Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, просив стягнути з відповідача на його користь кошти в розмірі 89 819,17 грн., з яких 10 000,00 грн. моральна шкода та 79 819,17 грн. матеріальна шкода, а також судові витрати у вигляді судового збору та витрат на правову допомогу. Позов мотивує тим, що внаслідок ДТП, яка сталась 09.02.2015 року з вини [PERSON] , працівника ТзОВ «Лідеравтотранс», який керував транспортним засобом вказаного підприємства, позивачу була заподіяна матеріальна шкода у вигляді пошкодження належного йому автомобіля марки «Опель Вектра» д.н.з. [NUMBER] . Загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження становить 129819,71 грн. Частина заподіяної шкоди в розмірі 50 000,00 грн. підлягає відшкодуванню позивачу Приватним акціонерним товариством «Українська транспортна страхова компанія» у зв`язку з укладенням між сторонами угоди про погодження суми страхового відшкодування та інших витрат від 03.05.2019 року, як страховиком в якого на момент вчинення ДТП була застрахована відповідальність водія [PERSON] . У зв`язку з тим, що сума належного позивачу до стягнення страхового відшкодування неповністю покрита ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», то позивач вважає, що різниця в розмірі 79 819,17 грн. підлягає до стягнення з відповідача ТзОВ «Лідеравтотранс», як роботодавця особи, з вини якого позивачу було спричинено шкоду. А тому позивач в порядку ст.ст.1172,1194 ЦК України звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача, як роботодавця особи, з вини якого було заподіяно позивачу шкоду, різниці належної позивачу до виплати страхового відшкодування. А також просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн., яка, на думку позивача, полягає в тому, що внаслідок пошкодження його т\\з Опель Вектра» д.н.з. [NUMBER] він зазнав душевних страждань, порушився нормальний ритм його життя, тривалий час він мав пригнічений емоційний стан, оскільки був вимушений самотужки шукати кошти для проведення відновлення т\\з. А тому звернувся до суду з позовом, який просить задоволити. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, передбачених в позові. Щодо поданих представником відповідача заперечень вважає такі голослівними, а представлені докази недостовірними, що спростовуються іншими доказами. Зокрема, листом Регіонального сервісного центру МВС України у Львівській області вих.. №31/13 М37/Аз від 13.02.2019 року вбачається, що відповідно до Єдиного державного реєстру МВС на транспортний засіб «Mercedes-Benz 208 D», д.н.з. [NUMBER] , зареєстрований 23.08.2013 року було видано тимчасовий реєстраційний талон по дорученню на ТзОВ «ЛІДЕРАВТОТРАН». Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів №АІ/5960914 укладеного між ТОВ «Лідеравтотранс» та ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" з якого вбачається, що страхувальником т\\з «Mercedes-Benz 208 D», д.н.з. [NUMBER] є ТОВ «Лідеравтотранс» і він фактично управляв транспортним засобом. Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 04.03.2015 року у справі № 462\\1298\\15-п, з якої вбачається, що гр. [PERSON] працював водієм в ТОВ «Лідеравтотранс» і на момент ДТГІ керував транспортним засобом «Mercedes-Benz 208 D», д.н.з. [NUMBER] . Про зазначене вказано і в поясненнях [PERSON] при складенні матеріалів про адміністративне правопорушення. Повідомленням (Страхувальника - ТОВ «Лідеравтотранс») про обставини події за участю т\\з забезпеченого полісом обов`язкового страхування цивільної відповідальності власника наземного т\\з Дорожній лист № 178/9.02.2015 року на автобус «Mercedes-Benz 208 D», д.н.з. [NUMBER] по маршруту № 142 Львів - Пустомити (через Басівку), виданий ТОВ «Лідеравтотранс» водію [PERSON] Фото з містя ДТП, де міститься т\\з «Mercedes-Benz 208 D», д.н.з. [NUMBER] по маршруту № 142 Львів - Пустомити (через Басівку). Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб 23.02.2019 року - підприємців та громадських формувань, де вказано вид діяльності Пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення . Покликання щодо неоформлення трудових відносин із [PERSON] представник позивача вважає порушенням трудового законодавства зі сторони відповідача (т.1, а.с.198-218). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Крім того, 08.09.2017 року подав заперечення проти позову, які в редакції ЦПК України після набрання чинності змінами від 03.10.2017 року вважаються відзивом на позов. Просив в задоволенні позову відмовити з підстав його необґрунтованості та безпідставності, так як позивачем жодним чином не доведено, що громадянин [PERSON] перебував у трудових відносинах з підприємством та ДТП вчинив під час виконання трудових обов`язків. При цьому як на підставу мотивованості заперечень покликався на довідку №91 від 01.08.2017 року, видану директором ТзОВ «Лідеравтотранс» про те, що [PERSON] не перебував у трудових відносинах з підприємством, не працював на посаді водія чи будь-яких інших посадах, із ним не укладався трудовий договір, в тому числі на випробувальний термін. А також довідку №92 від 01.08.2017 року, видану директором ТзОВ «Лідеравтотранс» про те, що автомобіль марки «Mercedes-Benz 208 D», д.н.з. [NUMBER] на ТзОВ «Лідеравтотранс» не використовувався, в тому числі 09 лютого 2015 року (т.1, а.с.91-94). Третя особа у судове засідання з розгляду даної справи не з`явився, хоча про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Про поважність причин неявки суду не повідомляв, заяв про розгляд справи у його відсутність не подавав. Його неявка у відповідності до вимог ч.1 ст.223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. Ухвалою судді від 01.06.2018 року справу прийнято до свого провадження із призначенням справи до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 12.09.2019 року провадження у справі за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», Товариства з обмеженою відповідальністю «Лідеравтотранс», третьої особи: [PERSON] про відшкодування збитків заподіяних ДТП та стягнення моральної шкоди, в частині вимог до відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» - закрито. Заслухавши пояснення учасників процесу, оглянувши матеріали справи та додані до неї письмові документи, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.265 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задоволити частково виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.02.2015 року у селі Басівка Пустомитівського району Львівської області, відбулось ДТП, за участі транспортного засобу марки Опель Вектра» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу марки «Mercedes-Benz 208 D», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] Постановою Залізничного районного суду м.Львова від 04.03.2015 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (т.1,а.с.9), а саме спричинення вищезазначеного ДТП, яке проявилось в тому, що під час зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечно, не дав дорогу транспортному засобу, що рухався по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом марки Опель Вектра» д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок ДТП транспортному засобу марки Опель Вектра» д.н.з. [NUMBER] , що належить позивачу [PERSON] , було спричинено технічні ушкодження. Згідно висновку № 57 експертного автотоварознавчого дослідження від 08.03.2015 року (т.1 а.с.12-21), складеного експертом ТОВ Фірма «Експертиза», вартість відновлювального ремонту автомобіля «Опель Вектра» д.н.з. [NUMBER] з урахування коефіцієнту фізичного зносу внаслідок його пошкодження у ДТП, з врахуванням цих пошкоджень, що виявлені на момент огляду 04.03.2015 року, в цінах станом на час проведення дослідження, без врахування ПДВ становить 55 732,94 грн. А тому з урахуванням наведеного суд вважає, що позивач має право на відшкодування шкоди саме в розмірі 55 732,94 грн., а не 129819,71 грн., як зазначає у позовній заяві. В процесі розгляду справи судом встановлено, що частина заподіяної шкоди в розмірі 50 000,00 грн. підлягає відшкодуванню позивачу Приватним акціонерним товариством «Українська транспортна страхова компанія» у зв`язку з укладенням між сторонами угоди про погодження суми страхового відшкодування та інших витрат від 03.05.2019 року, як страховиком в якого на момент вчинення ДТП була застрахована відповідальність водія [PERSON] . У зв`язку із вказаною обставиною провадження по справі в частині вимог до страхової компанії було закрито. Таким чином, невідшкодована частина матеріальної шкоди, заподіяної [PERSON] , на сьогоднішній день становить 5 732,94 грн. (55 732,94 грн. - 50 000,00 грн.). Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як вбачається зі змісту постанови Залізничного районного суду м.Львова від 04.03.2015 року на момент ДТП [PERSON] перебував у трудових відносинах із ТзОВ «Лідеравтотранс» та у зв`язку з цим керував транспортним засобом марки «Mercedes-Benz 208 D», д.н.з. [NUMBER] , який теж належить ТзОВ «Лідеравтотранс». Крім того, факт перебування [PERSON] у трудових відносинах із ТзОВ «Лідеравтотранс» та належність останньому транспортного засобу марки «Mercedes-Benz 208 D», д.н.з. [NUMBER] підтверджується і представленими стороною позивача доказами. Зокрема, листом Регіонального сервісного центру МВС України у Львівській області вих.. №31/13 М37/Аз від 13.02.2019 року вбачається, що відповідно до Єдиного державного реєстру МВС на транспортний засіб «Mercedes-Benz 208 D», д.н.з. [NUMBER] , зареєстрований 23.08.2013 року було видано тимчасовий реєстраційний талон по дорученню на ТзОВ «ЛІДЕРАВТОТРАН». Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів №АІ/5960914 укладеного між ТОВ «Лідеравтотранс» та ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" з якого вбачається, що страхувальником т\\з «Mercedes-Benz 208 D», д.н.з. [NUMBER] є ТОВ «Лідеравтотранс» і він фактично управляв транспортним засобом. Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 04.03.2015 року у справі № 462\\1298\\15-п, з якої вбачається, що гр. [PERSON] працював водієм в ТОВ «Лідеравтотранс» і на момент ДТГІ керував транспортним засобом «Mercedes-Benz 208 D», д.н.з. [NUMBER] . Про зазначене вказано і в поясненнях [PERSON] при складенні матеріалів про адміністративне правопорушення. Повідомленням (Страхувальника - ТОВ «Лідеравтотранс») про обставини події за участю т\\з забезпеченого полісом обов`язкового страхування цивільної відповідальності власника наземного т\\з Дорожній лист № 178/9.02.2015 року на автобус «Mercedes-Benz 208 D», д.н.з. [NUMBER] по маршруту № 142 Львів - Пустомити (через Басівку), виданий ТОВ «Лідеравтотранс» водію [PERSON] Фото з містя ДТП, де міститься т\\з «Mercedes-Benz 208 D», д.н.з. [NUMBER] по маршруту № 142 Львів - Пустомити (через Басівку). Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб 23.02.2019 року - підприємців та громадських формувань, де вказано вид діяльності Пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення (т.1, а.с.198-218). Транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, а відтак на підставі ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було заподіяно шкоду, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Частина 1 ст. 1172 ЦК України визначає, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до п. п. 4, 5 Постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1993 року за № 6, з подальшими змінами та доповненнями, не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки з зв`язку з трудовими відносинами з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор тощо). Така особа може бути притягнена до відповідальності лише самим володільцем джерела підвищеної небезпеки в регресному порядку, враховуючи характер відносин, які між ними склалися. Під час розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди за ст. 1172 ЦК України суди повинні мати на увазі, що крім загальних підстав, передбачених ст. 1166 ЦК України, відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяно шкоду, перебуває у трудових відносинах із цією організацією, і шкоду було заподіяно нею у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків незалежно від того, яким саме працівником цієї організації (постійним, сезонним, тимчасовим, за трудовим договором чи на інших умовах) вона була. Фізична чи юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану її працівником при виконанні трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) чи цивільно-правового договору, має право зворотної вимоги (регресу) до такого працівника - фактичного завдавана шкоди - у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина першастатті 1191 ЦК). З огляду на вказані положення законодавства саме на відповідача ТзОВ «Лідеравтотранс» покладається обов`язок відшкодувати потерпілій стороні, позивачу по справі, різницю шкоди заподіяної належним відповідачу автомобілем та з вини його працівника. Крім того, у відповідності до ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням. З врахуванням вищенаведеного та зважаючи на те, що з вини третьої особи [PERSON] , який перебував з відповідачем в трудових відносинах, що є володільцем джерела підвищеної небезпеки, сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було заподіяно матеріальної шкоди позивачу, частина якої відшкодована страховою компанією. А відтак не відшкодована частина матеріальної шкоди в розмірі 5 732,94 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відмовляючи в задоволенні вимоги про відшкодування моральної шкоди суд виходив з наступного. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Стаття 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" від 31.03.1995 р. №4, позивачем має бути доведено в чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. З урахуванням обставин справи суд вважає, що позивачем не доведено факту спричинення йому моральної шкоди саме з вини відповідча та не доведено в чому така шкода полягала та з яких міркувань він виходив визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. У відповідності до положень ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне вирішити питання про розподіл судових витрат. Так як в задоволенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди відмовлено, то судові витрати у вигляді 640,00 грн. судового збору покладаються на позивача. Так як позовна вимога про відшкодування матеріальної шкоди задоволена на 7,18% (5 732,94 грн.*100%/79 819,17 грн.), то з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 54,44 грн. судового збору (758,19грн.*7,18%/100%), а також 1068,94 грн. витрат на правову допомогу (14 887,75 грн.*7,18%/100%).

Outcome: partial