Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

Позивачка звернувся в суд із позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання їхніх синів, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі по 900 грв. щомісячно, до досягнення ними повноліття. Посилається на те, що діти знаходяться на його утриманні та вихованні. Вони проживають у будинку його батьків, які допомагають йому утримувати дітей. Відповідачка, як і він зобовязана утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Вона проживає у Одеській області, із дітьми не спілкується. Відповідачка у судовому засіданні позов не визнала. Пояснила, що не згідна із тим, що діти проживають у позивача і має намір подати до суду заяву про визначення місця проживання дітей з нею. Представник відповідачки [PERSON] просив у задоволенні позову відмовити, так як поки не визначено місце проживання дітей стягнення аліментів із позивачки буде незаконним. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] є матірю [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які перебувають на утриманні позивача. Це стверджено свідоцтвами про народження дітей, довідками Лопухівської сільської ради та актом обстеження матеріально-побутових умов, з якого вбачається, що позивач разом з дітьми проживає у будинку батька. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Статтею 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" звернуто увагу суддів на те, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин 5 - 7 ст. 181 СК. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено Законі "Про виконавче провадження", а також у статтях 194 - 197, 274 СК. Зважаючи на вказані вимоги закону аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі визначальним при визначенні способу стягнення аліментів є те чи платник аліментів має постійний, стабільний заробіток (дохід) чи навпаки такий його дохід є нерегулярним, мінливим, частина такого виплачується в натурі, тощо. Як вбачається із матеріалів справи та сторонами не оспорюється, що відповідачка на час розгляду справи офіційно не працює та постійного (сталого) доходу не має. При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивача, який сам виховує малолітніх синів, відсутність у відповідачки інших аліментних зобов'язань та відсутність істотних причин, які б перешкоджали їй працювати та заробляти кошти. З приписів статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" убачається, що з 1 січня 2019 року установлено прожитковий мінімум на дітей віком\~до 6-ти\~років у\~розмірі 1626 гривень. Середня заробітна плата по Україні станом на січень 2019 р. становила 9223грв., а по Одеській області 8296 грв. Тому суд вважає, що відповідачка, як молода та працездатна особа, у змозі заробити суму, яка дасть їй можливість сплачувати на утримання своїх синів по 900 гривень у місяць. У відповідності ст. 141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідачку. За таких обставин,

Outcome: approved