Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

У травні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 24619,68 грн. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 02.09.2011 року [PERSON] отримала у ЗАТ КБ «ПриватБанк» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 7000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ЗАТ КБ "ПриватБанк" відкрив [PERSON] картковий рахунок, випустив та надав платіжну картку, а також здійснював її обслуговування. [PERSON] зобовязалася у строки здійснювати погашення заборгованості, проте через неналежне виконання умов договору виникла заборгованість на вказану суму, яку позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 20.07.2016р. замінено неналежного відповідача [PERSON] на належного [PERSON] Представник позивача в судове засідання не зявився, проте надав суду письмове клопотання в якому просив розглянути справу без його участі, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач в попередньому судовому засіданні, позов не визнала, попросила суд відкласти розгляд справи для зібрання та надання суду доказів на підтвердження того, що кредит нею сплачено та заборгованості не має. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст.ст.525, 526, 527, 530, 625 ЦК України одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається; зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України; боржник зобовязаний виконати свій обовязок; якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Статтею 1049 частиною 1 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти, що передбачено ст.1054 ч.1 ЦК України. Судом встановлено, що 02.09.2011 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено кредитний договір у виді анкети заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанк, згідно якого ПАТ КБ "ПриватБанк" відкрив [PERSON] картковий рахунок і випустив платіжну картку з встановленим кредитним лімітом, а також здійснював її обслуговування, а [PERSON] зобовязалася сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом і у строки здійснювати погашення заборгованості. Крім цього, [PERSON] ознайомлено із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, які разом із підписаною заявою позичальника складають договір про надання банківських послуг. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем [PERSON] не надано суду жодних підтверджуючих документів про те, що борг за кредитом б/н від 02.09.2011р. погашено повністю, але надано суду кредитну карту № 5584242500406328, яка зі слів відповідача є саме тою картою і строк її дії закінчився ще в 2014р., що унеможливлює здійснення операцій по ній в 2015р. Судом перевірено дану інформацію, шляхом надання запиту до ПАТ КБ «Приватбанк». З інформації наданої ПАТ КБ «Приватбанк» на запит суду, вбачається, що кредитна карта № 5584242500406328 не належить до вищевказаного кредитного договору та немає відношення до справи, оскільки видавалась, як корпоративна карта, відкрита на імя ФОП [PERSON], як для юридичної особи. Крім того, судом встановлено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був підписаний кредитний договір № б/н від 02.09.2011 р., за яким було надано кредитну карту: № 5577212712385213 від 02.09.2011р. до 05/15, під час оформлення даного кредиту та отримання вищезазначеної картки [PERSON] пройшла первинну ідентифікацію банку, шляхом оформлення одного з можливих стартових продуктів з використанням та заповненням єдиної анкети заяви. Всі наступні банківські продукти за цим договором оформлялись за спрощеною формою без оформлення документів та додаткових договорів. Наступними кредитними картами, наданими за договором від 02.09.2016р. [PERSON] є: № 4149437105317521 від 26.10.2011р. до 09/14, № 5457092026936454 від 17.02.2012 до 02/14, на підтвердження цих відомостей банком надано фото [PERSON] У звязку із викладеним перевіривши та обєктивно зясувавши всі обставини справи судом встановлено, що [PERSON] не виконала умови кредитного договору № б/н від 02.09.2011р та станом на 29.02.2016 року має заборгованість на загальну суму 24619,68 грн., яка складається із заборгованості: за кредитом 3785,00 грн., за відсотками 16420,97 грн., 2765,15 заборгованість за пенею та комісією, штраф 500,00 грн. (фіксована частина), штраф 1148,56 грн. (процентна складова), що підтверджується наданим ПАТ КБ "ПриватБанк" розрахунком. Таким чином, зваживши у сукупності надані позивачем та відповідачем докази по справі, суд приходить до висновку, що [PERSON] не виконує взятих на себе зобовязань за договором, а тому позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором і судові витрати по справі.

Outcome: approved