачає підстав для застосування до склавшися правовідносин строку позовної давності, оскільки дорожньо-транспортна пригода мала місце 21 березня 2012 року (момент спричинення шкоди), саме ця подія визнана страховиком, яким виступає Моторно (транспортне) страхове бюро України, страховим випадком, що не заперечується представником позивача та підтверджується наявними у справі доказами про виплату страхового відшкодування, яке виплачено страховиком потерпілій особі [PERSON], в розмірі 5504,40 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1/1-17158 від 15 червня 2012 року. В той же час, з позовом до відповідача про виплату страхового відшкодування позивач звернувся до суду 22 травня 2015 року, що підтверджується відбитком поштового штемпеля на конверті про направлення позову до суду, тому виходячи з характеру спірних відносин, які виникли між сторонами спору, з урахуванням положень частини шостої статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності за регресними зобов'язаннями починається від дня виконання основного зобов'язання, тому право страховика за договором страхування на подання до суду регресного позову про стягнення з винної особи коштів, виплачених страховиком як страхове відшкодування, виникає з моменту сплати такого відшкодування, а не з моменту виникнення страхового випадку, у зв'язку з чим Моторно (транспортне) страхове бюро України пред'явило вимоги до [PERSON] про відшкодування фактично понесених витрат по виплаті страхового відшкодування в порядку регресу в межах строків позовної давності, який в даному випадку спливає 16 червня 2015 року. Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд, діючи в межах заявлених позовних вимог, що відповідає положенням ст.11 Цивільного процесуального кодексу України, приходить до висновку, що позов Моторно (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, ухвалюючи рішення суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України матеріальну шкоду в порядку регресу в розмірі 5504 грн. 40 коп. В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп., який сплачено позивачем при зверненні з цим позовом до суду, що підтверджується оригіналом платіжного документи, який приєднано до матеріалів цивільної справи. (а.с.20) Враховуючи наведене та

Outcome: approved