Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

Позивач, в інтересах якого діє представник - адвокат Кабанова І.О., звернувся до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області та просить припинити право власності територіальної громади на земельну ділянку площею 3,8016 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у межах згідно з планом визначеним Державним актом на право приватної власності на землю, що розташована на території Протопопівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, та перейшла у власність як відумерла спадщина після смерті [PERSON] (помер [INFO] ) та визнати право власності на вказану земельну ділянку. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер рідний дядько позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складалася з жилого будинку в [ADDRESS] та земельної ділянка № [NUMBER] площею 3,80 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Після смерті [PERSON] його рідний брат, а позивача батько, [PERSON] прийняв спадщину та 19.04.2000 року оформив свої спадкові права, однак не на усю спадщину, а тільки на її частину, а саме, житловий будинок [ADDRESS] . Про наявність іншого спадкового майна, а саме земельної ділянки № [NUMBER] площею 3,80 га, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту КР №3520386200:04:00:044, від 24 березня 1999 року на право приватної власності на землю, [PERSON] не знав, та не міг знати, так як на той час не мешкав на території України. Державний акт на право приватної власності на землю був виготовлений за 5 місяців до смерті [PERSON] . Відомостей про отримання спадкодавцем документів на право власності на зазначену земельну ділянку [PERSON] не мав. Рішенням від 21.03.2011 року в справі № 2о-43-11 Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області визнав відумерлою спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON] , яка складалась із земельної ділянки № [NUMBER] площею 3,80 для ведення сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії КР № 3520386200:04:00:044, що знаходиться на території Протопопівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області. У вказаному рішенні суду зазначено, що інформація про те, що будь-хто із спадкоємців вступив в управління або володіння спадковим майном відсутня, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, заяв від спадкоємців померлого не надходило, отже, жодний із спадкоємців не прийняв спадщину від спадкодавця. При цьому вказане не відповідає дійсності, оскільки [PERSON] , на час розгляду справи в суді, вже як спадкоємець успадкував частину спадкового майна, що відкрилась після смерті [PERSON] , була заведена спадкова справа № 423 та 19.04.2000 року видане Свідоцтво про право на спадщину за законом. Про прийняття зазначеного рішення судом а ні [PERSON] , а ні позивач [PERSON] не знали, та могли знати, тому що рішення було прийняти без залучення спадкоємця, до розгляду справи. [INFO] [PERSON] помер. Позивач [PERSON] , якийє рідним сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження позивача, на підставі рішення Старомінского районного суду Краснодарського краю у справі № 2-755/2018 від 09.10.2018 р. успадкував все відоме йому майно, яке належало батькові на час смерті. Про наявність земельної ділянки № [NUMBER] площею 3,80 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, як неохоплену частину спадкового майна та про сам державний акт на час відкриття та оформлення спадщини позивач не знав та не міг знати, підтверджуючих документів не мав, тому не мав можливості оформити свої спадкові права на увесь обсяг спадкового майна в частині зазначеної земельної ділянки, дізнався про її існування лише в 2020 році від родича. На даний час вказана земельна ділянка знаходиться як не витребувана частка(пай) в оренді ТОВ «АПК-Артем». На думку позивача, оскільки його батько [PERSON] прийняв у спадщину частину спадкового майна, яке належало [PERSON] ,а саме: жилий будинок [ADDRESS] , а земельна частка ділянка № [NUMBER] площею 3,8016 га для ведення сільськогосподарського господарства є іншою частиною спадщини після смерті останнього, то [PERSON] вважається таким, що прийняв усю спадщину. Відповідно до ч.2 ст.1280 ЦК України якщо майно, на яке претендує спадкоємець, що пропустив строк для прийняття спадщини, перейшло як відумерле до територіальної громади і збереглося, спадкоємець має право вимагати його передання в натурі. У разі його продажу спадкоємець має право на грошову компенсацію. Враховуючи викладене позивач просить припинити право власності територіальної громади на спірну земельну ділянку та визнати за ним право власності на останню. Крім того, в позові зазначено, що позивач [PERSON] є громадянином Російської Федерації, що підтверджується відповідними документами, тому його правовий статус в Україні є іноземцем. У відповідності до п. «в» ч.3 ст. 81 ЗК України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі прийняття спадщини. При цьому, згідно ч.4 зазначеної статті землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Ухвалою суду від 07.10.2020 року відкрито провадження в справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 01.03.2021 року закрито підготовче судове засідання, призначено справу до розгляду по суті. Позивач, його представник та представник відповідача в судове засідання не з`явились. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача також подав заяву про розгляд справи за його відсутності, при цьому зазначив, що відповідач покладається на розсуд суду та просить прийняти рішення згідно вимог чинного законодавства. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] (а.с.8). Відповідно до Державного акту КР №3520386200:04:00:044 від 24 березня 1999 року на право приватної власності на землю, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю Протопопівської сільської Ради за № 429, [PERSON] належала земельна ділянка № [NUMBER] площею 3,80 для ведення сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Протопопівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області(а.с.9). На підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 03.11.1988 року, посвідченого виконавчим комітетом Протопопівської сільської Ради народних депутатів, [PERSON] на праві особистої власності належав будинок [ADDRESS] (а.с.40). Згідно з ч. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно з п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 р. відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (надалі ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. [PERSON] помер [INFO] , тобто, спадщина відкрилась до 01.01.2004 року, тому до застосування підлягають норми ЦК УРСР 1963 року. Згідно ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкування здійснюється за законом та за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, які були живими на час смерті спадкодавця. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 548 ЦК УРСР для набуття спадщини необхідно щоб спадкоємець її прийняв, а прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав нотаріальному органу по місцю відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 05.04.2020 року встановлено факт, що [PERSON] , [INFO] , є рідним братом [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.10) Відповідно до матеріалів спадкової справи №423 до майна померлого [INFO] [PERSON] , яка заведена 24.12.1999 року, з заявою про видачу спадщини після смерті останнього, яка складається з жилого будинку [ADDRESS] , звернувся [PERSON] , за дорученням від [PERSON] (а.с.37). 19.04.2000 року [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований по [ADDRESS] (а.с.43). Наявність заведеної спадкової справи та оформлення спадкових прав спадкоємцем на будинок [ADDRESS] , підтверджується довідкою № 1038 від 08.09.2020 р., виданою Олександрійським КП «ОМБТІ згідно архівних даних(а.с.14). Відповідно до п. ІІІ Глави З ІНСТРУКЦІЇ про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 р. N 18/5, яка діяла на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] та на час прийняття спадщини [PERSON] , прийняття і відмова від спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину, яка відкрилася після смерті спадкодавця. Отже, [PERSON] який у встановлені законом строки звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу спадщини після смерті [PERSON] та є таким який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину, яка відкрилася після смерті спадкодавця. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] (а.с.18). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с.21). Рішенням Старомінского районного суду Краснодарського краю від 09.10.2018 року у справі № 2-755/2018 р. встановлено факт прийняття [PERSON] спадкового майна, яке залишилось після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.22-23). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкування). Відповідно до ч.І ст. 1218 ЦК України: До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст. 1222 ЦКУ спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч.І ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.І ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. На підставі рішення Олександрійського міськрайонного суду від 21.03.2011 року у справі № 20-43-11 земельна ділянка площею 3.80 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у межах згідно з планом, визначеним державним актом на право приватної власності на землю КР №3520386200:04:00:044, що зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю Протопопівської сільської Ради 24.03.1999 року за № 429, яка належала на праві приватної власності [PERSON] , який помер [INFO] , визнана відумерлою спадщиною та такою що на праві комунальної власності належить територіальній Протопопівській сільській Раді народних депутатів особі Протопопівської сільської Ради народних депутатів (а.с.13). Згідно довідки № 1628 від 22.09.2020 року, виданої виконкомом Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, зазначена, спірна земельна частка (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,8016 га, кадастровий номер 3520386200:02:004:0044, згідно рішення Олександрійського міськрайонного суду від 21.03.2011 року, визнана комунальною власністю Протопопівської сільської ради. Державний акт серія ЯК №083659, виданий 29 грудня 2012 року Олександрійською районною державною адміністрацією Кіровоградської області(а.с.15). Відповідно до довідки № 1628/а від 22.09.2020 року, виданої виконкомом Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, земельна ділянка № [NUMBER] для ведення сільськогосподарського господарства площею 3,8016 га, яка належала [PERSON] та яка зараз має кадастровий номер 3520386200:02:004:0044, знаходиться як не витребувана частка(пай) в оренді ТОВ «АПК-Артем»(а.с.16). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 22.09.2020 року № 224966056, кадастровий номер земельної ділянки 3520386200:02:004:0044; номер запису права власності: 13635105; дата, час державної реєстрації: 11.03.2016 12:02:27; державний реєстратор: Гаркуша Алла Іванівна, Реєстраційна служба Олександрійського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області, Кіровоградська обл.; підстава виникнення права власності: державний акт на право власності на земельну ділянку, серія та номер: ЯК №083659, виданий 29.12.2012, видавник: Управління Держкомзему у, Олександрійському районі Кіровоградської області; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 28674159 від 11.03.2016 року 12:03:50, [PERSON] , Реєстраційна служба Олександрійського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області, Кіровоградська обл.; форма власності: комунальна; розмір частки: 1; власники: Територіальна громада с. Протопопівка в особі Протопопівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, код ЄДРПОУ: 04366287; країна реєстрації: Україна, 28034, Кіровоградська обл., Олександрійський p., с. Протопопівка, вулиця Леніна, будинок 41(а.с.17). Відповідно до положень ст. 1277 ЦК України лише у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Отже, [PERSON] вважається таким, що прийняла спадщину після смерті брата [PERSON] , а позивач є таким, що прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] , що означає наявність в нього права на отримання спадкового майна та само по собі виключає можливість визнання цієї спадщини відумерлою. Згідно ст. 1280 ЦК України якщо майно, на яке претендує спадкоємець, що пропустив строк для прийняття спадщини, перейшло як відумерле до територіальної громади і збереглося, спадкоємець має право вимагати його передання в натурі. У разі його продажу спадкоємець має право на грошову компенсацію. Земельна ділянка площею 3.80 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у межах згідно з планом, визначеним державним актом на право приватної власності на землю КР №3520386200:04:00:044, що зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю Протопопівської сільської Ради 24.03.1999 року за № 429, яка належала на праві приватної власності [PERSON] , який помер [INFO] , визнана відумерлою спадщиною та такою що на праві комунальної власності належить територіальній Протопопівській сільській Раді народних депутатів особі Протопопівської сільської Ради народних депутатів Отже, оскільки таке майно увійшло до складу земель комунальної власності, воно збереглося і може бути передано спадкоємцю. Передача спадкового майна спадкоємцю припиняє його статус відумерлої спадщини та право територіальної громади на це майно. З аналізу діючого законодавства вбачається, що для повернення відумерлого майна в порядку ч. 2 ст. 1280 ЦК не вимагається попереднє скасування судового рішення про визнання спадщини відумерлою. Право на захист спадкових прав шляхом подання позову про повернення відумерлого майна реалізується спадкоємцем у зв`язку з набуттям територіальною громадою права власності на спірне майно. У разі скасування рішення суду про визнання спадщини відумерлою, повернення такого майна відбудеться в порядку повороту виконання судового рішення, а не на підставі механізму, закріпленого в ч. 2 ст. 1280 ЦК. Процесуальний закон обмежує подання заяви про поворот виконання строком позовної давності. Напроти строк, протягом якого спадкоємець має право вимагати передання відумерлого майна в натурі, законом не обмежений. Як зазначається в рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2011 р. у справі № 1-25/2011, поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає в поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та в подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала. Отже, поворот виконання застосовується щодо сторін саме виконавчого провадження. Проте право власності на відумерле майно набувається територіальною громадою на підставі судового рішення про визнання без застосування процедури примусового виконання. Відтак, територіальна громада, спадкодавець, спадкоємці не є сторонами виконавчого провадження. Внаслідок скасування рішення суду про визнання спадщини відумерлою відпаде правова підстава набуття територіальною громадою права власності на спадщину. Разом з тим, закон не містить прямого застереження про необхідність скасування рішення суду про визнання спадщини відумерлою для реалізації спадкоємцем свого права вимоги до територіальної громади. Таким чином, для пред`явлення спадкоємцем позову про повернення відумерлого майна не вимагається попереднє скасування рішення суду про визнання такого майна відумерлим. У протилежному випадку фактично нівелюється можливість застосовування спадкоємцем спеціального способу захисту, визначеного у ч. 2 ст. 1280 ЦК.. Як свідчить копія паспорта та копія свідоцтва про постановку на облік в податковому органі фізичної особи за місцем проживання на території Російської Федерації [PERSON] є громадянином Російської Федерації(а.с.19-20). У відповідності до п. «в» ч.3 ст. 81 ЗК України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі прийняття спадщини. При цьому, згідно ч.4 зазначеної статті землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Згідно Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.01.2013 № 10-71/0/4-13: за змістом частини четвертої статті 81, статті 145 ЗК допускається, що земельні ділянки сільськогосподарського призначення іноземці та особи без громадянства також мають право набувати, проте лише у спадщину, і протягом року зобов`язані їх відчужити, оскільки успадковані земельні ділянки сільськогосподарського призначення не можуть перебувати у приватній власності осіб без громадянства або іноземних громадян. У разі невиконання цієї вимоги настають передбачені пунктом "д" статті 143 ЗК наслідки, а саме: право власності на земельну ділянку може бути примусово припинене за рішенням суду. Ураховуючи те, що право власності відповідно до статті 125 ЗК виникає після одержання спадкоємцем земельної ділянки документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку, та його державної реєстрації, після чого на зазначені правовідносини повністю поширюються гарантії права власності, то обчислення річного строку "добровільного" відчуження слід починати від часу одержання іноземним громадянином чи особою без громадянства правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Отже, за відсутності факту "добровільного" відчуження іноземним громадянином чи особою без громадянства успадкованої земельної ділянки вона підлягає примусовому відчуженню. При цьому пункт 15 розділу X "Перехідні положення" ЗК, яким встановлено заборону купівлі-продажу або іншим способом відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення, не поширюється на ці правовідносини, оскільки положення частини четвертої статті 81 ЗК є імперативним. Враховуючи викладені обставини справи та вимоги закону, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved