Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Новоайдарського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 07.07.2000 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]. З червня 2015 року позивачка та відповідач проживають окремо, неповнолітні діти постійно проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей не надає. На підставі вищенаведеного, позивач просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 33 % від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду. Позивач - [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву, про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 224 ч. 1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що з 07.07.2000 року позивачка перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.6). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.7, а.с.4). На теперішній час позивачка та відповідач проживають окремо, неповнолітні діти постійно проживають разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей не надає. Відповідач по справі - [PERSON], є батьком [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с.7, а.с.4), в яких вказані відомості про батька, тобто [PERSON] Неповнолітні [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір'ю - [PERSON] та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою, виданою виконкомом Петропавлівської селищної ради Станично - Луганського району, № 945 від 16.05.2017 року (а.с. 8). Відповідач є працездатною особою. Відомості про матеріальне становище відповідача, наявності у нього інших дітей, непрацездатних членів сім`ї у суду відсутні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей не надає. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. При ухиленні батьків від обов`язку утримувати своїх неповнолітніх дітей кошти на їх утримання стягуються у судовому порядку. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України по рішенню суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу (заробітку) або в твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сім`ї, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.7 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2017 рік", прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років з розрахунку на місяць з "01" січня 2017 року становить 1689 гривеньгрн., тому, з урахуванням приписів ст. 180 СК України, суд вважає, що обов`язок по утриманню дітей є рівним, як батька, так і матері. Статтею 182 ч. 2 СК України в редакції Закону № 2901-IV від 22.09.2005 встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи матеріальне становище позивача, потреби неповнолітніх дітей позивача та відповідача у матеріальному забезпеченні, які позивач одноособово забезпечити не має змоги, суд вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 33% частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня подачі позову до суду. На думку суду, такий розмір утримання є обгрунтованим, відповідатиме вимогам виваженості і справедливості, оскільки, відповідно до приписів ст. 180 СК України, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору при подачі позову, він стягується з відповідача в дохід держави. Відповідно до ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що сплату судового збору необхідно покласти на відповідача у розмірі, встановленому законом. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст. ст. 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved