Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

3 грудня 2013 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що 20 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством ВТБ Банк, перейменованим в Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Механіка» був укладений кредитний договір №29/08В. Загальна сума боргу позичальника ТОВ «Механіка» перед позивачем внаслідок неналежного виконання зобов'язань за цим кредитним договором станом на 15.11.2013 року становить 20039614,41 гривень. Крім того, 20 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством ВТБ Банк, перейменованим в Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Механіка» був укладений ще один кредитний договір №30/08МВ, загальна сума заборгованості за яким станом на 15.11.2013 року складає 9665 590,01 гривень. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаними кредитними договорами між позивачем та відповідачем [PERSON] 20 серпня 2008 року був укладений іпотечний договір третьої черги № 29 - 30/08МВ-І від 20.08.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 3801, відповідно до умов якого відповідач надав в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: комплекс будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У порушення умов кредитних договорів, Товариство з обмеженою відповідальністю «Механіка» та відповідач [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконали, що стало причиною звернення позивача до суду з вказаним позовом (а.с.2-7). В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, вказуючи на те, що сума заборгованості вже була стягнута з позичальника ТОВ «Механіка», а тому звернення стягнення на предмет іпотеки буде подвійним стягненням, з огляду на що, у позові просила відмовити. Представник третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Механіка» в судове засіданні не з'явився. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимог підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 20 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством ВТБ Банк, перейменованим в Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Механіка» був укладений кредитний договір № 29/08В (а.с.36-37). Відповідно до п. 1.1. предметом кредитного договору є надання позивачем позичальнику грошових коштів (кредиту) у вигляді відкличної невідновлювальної кредитної лінії в сумі 2588339 доларів США із строком користування кредитною лінією (кредитними грошовими коштами) - по 19.08.2010 року. Згідно з Договором № 4 про внесення змін до Кредитного договору від 13.05.2010 року строк кредитування продовжено до 19.08.2011 року. Згідно з Договором № 7 про внесення змін до Кредитного договору від 30.08.2011 року вид кредитної лінії змінено на мультивалютну невідновлювальну кредитну лінію, строк користування кредитною лінією продовжено по 17.08.2012 року. Згідно з Договором № 12 про внесення змін до Кредитного договору від 15.08.2012 року ліміт кредитування встановлено в сумі 2 473 339 доларів США, строк користування кредитною лінією продовжено по 13.08.2013 року та встановлено графік повернення кредиту (п. 1.1.2. Кредитного договору) (а.с.38-89). Позивач належним чином виконав свій обов'язок по Кредитному договору щодо надання грошових коштів (кредиту), що підтверджується меморіальним валютним ордером № ТК.72959.1 від 22.08.2008 року (а.с.90), а сам факт отримання цієї суми кредиту сторонами не заперечувався. Однак, позичальник ТОВ «Механіка», користуючись грошовими коштами в межах кредитної лінії, свої зобов'язання за Кредитним договором належним чином не виконує, зокрема, не виконує зобов'язання по поверненню кредиту в строк та не сплачує плату за користування кредитом. Станом на 15.11.2013 року заборгованість позичальника перед позивачем внаслідок неналежного виконання зобов'язань за кредитним договором від 20 серпня 2008 року № 29/08В становить 20 039 614,41 гривень, яка складається з суми основного боргу у розмірі 2335839 доларів США, що за офіційним курсом долара США до гривні станом на 15.11.2013 року становить 18 670 361,13 гривень, заборгованості по відсоткам за користування кредитом за період з 14.08.2013р. по 15.11.2013р. у розмірі 90537,12 доларів США, що за офіційним курсом долара США до гривні станом на 15.11.2013 року становить 723663,20 гривень, пені за порушення строків повернення кредиту за період з 01.08.2013р. по 15.11.2013р. у розмірі 634257,37 гривень, пені за порушення строків сплати відсотків за користування кредитом за період з 01.08.2013р. по 15.11.2013 р. у розмірі 11332,71 гривень, що підтверджується відповідними розрахунками (а.с.13-20). Крім того, 20 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством ВТБ Банк,перейменованим в Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Механіка» був укладений ще один кредитний договір № 30/08МВ (а.с.91-93). Відповідно до п. 1.1. предметом цього кредитного договору є надання Позивачем Позичальнику грошових коштів (кредиту) у вигляді відкличної мультивалютної відновлювальної кредитної лінії в сумі 2571600 доларів США із строком користування кредитною лінією (кредитними грошовими коштами) - по 19.08.2010 року. Згідно з Додатковою угодою №1 до Кредитного договору від 24.12.2008 року вид кредитної лінії змінено на відкличну мультивалютну невідновлювальну, загальний ліміт кредитування встановлено в сумі 750000 доларів США та 3000000 гривень. Згідно з Договором № 4 про внесення змін до Кредитного договору від 13.05.2010 року строк кредитування продовжено до 19.08.2011 року. Згідно з Договором №7 про внесення змін до Кредитного договору від 30.08.2011 року строк користування кредитною лінією продовжено по 17.08.2012 року. Згідно з Договором №11 про внесення змін до Кредитного договору від 15.08.2012 року строк користування кредитною лінією продовжено по 13.08.2013 року (а.с.94-144). Позивач належним чином виконав свій обов'язок по Кредитному договору щодо надання грошових коштів (кредиту), що підтверджується меморіальними ордерами №ТИ.73112.1 від 26.08.2008 року, №ТР.73112.1 від 28.08.2008 року, №ТР,.73466.1 від 08.09.2008 року, №Тг.73466.1 від 09.09.2008 року, № ТР.73112.1 від 30.09.208 року (а.с.145-149). Натомість позичальник, користуючись грошовими коштами в межах кредитної лінії, свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, зокрема, не виконує зобов'язання по поверненню кредиту в строк та не сплачує плату за користування кредитом. Станом на 15.11.2013 року заборгованість позичальника перед позивачем внаслідок неналежного виконання зобов'язань за кредитним договором від 20 серпня 2008 року № 30/08МВ становить 9665590,01 гривень, яка складається із суми основного боргу у розмірі 750000 доларів США, що за офіційним курсом долара США до гривні станом на 15.11.2013 року становить 5994750,00 гривень та із суми основного боргу (суми кредиту в гривні) 2968502,36 гривень, заборгованості по відсоткам за користування кредитом (кредитною лінією) за період з 14.08.2013 року по 15.11.2013 року від 20.08.2008р. у розмірі 29070,00 доларів США, що за офіційним курсом долара США до гривні станом на 15.11.2013 року становить 232356,51 гривень та в розмірі 161999,03 гривень, пені за порушення строків повернення кредиту за період з 14.08.2013 року по 15.11.2013 року у розмірі 302939,60 гривень, пені за порушення строків сплати відсотків за користування кредитом за період з 01.08.2013 року по 15.11.2013 року у розмірі 5042,51 гривень (а.с.21-35). З метою забезпечення виконання в повному обсязі зобов'язань по кредитним договорами від 20.08.2008 року № 29/08В та № 30/08МВ, у тому числі щодо повернення кредитів, сплати процентів за користування кредитами, комісій, пені, штрафних санкцій, збитків та будь-яких інших платежів, 20 серпня 2008 року між позивачем та відповідачем був укладений Іпотечний договір третьої черги № 29-30/08МВ-І, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за № в реєстрі 3801, згідно якого відповідач передав в іпотеку банку комплекс будівель, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпропетровськ, вулиця Курсантська, будинок 1ж, який був зареєстрований у Державному реєстрі іпотек та Державному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (а.с.150-166). В силу ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 509 ЦК України передбачає, що зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у т.ч. сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою. Одним із видів неустойки є пеня, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього майна. Положення ч.2 ст. 590 ЦК України встановлюють момент, коли заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави, а саме, коли не буде виконано забезпечене зобов'язання у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Частина 2 статті 589 ЦК України передбачає, що за рахунок якого, заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Кореспондуючі положення містять статті 19, 20 Закону України «Про заставу», стаття 7 Закону України «Про іпотеку» та пункт 1.1. Іпотечного договору. 25 вересня 2013 року позивач направив відповідачеві письмові вимоги про виконання порушеного зобов'язання за Кредитним договором № 29/08В від 20.08.2008р. (вимога № 2358/500-2 від 25.09.2013 р.) та за Кредитним договором № 30/08МВ від 20.08.2008р. (вимога № 2368/500-2 від 25.09.2013р.) у строк не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цих вимог (а.с.167-170), однак вони були залишені відповідачем поза увагою. Обираючи такий спосіб забезпечення виконання прострочених зобов'язань відповідача, як звернення стягнення на предмет іпотеки, є правом позивача, яке передбачено зокрема укладеним з відповідачем кредитним договором, договором іпотеки та Законом України «Про іпотеку». У відповідності до ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця. За змістом п. 5 укладенного між сторонами договору іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у відповідності до розділу 5 Закону України «Про іпотеку» на підставі рішення суду. Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Зміст ст. 41 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону. Відповідно до п. 37 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням статті 124 Конституції України. Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту цивільних прав, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб визначений п. 5 договору іпотеки - є обґрунтованими, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у обраний позивачем спосіб. При цьому суд, при ухвалені рішення, враховує положення п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", відповідно до яких, резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як ст. 39 Закону України "Про іпотеку", а так і положенням п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК України. Доводи представника відповідача про відсутність підстав для задоволення позову з причин наявності вже рішення суду про стягнення заборгованості з позичальника ТОВ «Механіка», суд вважає необґрунтованими, оскільки у пункті 9 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", звертається увага на те, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. Аналізуючи зміст вказаних вище норм права та розглядаючи позов в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, у відповідності до вимог ст. 11 ЦПК України, оцінюючи їх в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved