Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по кредитному договору. Свої вимоги мотивував тим, що згідно з договором від 28.03.2007 року [PERSON] (далі - позичальник) отримала кредит у розмірі 3597,59 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 48,57 грн. Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Заява разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам складає між ним та банком договір, про що свідчить підпис позичальника у заяві. При укладанні договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України, згідно з якою до умов договору, встановлених однією із сторін у формулярах, стандартних формах, приєднується друга сторона шляхом приєднання. Згідно із [PERSON] погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період з 1по 5 число кожною місяця. Позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 368,49 грн., яка складається із заборгованості за договором. При порушенні позичальником зобовязань із погашення кредиту, він сплачує відсотки за користування кредитом в розмірі 11,83% в місяць від суми непогашеної заборгованості за кредитом. Згідно з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка» (Стандарт), позичальник зобовязаний погашати кредит у порядку та строки, вказані в [PERSON] (п.3.2.2.), сплатити відсотки за користування кредитом згідно з заявою (п.п.4.1, 4.2), Умовами та тарифами (п.3.2..3), сплатити Банку винагороду у строки та розмірі згідно з тарифами, заявою та Умовами (п.3.2.4), повністю повернути кредит до дати, зазначеної у заяві. При непогашенні кредиту в указані строки заборгованість вважається простроченою, на неї здійснюється нарахування відсотків згідно з п.4.2 Умов з дня виникнення заборгованості (п.3.2.9). Згідно з п.5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, при порушені позичальником зобовязань, передбачених [PERSON] та п.п.3.2.2., 3.2.3 даних Умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше І грн. за кожний день прострочення. Згідно з п.5.3 Умов при порушені позичальником зобовязань строків платежів більш, ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн.+5% від суми заборгованості. Відповідно до ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може збільшена за домовленістю сторін. Згідно з п. 5.5.Умов термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним Договором встановлюються сторонами тривалістю 5 років. У порушення ст.ст.526,527,530,1054 ЦК України відповідач зобов'язання за договором належним чином не виконав, неналежно сплачував внески на погашення процентів в період з 01.05.2007 року по 13.04.2013 року, пені - з 11.06.2007 року по 13.04.2013 року, комісії - з 08.05.2007р. по 13.04.2013року. 01.10.2009 року здійснено останній платіж в сумі 0,76 гри. в рахунок погашення заборгованості за кредитом. Рішенням загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування позивача з ЗАТ КБ «ПриватБанк" на ПАТ КБ «ПриватБанк", про що 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін. 13.04.2013 року позичальник [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть. За змістом норм ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК України у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обовязок померлої особи (боржника) переходять до іншої особи - її спадкоємців; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов'язанням. Відповідно до ч.2 ст. 1281 ЦК кредитору спадкодавця належить протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. На виконання цих вимог позивачем 01.09.2014 року направлена претензія кредитора до Приморської державної нотаріальної контори, на що 01.10.2014 року отримано відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємцем померлої [PERSON], який звернувся із заявою про прийнятті спадщини, є [PERSON]. За приписами ч.3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 13.10.2014 року до спадкоємця [PERSON] направлено лист-претензію, в якому позивач пред'явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Частиною 1 ст.1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, що відповідає його частці у спадщині. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед Банком за кредитним договором становить 26690,37 грн., яка складається з заборгованості: 11846,89 грн. - за відсотками; 484,76 грн. - з комісії; 14 358,72 грн. - з пені. Просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у сумі 26 690 грн. 37 коп. та судові витрати 266 грн. 90 грн. (а.с.33-35, 41-43). Представник позивача ПАТ КБ "ПриватБанк" у судове засідання не зявився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи; до суду подав клопотання, в якому вказав, що позовні вимоги підтримує повністю, необхідні докази є в матеріалах справи, клопотання та заяви з боку ПАТ КБ "ПриватБанк" відсутні, просив про розгляд справи у його відсутність (а.с.58). Відповідач [PERSON], повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи у судове засідання не зявилася, для участі у справі направила свого представника. У письмових запереченнях відповідач вказала, що проти позову заперечує. Статтею 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора, але в межах вартості прийнятого спадкового майна, що вимоги кредитора спадкоємці зобовязані задовольнити шляхом одноразового платежу, у разі відмови від такого платежу, суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Відповідачці ж як спадкоємцю не передано ніякого майна в натурі. Тому не може бути встановлено меж вартості майна, одержаного у спадщину; і неможливо встановити об'єм задоволення зобовязань спадкодавця перед кредитором шляхом одноразового платежу. Через неотримання спадкоємцем майна у натурі неможливо і звернення стягнення на майно, яке може бути передане спадкоємцям у натурі. Отже, позовні вимоги не відповідають вимогам чинного законодавства. Сума боргу 26690,37 грн. за кредитним договором є сумнівною. Для її перевірки позивачу необхідно надати суду оригінал кредитного договору, надана суду копія не дає можливості повно його дослідити та надати правову оцінку. Першочергово викликає сумнів те, що померлою спадкодавцем 28.03.2007 року було отримано кредит у сумі 3597 грн., який вважається повернутим, а на момент смерті спадкодавця сума заборгованості за відсотками становила вже 11846,89 грн. і 14358,72 грн. заборгованості з пені. З наданого розрахунку не чітко вбачається послідовність отримання та повернення кредитних коштів, нарахування на них різних сум, на яку дату розрахунок закінчується. Отже, від позивача вимагається надання додаткових пояснень, зрозумілого розрахунку суми позову. Щодо суми пені, то сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Не виключено, що відповідачу слід буде застосувати у даній справі позовну давність щодо вимог про стягнення 14358,72 грн. пені. Для обґрунтування позовних вимог позивачу необхідно надати більш конкретний (деталізований) розрахунок суми позову та документи по виконанню кредитного договору (а.с.57). У судовому засідання представник відповідача [PERSON] пояснив, що письмові заперечення [PERSON]А повністю підтримує. Додатково пояснив, що позивачем розрахунок викладений не докладно, не зрозуміло, але надати свій розрахунок, чи зазначити, що неправильно в розрахунку позивача, він не може. 07.09.2015 року він подав письмове клопотання про зменшення суми пені та повністю його підтримав в судовому засіданні; в клопотанні вказав, що згідно із ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Істотне значення в даному випадку мають наступні обставини: борг утворився через неплатежі основного боржника [PERSON], яка після отримання кредиту тяжко хворіла та померла; відповідачка [PERSON] також є хворою за загальним захворюванням, повязаним з вестибулярним апаратом, потребує лікування, що перешкоджає їй влаштуватися на роботу і отримувати постійний дохід, в результаті вона його немає; розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, оскільки позичальник [PERSON] повністю повернула банку суму кредиту, а предявлена сума відсотків нарахована за збільшеною процентною ставкою (не 1%, а 30%), що є штрафною санкцією, а не збитками. По суті сума, яка стягується, є неустойкою. Тому справедливим буде зменшення розміру неустойки. Це зменшить тиск на фінансове становище відповідачки і дозволить більш ефективно виконати вимогу позивача про погашення боргу. Просив зменшити розмір стягнення за кредитним договором з відповідачки пені (а.с.123). 29.09.2015 року представник відповідача, повідомлений в установленому порядку про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи у відсутності сторони відповідача, вказав, що клопотання про зменшення розміру пені вони підтримують (а.с.129). Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що 28.03.2007 року [PERSON] (далі - позичальник) подала ЗАТ КБ «ПриватБанк" [PERSON] позичальника №ZP1RRX41880322 XX4QС3 (а.с.5,105) з проханням надати послуги. В заяві вказано, що банк надає позичальнику строковий кредит у сумі 3\~597,6 грн. на строк 12 місяців (з 28.03.2007 року по 28.03.2008 року включно), з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1,0 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 48,57 грн. та одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 599,60 грн. в обмін на зобовязання позичальника з повернення кредиту, сплатити відсотків, винагороди, комісії в зазначені в [PERSON] та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт») (далі «Умов») строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з «1» по «5» число кожного місяця. Позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 368,49 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами. Для виконання зобовязань банк відкриває позичальнику рахунок 29093058162747 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди та іншим платежам. Позичальник зобовязується повернути суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до Заяви та Умов. Товар та/або інше майно позичальника є предметом застави та відповідно до п. 2.3, 2.4, 2.5 Умов забезпеченням зобов'язань. Інформація та товар (його найменування, вартість, заводський номер) визначені у супроводжувальних документах на товар. Товар належить/буде належати у майбутньому позичальникові на правах власності. Максимальний розмір вимоги, яка забезпечується предметом застави, складає 4421,88 грн. Згідно з п. 4.2 Умов при порушенні позичальником зобовязань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку відсотки за тестуванням кредитом в розмірі 11,83 % в місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом, відсоткова ставка за кредитом може змінюватися в залежності від змін облікової ставки НБУ чи в інших випадках, відповідно до п.3.3 Умов, позичальник доручає Банку, без додаткового узгодження, перерахувати кредитні кошти в день надання кредиту: в сумі 2998 грн., в сумі 599,6 грн. на відповідні поточні рахунки. В заяві вказано, що позичальник ознайомився та згодний з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), які були надані їй у письмовій формі. Своїм підписом вона підтверджує факт про надану їй повну Інформацію про умови кредитування в ПриватБанку. Ця заява разом із Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), Тарифами складає між нею та банком кредитно-заставний договір. Вона підтверджую, що вся надана інформація достовірна. Зобов'язалась про всі зміни повідомляти не пізніше 15 днів від моменту їх виникнення. Вона ознайомлена та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Своїм підписом вона підтверджує факт отримання повної інформації про Акредитування в ПриватБанку, а також його місце знаходження. Вона згодна з тим, що заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Не заперечує проти інформування її про стан її платіжної картки, Банк має право про в будь-який момент збільшити, зменшити чи скасувати кредитний ліміт. Згідно з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка» («Стандарт») ( а.с.6-9) банк зобовязався надати позичальнику кредит шляхом перерахування на рахунок торгівельно-сервісному підприємству; строк повернення, розмір кредиту, цілі, відсотки, винагороди, розмір щомісячного платежу та періоди плати платежів визначені у [PERSON] позичальника, підписанням якої клієнт та банк укладають кредитно-заставний договір; кредит надається в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, сплати відсотків, винагороди в обумовлені в [PERSON] строки; для виконання даного договору банк відкриває позичальнику рахунок для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості за кредитом, відсотками, винагородою та іншим платежам (п.2.1). Позичальник зобовязався погашати кредит у порядку та строки, вказані в [PERSON] (п.3.2.2.), сплатити відсотки за користування кредитом згідно з заявою (п.п.4.1, 4.2), Умов та тарифів (п.3.2.3), сплатити Банку винагороду у строки та розмірі згідно з тарифами, заявою та Умовами (п.3.2.4), повністю повернути кредит до дати, зазначеної у заяві. При непогашенні кредиту в зазначені строки заборгованість вважається простроченою, на неї здійснюється нарахування відсотків згідно з п.4.2 Умов з дня виникнення заборгованості (п.3.2.9). Згідно з п.5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, при порушені позичальником зобовязань, передбачених [PERSON] та п.п.3.2.2, 3.2.3 даних Умов, банк мас право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше І грн. за кожний день прострочення. Згідно з п.5.3 Умов при порушені позичальником зобовязань строків платежів більш, ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн.+5% від суми заборгованості. Згідно з п. 5.5.Умов термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним Договором встановлюються сторонами тривалістю 5 років. Згідно з п.6 Умов датою видачі кредиту є дата укладання договору. У розрахунку №84 від 28.03.2007 року вказано, що [PERSON] від ПП [PERSON] отримала та оплатила холодильник на суму 2800 грн., DVD - плеєр на суму 423 грн., всього на суму 3223 грн. (а.с.107), також по квитанції до прибуткового касового ордера №53 від [PERSON] по договору купівлі-продажу 28.03.2007 року отримано 225 грн. (а.с.108). Згідно з свідоцтвом про смерть 13.04.2013року позичальник [PERSON] померла (а.с.11). Згідно з розрахунком заборгованості за договором №ZP1RRX41880322 від 28.03.2007 року, укладеного між ПриватБанком та [PERSON], станом на 20.11.2014 року заборгованість становить 26690,37 грн., яка складається із заборгованості: 11846,89 грн. - за відсотками; 484,76 грн. - з комісії; 14358,72 грн. - з пені (а.с.4). ПАТ КБ "ПриватБанк" направив запит від 01.09.2014 року до Приморської державної нотаріальної контори про спадкоємців [PERSON]Є (а.с.12-17), а потім і лист-претензію від 13.10.2014 року на імя [PERSON] як спадкоємцю у звязку з наявністю боргу за позичальником [PERSON], яка померла та є спадкодавцем, у сумі 26690,37 грн. по кредитному договору перед ПАТ КБ "ПриватБанк" (а.с.19,20). У відповіді Приморської державної нотаріальної контори від 26.09.2014 року вказано, що на направлену претензію кредитора від 13.04.2013 року спадкоємцю [PERSON] направлено повідомлення, що спадщина після смерті [PERSON] обтяжена боргом кредитора ПАТ КБ "ПриватБанк" (а.с.18). Згідно з розрахунком заборгованості за договором №ZP1RRX41880322 від 28.03.2007 року, укладеним між ПриватБанком та [PERSON], станом на 20.11.2014 року заборгованість становить 26690,37 грн., яка складається з заборгованості: 11846,89 грн. - за відсотками; 484,76 грн. - з комісії; 14358,72 грн. - з пені (а.с.4). Даний розрахунок є детальним, в ньому відображені: дати, на які проведені розрахунки, нарахування та визначення сум заборгованості; кількість днів, які бралися у розрахунках; сальдо (сума) поточної заборгованості; сальдо, на яке заборгованість не нараховується; процентна ставка заборгованості; процентна ставка на прострочену заборгованість за кредитним договором; ставка пені; нарахування процентів; нарахування процентів на прострочену заборгованість; погашені проценти; загальної заборгованості проценти; нарахована сума пені, комісії; комісія отримана, заборгованість за комісією. Розрахунок позивачем підписаний, підпис завірений печаткою. Розрахунок процентів за користуванням здійснений виходячи з розміру процентів 12% на рік. Наприклад, розмір процентів з 06.06.2007 року по 11.06.2007 року (на 11.06.2007 року) за 5 днів складе: 3033,29 грн. (сальдо поточної заборгованості) х 1,0 % (розмір процентів за користуванням кредитом за місяць) : 30дн. (кількість днів у місяці) х5дн. (кількість днів)=5,05 грн. Аналогічно розрахунок процентів здійснений за весь період заборгованості, за який позивач предявляє свої вимоги. Відповідач та його представник не заявляли, що розрахунок здійснений не вірно, не вказували на будь-які помилки, на порушення позивача при нарахуванні процентів за користування кредитними коштами та пені. Будь-яких конкретних зауважень щодо розрахунку вони не висказали, розрахунок не спростували. Відповідач вказав, що в цілому заперечує проти позову. Враховуючи викладене, суд вважає, що маються підстави для взяття даного розрахунку до уваги. У виписці з 28.03.2007 року по 18.06.2015 року з рахунку № 29093058162747 [PERSON] вказані платежі, які були здійснені по рахунку за кредитним договором із зазначенням дати, суми, призначення платежу по дебіту та кредиту (обороту), загальні суми яких склали по 2763, 19 грн. (а.с.36,46). Дана виписка є детальною, з зазначенням за кредитного договору №ZP1RRX41880322 від 28.03.2007 року або номеру карти, з якої здійснений платіж. Вона підписана, стоїть печатка банку. Згідно з довідкою з ЄДРПОУ, свідоцтвом про державну реєстрацію ПАТ КБ ПриватБанк є юридичною особою ( а.с.21,23 оборот). У статуті вказано, що ПАТ КБ ПриватБанк створено і діє згідно з ЗУ Про акціонерні товариства, Про банки і банківську діяльність, Про цінні папери та фондовий ринок та нормативними актами НБУ. ЗАТ КБ ПриватБанк створено відповідно до Установочного договору від 06.07.2000 р. та підставі рішення Установочних зборів акціонерів від 06.07.2000 р. шляхом зміни організаційно правової форми КБ Приватбанк, створеного у 1992 році у формі ТОВ, у ЗАТ КБ ПриватБанк, який є правонаступником прав та обовязків КБ Приватбанк. За рішенням загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року тип Банку з ЗАТ змінено на ПАТ, змінено найменування банку на Публічне акціонерне товариство Комерційний банк ПриватБанк, який є правонаступником всіх прав та зобовязань ЗАТ КБ ПриватБанк(а.с.24). Згідно з Банковською ліцензією №22, виданою Національним Банком України ПАТ КБ ПриватБанк, яке зареєстровано 19.03.1992р. за №92, позивач має право здійснювати банківські операції, визначені ч.1 та п.п.5-11 ч.2 ст.47 ЗУ Про Банки і банківську діяльність (а.с.23). У Приморській державній нотаріальній конторі мається спадкова справа №142/2013 року до майна померлої 13 квітня 2013 року [PERSON] (а.с.63,64), в ній знаходиться заява [PERSON] про прийняття нею спадщини після смерті її матері [PERSON] (а.с.65). Крім того, мається претензія кредитора ПАТ КБ "ПриватБанк" від 30.07.2013 року про стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним 28.03.2007 року з [PERSON] (а.с.66), аналогічна претензія від 09.12.2013 року (а.с.70). У свідоцтві про народження [PERSON], [INFO], вказана матірю [PERSON] (а.с.74). Згідно з свідоцтвом про зміну імені [PERSON], [INFO], змінила імя на [PERSON] (а.с.74,75). У свідоцтві про народження [PERSON], [INFO], вказана матірю [PERSON] (а.с.76). В інформаційній довідці зі Спадкового реєстру вказано, що відкрита спадкова справа після смерті [PERSON] у Приморській державній нотаріальній конторі, дата заведення 13.08.2013 року (а.с.78,79). Рішенням Приморського районного суду від 26.02.2014 року визначено [PERSON] додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері - [PERSON], яка померла 13.04.2013 року, встановивши строк три місяці з дня набрання чинності цього рішення (а.с.80). У актовому записі про смерть від 16.04.2013 року вказано, що [PERSON] померла 13 квітня 2013 року у віці 61 року (а.с.83). Приморської державна нотаріальна контора на звернення ПАТ КБ «ПриватБанк» як кредитора повідомляла 06.12.2013 року,16.01.2014 року, що спадкова справа після смерті [PERSON] заведена, спадкоємці з заявами про прийняття спадщини не зверталися (а.с.84-86). 19.06.2014 року до державного нотаріуса звернувся від імені [PERSON] її представник з заявою про прийняття спадщини (а.с.87-92), про що повідомлений як кредитор ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.94). Також спадкоємиця повідомлена, що спадщина обтяжена боргом (а.с.93). Згідно з державним актом на право приватної власності на землю, виданим [PERSON], їй передана у власність земельна ділянка площею 9,52 га, розташована на території Зеленівської сільської ради, нормативна грошова оцінка її складає 191320 грн., про що маються відомості в Державному кадастровому реєстрі (а.с.95-99). У медичних документах вказані результати обстеження 15.01.2015 року [PERSON]: ознаки моносегментарного дегенеративно-дистрофічного ураження попереково-хрестцового відділу хребця (а.с.124). Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи у межах заявлених вимог та підставі доказів сторін. Представник позивача наполягає на задоволенні позовних вимог, від нього не надійшло клопотань про витребування або долучення до справи інших доказів, він вказав, що необхідні докази в матеріалах справи є. Від сторін не надійшло клопотань про витребування або долучення до справи інших доказів, виклик свідків. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу звязку. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З матеріалів справи витікає, що позичальник [PERSON] подала позивачу [PERSON] про надання банківських послуг, в [PERSON] вказано, що позичальник ознайомився і згоден з Умовами надання банківських послуг та Тарифами банку, виразив згоду, що дана Заява банку з вказаними документами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Заява підписана обома сторонами. У цих документах передбачені усі суттєві умови, які повинні бути узгоджені сторонами при укладанні кредитного договору. Тому суд вважає, що сторонами укладений кредитний договір, в результаті якого у них виникли взаємні права та обовязки. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ч.1 ст.624 ЦК України, якщо за порушення зобовязання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст.525,526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, у даному випадку відповідно до умов договору, а при відсутності таких вказівок відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускається, за винятком випадків, передбачених законом. Судом встановлено, що позичальник [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк", правонаступником якого є позивач ПАТ КБ «ПриватБанк", уклали кредитний договір, позивач зі свого боку виконав у повному обсязі свої зобовязання, передбачені цим договором, надав кредит [PERSON] у сумі 3597,60 грн. на строк 12 місяців (з 28.03.2007 року по 28.03.2008 року включно), з умовами повернення нею кредиту, сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1,0 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 48,57 грн. та одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 599,60 грн. 13.04.2013року позичальник [PERSON] померла. 13.08.2013 року відкрита спадкова справа після її смерті у Приморській державній нотаріальній конторі. ПАТ КБ "ПриватБанк" від 30.07.2013 року та 09.12.2013 року звернувся до Приморської нотаріальної контори з претензією кредитора про стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним 28.03.2007 року з [PERSON], на що отримало відповідь від 06.12.2013 року,16.01.2014 року, що спадкова справа після смерті [PERSON] заведена, спадкоємці з заявами про прийняття спадщини не зверталися. 19.06.2014 року до державного нотаріуса звернувся від імені [PERSON] представник останньої з заявою про прийняття спадщини, про що повідомлений як кредитор ПАТ КБ «ПриватБанк». Також спадкоємиця повідомлена, що спадщина обтяжена боргом. Відповідно до ст.608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Зобов'язання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов'язаним з особою кредитора. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. За змістом норм ст.ст.608,1218,1219 ЦК України у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обовязок померлої особи (боржника) переходять до іншої особи - її спадкоємців; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов'язанням. Відповідно до ч.2 ст.1281 ЦК кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. На виконання цих вимог позивачем 01.09.2014 року направлена претензія кредитора до Приморської державної нотаріальної контори, на що 01.10.2014 року отримано відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємцем померлої [PERSON], яка звернулая із заявою про прийнятті спадщини, є [PERSON]. За приписами ч.3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 13.10.2014 року до спадкоємця [PERSON] направлено лист-претензію, в якому позивач пред'явив свої вимоги, але відповідачем на вимоги ніяких дій не було виконано. Частиною 1 ст.1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Заборгованість позичальника перед Банком за кредитним договором становить 26690,37 грн., яка складається з заборгованості: 11846,89 грн. - за відсотками; 484,76 грн. - з комісії; 14358,72 грн. - з пені. Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п.27 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» положення ч.3 ст.551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з ч.2 ст.625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054,1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через не співмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобовязання). Положення статті 616 ЦК передбачають право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Зазначене стосується цивільно-правової відповідальності боржника, а не сплати ним основного грошового боргу за кредитним договором, що суд на підставі вказаної норми закону змінити не може. Представником відповідача заявлено клопотання про зменшення суми пені на підставі ст.551 ЦК України , мотивуючи тим що борг утворився через неплатежі основного боржника [PERSON], яка після отримання кредиту тяжко хворіла і померла, відповідачка [PERSON] також є хворою за загальним захворюванням, потребує лікування, що перешкоджає їй влаштуватися на роботу і отримувати постійний дохід; розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, оскільки позичальник [PERSON] повністю повернула банку суму кредиту, тому справедливим буде зменшення розміру неустойки, що дозволить відповідачці більш ефективно виконати вимогу позивача про погашення боргу. Наступного дня він теж направив заяву сторони відповідача, в якій він також вказав, що клопотання про зменшення розміру пені вони підтримують. Враховуючи, що відповідачем, який є спадкоємцем позичальника до теперішнього часу не оплачена заборгованість за відсотками за користування кредитом у сумі 11846,89 грн., з комісії у сумі 484,76 грн., з пені у сумі 14358,72 грн., що цим порушені права позивача на своєчасне отримання відсотків за користування кредитом, які є платою (винагородою) за користування грошовими коштами, комісії за користування кредитом; що наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачем не спростовувався і не спростований; суд вважає, що права позивача підлягають поновленню, а позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам за користування кредитом у сумі 11846,89 грн., з комісії у сумі 484,76 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі. Враховуючи, що стороною відповідача у судовому засіданні заявлено клопотання про зменшення суми заборгованості з пені відповідно до ст.551 ЦК України, в обґрунтування наведені відповідні підстави, у тому числі обставини, які мають істотне значення: хвороба та смерть боржника [PERSON], хвороба відповідача [PERSON], потреба в її лікуванні, значне перевищення розміру неустойки розмірів збитків, оскільки позичальник [PERSON] повністю повернула банку суму кредиту, і сума пені значно перевищує суму наданого їй банком кредиту; суд вважає, що справедливим буде зменшення розміру неустойки до суми 4158 грн. 72 коп., тому вимоги позивача про стягнення заборгованості з пені підлягають задоволенню частково у сумі 4158 грн. 72 коп. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню заборгованість у загальній сумі: 11846,89 грн. (по відсоткам за користування кредитом) + 484,76 грн. (з комісії) + 4158 грн. 72 коп. (з пені) = 16 490 грн. 37 коп. В звязку з задоволенням основної вимоги, задоволенню підлягає вимога про стягнення судових витрат з відповідача, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволений частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачем предявлені позовні вимоги по стягненню з відповідача заборгованості за кредитним договором у сумі 26 690 грн. 37 коп., при подачі позову ним оплачено судовий збір у сумі 266 грн. 90 грн.(а.с.1), позовні вимоги підлягають задоволенню частково у сумі 16 490 грн. 37 коп., тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі: 16 490 грн. 37 коп. х1% = 164 грн. 90 коп.

Outcome: partial