Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

19.12.2016 року позивач в особі ПАТ КБ "ПравексБанк" звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на його користь з відповідача [PERSON] (ІПН [NUMBER]) суму заборгованості за кредитним договором № 12006-198/05Р від 14.09.2005 року у розмірі 17\~500,88 доларів США, з яких 14326,00 доларів США заборгованість за кредитом, 3174088 доларів США заборгованість за процентами. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 14 вересня 2005 року між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником усіх прав та обов'язків якого є ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» та фізичною особою [PERSON] було укладено Кредитний договір № 12006-198/05Р, за умовами якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 22300,00 доларів США для споживчих цілей. Відповідне зобов'язання було виконано позивачем в повному обсязі. Додатковою угодою до кредитного договору №12006-198/05Р від 14 вересня 2005 року, укладеною між банком та позичальником 25 жовтня 2005 року, договір №12006-198/05Р від 14.09.2005 року було викладено в новій редакції. Пунктом 1.2. Кредитного договору встановлено, що кредит надається позичальникові строком з 14 вересня 2005 року до 14 вересня 2017 року зі сплатою 12 % річних. Пунктом 4.1. Кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом рівними частинами в сумі 155 доларів США щомісяця, до 10-го числа наступного місяця. Відсотки за користування кредитом відповідно до пункту 4.2. Кредитного договору підлягають сплаті позичальником щомісяця (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) у строк до 10-го числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також у момент припинення дії Кредитного договору, зазначеного в пункті 1.2. Кредитного договору. Проте, станом на 17 липня 2015 року відповідачем неналежним чином виконуються зобов'язання за Кредитним договором щодо сплати щомісячних внесків за кредитом та процентів за користування кредитом, внаслідок чого утворилась заборгованість у загальному розмірі 17500,88 доларів США. У зв'язку з тим, що відповідач в добровільному порядку не виконує зобов'язання за договором, не погашає заборгованість, що утворилася, позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду. Уповноважений представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності, на судове засідання не з'явилася, подала письмове клопотання, в якому ПАТ КБ "ПравексБанк" підтримує позовні вимоги, просить позов задовольнити, справу розглядати у відсутність представника. В разі неявки на судове засідання відповідача, не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причину неявки не повідомив, про день та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, що підтверджується поштовою рекомендованою кореспонденцією, яку долучено до матеріалів справи. Доказів, що підтверджують поважність причини неявки, не представив. Представника, який би діяв від його імені, до суду не направив. Заяви про перенесення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутністю, не надав. Оскільки з причини неявки відповідача неодноразово відкладалися судові засідання, суд вважає, що підстави для відкладення розгляду справи у відповідності до вимог ст. 191 ЦПК України, відсутні та продовжує розгляд справи за відсутністю відповідача. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст. 169, ст. ст. 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та докази, надані в обґрунтування позову, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з вимогами частини третьої статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України. Судовим розглядом справи встановлено, що 14 вересня 2005 року між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником усіх прав та обов'язків якого є ПАТКБ «ПРАВЕКС-БАНК» та фізичною особою [PERSON] було укладено Кредитний договір № 12006-198/05Р, за умовами якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 22300,00 доларів США для споживчих цілей. Пунктом 1.2. Кредитного договору встановлено, що кредит надається позичальникові строком з 14 вересня 2005 року до 14 вересня 2017 року зі сплатою 12 % річних. Пунктом 4.1. Кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом рівними частинами в сумі 155 доларів США щомісяця, до 10-го числа наступного місяця. Відсотки за користування кредитом відповідно до пункту 4.2. Кредитного договору підлягають сплаті позичальником щомісяця (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) у строк до 10-го числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також у момент припинення дії Кредитного договору, зазначеного в пункті 1.2. Кредитного договору. Проте, станом на 17 липня 2015 року відповідачем неналежним чином виконуються зобов'язання за Кредитним договором щодо сплати щомісячних внесків за кредитом та процентів за користування кредитом, внаслідок чого утворилась заборгованість у загальному розмірі 17500,88 доларів США, з яких 14326,00 доларів США заборгованість за кредитом, 3174088 доларів США заборгованість за процентами. Відповідно до вимог п.12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30 березня 2012 року N 5, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання повинно виконуватись належним чином, згідно умов договору та вимог цивільного законодавства. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 527 ЦК України, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до вимог ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). З вимог ст. 543 ЦК України вбачається, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно з положеннями ст. 553 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. З вимог ч.ч.1,2 ст. 554 ЦК України вбачається, що, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Вимогами ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк встановлений договором або законом. Згідно з положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, та на вимогу кредитора зобовязаний сплатити останньому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а якщо за порушення зобовязання встановлена неустойка (штраф, пеня), то вона підлягає стягненню з боржника в повному розмірі, незалежно від стягнення збитків, передбачених ст.624 ЦК України. Відповідно до вимог ст.. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суду не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення від відповідальності за порушення зобовязання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення умов договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно з положеннями ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. З вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України вбачається, що, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, судом встановлено наявність у банку ліцензії на здійснення операцій з валютними, як це передбачено ст..ст. 192, 533 ЦК України та ст.. 5 Декрету КМУ від 19.02.1993 року №15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", на підтвердження чого позивачем надано копії ліцензій, які долучено до матеріалів справи. Враховуючи вищевикладене, відповідачем [PERSON] не було виконано зобов'язань за договором кредиту, заборгованість не погашено у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що з відповідача, необхідно стягнути на користь позивача заборгованість у сумі 17500,88 доларів США в перерахунку на національну валюту станом на 19.12.2016 року , за умови вартості одного долару США за курсом НБУ 26,33 грн. становить 460830,28 грн. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розмірі задоволених позовних вимог. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, виходячи з приписів ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача також має бути стягнута сума судового збору у розмірі 6028,48 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved