Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по орендній платі та вартості орендованого майна, просив суд стягнути з [PERSON] (Ідентифікаційний код [NUMBER] , який проживає та зареєстрований [ADDRESS] ) на користь Фізична особа підприємець [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] ) 120000 грн. - вартість орендованого майна «риштування будівельні ЛСПШ-ФП-2000-40», 84000 грн. - орендну плату за період з 17 січня 2018 рок по 31 грудня 2018 року, 84000 грн. - орендну плату за період з 01 січня 2019 року по 01 листопада 2019 року; штраф 84000 грн. - за несвоєчасність повернення риштування; пеня 84000 грн. - за порушення умов укладеного договору щодо своєчасного проведення орендної плати, що разом становить 456000 грн. А також стягнути з [PERSON] на мою користь Фізична особа підприємець [PERSON] судові витрати, які складаються витрат зі сплати судового збору 4560 грн та витрат на правову допомогу 8000 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 17 січня 2018 року між ним ФОП [PERSON] та [PERSON] укладено договір оренди б/н за умовами якого, позивач передав в тимчасове користування [PERSON] «риштування будівельні ЛСПШ-ФП-2000-40», площею 240 м2, вартістю 120000 грн. на строк до 31 грудня 2018 року (пункт 6 Договору). Зі сплатою орендної плати 288 грн. за один день, в місяць обумовлена плата 8400 грн. Згідно акту приймання-передачі від 17 січня 2018 року позивач передав, а [PERSON] прийняв в оплатне тимчасове користування «риштування будівельні ЛСПШ-ФП-2000-40». Після закінчення строку дії договору, [PERSON] предмет оренди не повернув. Також не здійснив оренду плату за увесь час користування в сумі 84000 грн. У січні 2019року позивач звернувся до відповідача із вимогою повернення предмета оренди, оскільки мав укладати договір на передачу «риштування будівельні ЛСПШ-ФП-2000-40» в оренду іншій особі. Згідно листа від 12 січня 2019 року, відповідач [PERSON] визнав факт не повернення предмету оренди «риштування будівельні ЛСПШ-ФП-2000-40» та зобов`язався їх повернути позивачеві до 11 березня 2019 року. Проте, відповідач так і не повернув риштування будівельні, посилаючись на те, що йому їх не повертають з об`єкту будівництва ПАТ «ЦГОК». Проте, умовами укладеного договору орендатору забороняється передавати риштування в суборенду третім особам. 07 травня 2019 року, позивач вдруге звернувся із вимогою (претензією) до [PERSON] про сплату заборгованості з орендної плати в сумі 84000 грн. по укладеному договору від 17 січня 2018 року та вимогою повернення орендованого майна. Відповідачем претензії отримано, про що міститься його особистий підпис, проте станом на даний час умови договору не виконано, орендоване майно не повернуто, орендна плата не сплачена. Позивач не має можливості користуватися власним майном, використовувати його на власний розум, здавати в оренду, чим йому спричинено збитки у вигляді не отриманого доходу. Та збитки від втрати власного майна в сумі 120000 грн. Згідно п.2.7 Договору після закінчення терміну оренди Орендар зобов`язується самотужки і за свій рахунок очистити від сміття й залишків матеріалів та повернути риштування і розвантажити на склад Орендодавця у термін, не пізніше 15.00 год. Наступного дня після закінчення терміну оренди, (тобто 31 грудня 2018 року п.6.1). Відповідно до ст.785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, якому вона була одержана. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Як передбачено умовами укладеного між сторонами договору п.4.3.8, якого передбачено у разі неповернення риштувань або комплектуючих до риштувань після закінчення строку оренди, орендатору продовжується нараховуватися орендна плата за користування риштуванням до дня повернення комплектуючих або риштування орендодавцю. З урахуванням строку не повернення риштування станом на час звернення до суду з позовом становить повних 10 місяців, тому позивач просить стягнення з відповідача 84000 гри., на підставі положення п.4.3.8 Договору за неповернення орендованого майна вартість оренди за 10 міс. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Що стосується відповідальності [PERSON] за порушення виконання договірних правовідносин, то умовами укладеного договору п.4.3.6 передбачено, що у разі несвоєчасного розрахунку по даному договору орендар зобов`язаний повернути риштування, сплатити орендодавцю штраф у розмірі 100% орендної плати зазначеної в п.3.1.1 даного договору та сплатити орендодавцю пеню у розмірі 20% від загальної вартості орендної плати за кожний день прострочки. Штраф за порушення виконання умов даного договору в частині несвоєчасного повернення риштування становить 100% орендної плати, що складає 84000 грн., позивач як штраф просить стягнути з відповідача. Крім того, просить за порушення виконання договірних заповзань стягнути з відповідача пеню, передбачену п.4.3.6 у розмірі 20% від 84000 грн., період прострочки з 01 січня 2019 року по 01 листопада 2019 року становить 304 дні, що в грошовому виразі становить 84000:100%х20%х304=5107200грн. Зважаючи на значний розмір пені, за порушення відповідачем договірних правовідносин, в частині своєчасного проведення орендної плати позивач вважаю за можливе з урахуванням звичаїв ділового обороту зменшити розмір пені з 5107200грн. до 84000грн. суми боргу орендної плати, яку просить суд стягнути з відповідача. Оскільки відповідач повідомив, що він не може повернути «риштування будівельні ЛСПШ-ФП-2000-40» об`єкт оренди, тому позивач просить суд, стягнути з відповідача їх вартість, обумовлену в договорі та акті приймання-передачі та специфікації ціни на майно від 17 січня 2018 року, яке узгоджена сторонами договору в сумі 120000 грн. Ухвалою суду від 26.11.2019 року за заявою позивача забезпечено позов , шляхом заборони [PERSON] [INFO] , відчуджувати належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: 1\\6 частку квартири [ADDRESS] . Ухвалою суду від 09.12.2019 року провадження по справі відкрито та призначення справу до розгляду у спрощеному позовному провадженні, з викликом учасників справи. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив їх задовольнити, надав пояснення відповідно позову. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково і зазначив, що 17.01.2018 р між ФОП [PERSON] та ним [PERSON] було укладнено договір оренди б/н , згідно пункту 3.2 цього договору оплата вноситься однорозово за весь термін оренди у строк протягом трьох банківских днів з моменту підписання данного Договору, а саме 19.01.2018 року. Перебіг позовной давності починається від дня, коли особа дізналась або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. В даному випадку цією датою є 19.01.18 року, так відповідач не вніс вказану оплату і порушив умови договору і Позивач знав про це. Просив суд відмовити у задоволенні частини позовних вимог стосовно стягнення з [PERSON] штрафів та пені, застосувавши строки позовної давності в один рік згідно ст 258 ч 2 ЦК України. Також просив суд врахувати, що він не виконав свої зобов`язання за договором в зв`язку с форс мажорними обставинами які від його не залежали, так як риштування знаходяться на підприємстві ПРАТ "ЦГЗК", яке є об`ектом режимного характеру, він неоднарозово звертався до ПРАТ "ЦГЗК" з вимогою повернення риштувань, але його звернення залишались без уваги. Доступу на територію ПРАТ "ЦГЗК" відповідач не має і вивезти самостійно риштування він не можу. На даний час риштування змонтовані, але де вони знаходяться відповідачеві не відомо. Таким чином, суд, заслухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 759 ЦК України за договором найма (оренди) наймодавець передає наймачеві у користування за плату на певний строк. Відповідно до ч.І ст.763 ЦК України договір найма ( оренди) укладається на строк, встановлений договором. Як зазначено у ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора забов`язаний сплатити суму боргу за весь час прострочення. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що 17 січня 2018 року між ним ФОП [PERSON] та [PERSON] укладено договір оренди б/н за умовами якого, позивач передав в тимчасове користування [PERSON] «риштування будівельні ЛСПШ-ФП-2000-40», площею 240 м2, вартістю 120000 грн. на строк до 31 грудня 2018 року (пункт 6 Договору). Зі сплатою орендної плати 288 грн. за один день, в місяць обумовлена плата 8400 грн. Згідно акту приймання-передачі від 17 січня 2018 року позивач передав, а [PERSON] прийняв в оплатне тимчасове користування «риштування будівельні ЛСПШ-ФП-2000-40». Згідно п.2.7 Договору після закінчення терміну оренди Орендар зобов`язується самотужки і за свій рахунок очистити від сміття й залишків матеріалів та повернути риштування і розвантажити на склад Орендодавця у термін, не пізніше 15.00 год. Наступного дня після закінчення терміну оренди, (тобто 31 грудня 2018 року п.6.1). Після закінчення строку дії договору, [PERSON] предмет оренди не повернув. Також не здійснив оренду плату за увесь час користування в сумі 84000 грн. У січні 2019 року позивач звернувся до відповідача із вимогою повернення предмета оренди, оскільки мав укладати договір на передачу «риштування будівельні ЛСПШ- ФП-2000-40» в оренду іншій особі. Згідно листа від 12 січня 2019 року, відповідач [PERSON] визнав факт не повернення предмету оренди «риштування будівельні ЛСПШ-ФП-2000-40» та зобов`язався їх повернути позивачеві до 11 березня 2019 року. Відповідач так і не повернув риштування будівельні, посилаючись на те, що йому їх не повертають з об`єкту будівництва ПАТ «ЦГОК». Проте, умовами укладеного договору орендатору забороняється передавати риштування в суборенду третім особам. 07 травня 2019 року, позивач вдруге звернувся із вимогою (претензією) до [PERSON] про сплату заборгованості з орендної плати в сумі 84000 грн. по укладеному договору від 17 січня 2018 року та вимогою повернення орендованого майна. Відповідачем претензії отримано, про що міститься його особистий підпис, проте станом на даний час умови договору не виконано, орендоване майно не повернуто, орендна плата не сплачена. Позивач не має можливості користуватися власним майном, використовувати його на власний розум, здавати в оренду, чим йому спричинено збитки у вигляді не отриманого доходу. Та збитки від втрати власного майна в сумі 120000 грн. Як передбачено умовами укладеного між сторонами договору п.4.3.8, якого передбачено у разі неповернення риштувань або комплектуючих до риштувань після закінчення строку оренди, орендатору продовжується нараховуватися орендна плата за користування риштуванням до дня повернення комплектуючих або риштування орендодавцю. З урахуванням строку не повернення риштування станом на час звернення до суду з позовом становить повних 10 місяців, на підставі положення п.4.3.8 Договору за неповернення орендованого майна вартість оренди за 10 міс відповідач має сплатити позивачеві 84000 грн. - орендну плату за період з 17 січня 2018 рок по 31 грудня 2018 року, 84000 грн. - орендну плату за період з 01 січня 2019 року по 01 листопада 2019 року. Разом з тим, позивач повідомив в суді та в письмових поясненнях , що він не може повернути «риштування будівельні ЛСПШ-ФП-2000-40» об`єкт оренди, позивачеві , а тому суд вважає вартість майна обумовлену в договорі та акті приймання-передачі та специфікації ціни на майно від 17 січня 2018 року, яка узгоджена сторонами договору в сумі 120000 грн. необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. Що стосується, вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача штрафу в розмірі 84 000 грн. та пені 84000 грн. , суд вважає необхідним застосувати строк позовної дасності , відповідно ст. 258 ч 2 ЦК України та відмовити в задоволенні цієї частини позовних вимог, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи про своє порушене право позивач дізнався 19.01.2018 року , а з позовом звернувся лише 20.11.2019 року. Згідно пункту 3.2 договору б/н укладеного 17 січня 2018 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] оплата вноситься однорозово за весь термін оренди у строк протягом трьох банківских днів з моменту підписання данного Договору, а саме 19.01.2018 року. Ст. 261 ЦК Украйни визначає що перебіг позовной давності починається від дня, коли особа дізналась або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідач 19.01.2018 року не вніс вказану оплату і порушив умови договору і позивач знав про це. Згідно ст 258 ч 2 ЦК України позовна давність в один рік застосовуваеться , зокрема, до вимог; 1) про стягнення неустойки (штрафу,пені). Відповідно до ст.141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, понесені позивачем судові витрати стягуються з відповідача на його користь в розмірі пропорційному задоволеної частини позов, а саме в розмірі 2880 грн.. Що стосується, стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 8000 грн. , суд задовольняє частково, так як підтверджені доказами лише витрати на правову допомогу в розмірі 4500 грн., інших витрат позивач не підтвердив, а отже підлягають стягненню лише витрати на правову допомогу в розмірі 4500 грн. (а.с. 11-13). На підставі викладеного,

Outcome: partial