Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] посилається в обґрунтування своїх вимог на те, що він являється власником двох земельних ділянок площею 5,32 га. та 3,83 га., розташованих на території Костянтинівської сільської ради Горностаївського району Херсонської області. 17 грудня 2009 року він передав належні йому земельні ділянки в оренду відповідачеві ТОВ „ТД „Україна", про що сторони уклали між собою два договори оренди землі. В цих договорах сторони визначили орендну плату: по земельній ділянці площею 5,32 га. - в розмірі 1829 грн. (2 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки 91449,93 грн.), по земельній ділянці площею 3,83 га. - в розмірі 692,66 грн. (1,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки 46177,58 грн.). Проте, відповідно до Указу Президента України від 02 лютого 2002 року № 92/2002 „Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)" мінімальний розмір орендної плати повинен становити 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. За таких обставин позивач [PERSON] вважає, що розмір орендної плати повинен становити 3 % від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, а саме: по земельній ділянці площею 5,32 га. - 2743,50 грн., по земельній ділянці площею 3,83 га. - 1385,33 грн. За 2013 рік відповідач ТОВ „ТД „Україна" не виплатив позивачеві орендної плати, тому загальна сума заборгованості по орендній платі становить 4128,83 грн. У зв'язку з порушенням договірних зобов'язань позивач застосував неустойку - пеню в розмірі 0,2 % від несплаченої суми за кожний день прострочення, передбачену пунктом 14 договорів оренди землі. Розмір пені за період з 01 січня 2014 року по 19 вересня 2014 року (262 дні) становить: по земельній ділянці площею 5,32 га. - 1437,59 грн., по земельній ділянці площею 3,83 га. - 725,91 грн., всього - 2163,50 грн. На підставі викладеного, позивач [PERSON] просить суд стягнути з відповідача ТОВ „ТД „Україна" заборгованість за договорами оренди земельних ділянок за 2013 рік: по орендній платі - в сумі 4128,83 грн., пеню - в сумі 2163,50 грн., всього - 6293,33 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] підтримали позов. В судовому засіданні представник відповідача ТОВ „ТД „Україна" Жеребний В.С. проти позову заперечив та пояснив, що 17 грудня 2009 року позивач [PERSON] передав відповідачеві ТОВ „ТД „Україна" в оренду дві земельні ділянки площею 5,32 га. та 3,83 га., розташовані на території Костянтинівської сільської ради Горностаївського району Херсонської області, про що сторони уклали між собою два договори оренди землі. За умовами вказаних договорів щорічна загальна сума орендної плати, яку відповідач повинен виплачувати позивачеві, становить 2269,87 грн., з яких: - по земельній ділянці площею 5,32 га. - в розмірі 2 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки з врахуванням коефіцієнту індексу інфляції (91449,93 грн. х 1,059 = 96845,48 грн.) за мінусом 15 % прибуткового податку (290,54 грн.) - в сумі 1646,37 грн., - по земельній ділянці площею 3,83 га. - в розмірі 1,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки з врахуванням коефіцієнту індексу інфляції (46177,58 грн. х 1,059 = 48902,06 грн.) за мінусом 15 % прибуткового податку (110,03 грн.) - в сумі 623,50 грн. 28 лютого 2013 року відповідач ТОВ „ТД „Україна" виплатив позивачеві [PERSON] орендну плату за 2013 рік в сумі 1663 грн., шляхом перерахування коштів на рахунок позивача в ПАТ „Банк Кредит Дніпро" (платіжне доручення № 6024 від 28 лютого 2013 року). Решту орендної плати за 2013 рік в сумі 606,87 грн. відповідач ТОВ „ТД „Україна" виплатило позивачеві лише 22 жовтня 2014 року разом з орендною платою за 2014 рік. Затримка розрахунку сталась не з вини відповідача, а через форс-мажорні обставини: у зв'язку з переведенням активів товариства з міста Севастополя в с.Ольгине Горностаївського району Херсонської області. На даний час відповідач ТОВ „ТД „Україна" не має перед позивачем [PERSON] заборгованості по орендній платі. Просить відмовити в задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення сторін, суд встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. Позивачеві [PERSON] на праві приватної власності належать дві земельні ділянки площею 5,32 га. та 3,83 га., розташовані на території Костянтинівської сільської ради Горностаївського району Херсонської області. Позивач [PERSON] передав належну йому земельну ділянку площею 5,32 га. в оренду відповідачеві ТОВ „ТД „Україна", про що 17 грудня 2009 року сторони уклали між собою договір оренди землі (л/с 7-10). Договір зареєстрований у Горностаївському відділі Держкомзему, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 18 грудня 2012 року за № 652260004000697. Позивач [PERSON] передав належну йому земельну ділянку площею 3,83 га. в оренду відповідачеві ТОВ „ТД „Україна", про що 17 грудня 2009 року сторони уклали між собою договір оренди землі (л/с 12-15). Договір зареєстрований у Горностаївському відділі Держкомзему, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 28 липня 2012 року за № 652260004000278. В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач [PERSON] підписав обидва договори власноручно, добровільно, не під впливом помилки, обману, насильства чи тяжкої обставини. Обставин, через які позивач не мав можливості ознайомитись з усіма умовами договору оренди, не існувало. Згідно ч.1 ст.792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Згідно ч.1 ст.93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Згідно ч.2 ст.792 ЦК України та ч.8 ст.93 ЗК України відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом. Спеціальним Законом, який регулює орендні відносини, є Закон України „Про оренду землі". Згідно ст.13 Закону України „Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Укладаючи 17 грудня 2009 року договори оренди землі сторони домовились про розмір орендної плати, строки та порядок її виплати. Зокрема, відповідно до пункту 9 вказаних договорів орендна плата вноситься орендарем: по земельній ділянці площею 5,32 га. - в розмірі 1829 грн. (2 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки 91449,93 грн.), по земельній ділянці площею 3,83 га. - в розмірі 692,66 грн. (1,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки 46177,58 грн.). Відповідно до пункту 10 вказаних договорів розмір орендної плати підлягає перерахуванню у відповідності до коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки землі на дату виплати орендної плати. При цьому, з листа Державного агентства земельних ресурсів України від 10 січня 2014 року № 12-28-0.22-95/2-14 (л/с 35) вбачається, що коефіцієнт індексації становить: 2009 рік - 1,059, 2010 рік - 1,0, 2011 рік - 1,0, 2012 рік - 1,0, 2013 рік - 1,0. Відповідно до пункту 11 вказаних договорів орендна плата сплачується на протязі року до 31 грудня поточного року. В суму орендної плати входить сума земельного та сума прибуткового податку, що повинна сплачуватися громадянином-орендодавцем. За умовами договорів орендар перебирає обов'язок орендодавця щодо внесення із суми орендної плати земельного податку та прибуткового податку з громадян коштів до Державного бюджету України. Таким чином, відповідач ТОВ „ТД „Україна" зобов'язаний щорічно виплачувати позивачеві [PERSON] орендну плату в загальній сумі 2269,87 грн., в тому числі: - по земельній ділянці площею 5,32 га. - в сумі 1646,37 грн., із розрахунку: 2 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки з врахуванням коефіцієнту індексу інфляції (91449,93 грн. х 1,059 = 96845,48 грн.) за мінусом 15 % прибуткового податку (290,54 грн.), - по земельній ділянці площею 3,83 га. - в сумі 623,50 грн., із розрахунку: в розмірі 1,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки з врахуванням коефіцієнту індексу інфляції (46177,58 грн. х 1,059 = 48902,06 грн.) за мінусом 15 % прибуткового податку (110,03 грн.). Згідно ст.21 Закону України „Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Суд критично оцінює доводи позивача [PERSON] та його представника [PERSON] про те, що розмір орендної плати за вказаними договорами повинен становити 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Так, статтею 1 Указу Президента України „Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)" від 02 лютого 2002 року № 92/2002 (із змінами, внесеними Указом Президента України „Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)" від 19 серпня 2008 року № 725/2008) визнано одним із пріоритетних завдань пореформеного розвитку аграрного сектора економіки забезпечення підвищення рівня соціального захисту сільського населення, зокрема, шляхом запровадження плати за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних часток (паїв) у розмірі не менше 3 відсотка визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки. Разом з тим, вказаний Указ Президента України носить рекомендаційний характер щодо розміру орендної плати при укладенні договорів оренди землі та не передбачає автоматичного збільшення розміру орендної плати для уже укладених договорів. Згідно ч.2 ст.23 Закону України „Про оренду землі" орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін. В судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони не вносили жодних змін до договорів оренди землі, укладених 17 грудня 2009 року. З наданих суду документів та пояснень сторін вбачається, що відповідач ТОВ „ТД „Україна" протягом часу дії вказаних договорів виплачував позивачеві [PERSON] орендну плату: - за 2010 рік - в сумі 2269 грн. (14.12.2010 року, 21.12.2010 року - л/с 43, 44); - за 2011 рік - в сумі 2469 грн. (19.03.2012 року - л/с 45); - за 2012 рік - в сумі 2450 грн. (23.01.2013 року - л/с 46); - за 2013 рік - в сумі 2269,87 грн., в тому числі: 28.02.2013 року - в сумі 1663 грн. (л/с 47, 48), 22.10.2014 року - в сумі 606,87 грн. (л/с 42, 33 - одночасно з виплатою орендної плати за 2014 рік). Суд критично оцінює пояснення позивача [PERSON] про те, що 28 лютого 2013 року він отримав орендну плату в сумі 1663 грн. як доплату за орендну плату за попередні роки. Так, позивач не надав суду жодних доказів на підтвердження цих пояснень, а представник відповідача ТОВ „ТД „Україна" Жеребний В.С. заперечив проти них, надавши суду оборотну відомість з розрахункового рахунку товариства (л/с 47) та платіжне доручення № 6024 від 28 лютого 2013 року (л/с 47, 48) про перерахування [PERSON] орендної плати за 2013 рік в сумі 1663 грн. Суд критично оцінює пояснення представника відповідача ТОВ „ТД „Україна" Жеребного В.С. про те, що орендну плату за 2013 рік в сумі 606,87 грн. товариство виплатило позивачеві [PERSON] лише 22 жовтня 2014 року через наявність форс-мажорних обставин. Так, представник відповідача не надав суду жодних доказів на підтвердження цих пояснень, а позивач заперечив проти них. За таких обставин суд робить висновок, що відповідач ТОВ „ТД „Україна" виконав свої зобов'язання перед позивачем [PERSON], так як повністю виплатив останньому орендну плату за 2013 рік в сумі 2269,87 грн. Разом з тим, в судому засіданні знайшов своє підтвердження той факт, що відповідач ТОВ „ТД „Україна" виплатив позивачеві [PERSON] орендну плату за 2013 рік несвоєчасно: сума 606,87 грн. була виплачена лише 22 жовтня 2014 року. Відповідно до пункту 14 вказаних договорів у разі невнесення орендної плати без поважної причини у строки, визначені цими договорами, справляється пеня у розмірі 0,2 % від несплаченої суми за кожний день прострочення. Згідно ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Отже, у зв'язку з несвоєчасною виплатою відповідачем ТОВ „ТД „Україна" позивачеві [PERSON] орендної плати за 2013 рік розмір пені становить 356,84 грн., із розрахунку: невиплачена сума 606,87 грн. х розмір пені 0,2 % х строк затримки розрахунку 294 дня (з 01 січня 2014 року по 21 жовтня 2014 року включно). Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення позову. Суд вважає можливим стягнути з відповідача ТОВ „ТД „Україна" на користь позивача [PERSON] пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань за договорами оренди землі в сумі 356,84 грн. Разом з тим, суд вважає, що наявність правових підстав для стягнення заборгованості по орендній платі за 2013 рік в сумі 4128,83 грн. та пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договорами оренди землі в сумі 1806,66 грн. позивач [PERSON] не довів, чим не виконав вимоги ст.ст.10, 60 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. За таких обставин суд вважає, що позов у цій частині задоволенню не підлягає через необґрунтованість. Згідно ст.88 ЦПК України суд вважає можливим стягнути з відповідача ТОВ „ТД „Україна" на користь позивача [PERSON] витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial