Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

Директор ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» Вишневська А.І. звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] законних представників малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , треті особи - Первомайська міська рада Харківської області, служба у справах дітей виконавчого комітету Первомайської міської ради Харківської області про визнання дій протиправними та скасування рішення про реєстрацію місця проживання. Позов мотивовано тим, що 10.04.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений Договір про надання споживчого кредиту та заставу майна № 11139853000, за умовами якого [PERSON] було надано кредит в іноземній валюті у сумі 23 400 доларів США з відсотковою ставкою 13 % річних, в забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним договором був укладений Договір іпотеки від 10.04.20007 посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Олійник Л.М., зареєстрований в реєстрі за № 1890, за умовами якого в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 10.04.2002 на вищевказану квартиру було накладено заборону (реєстраційний номер обтяження 4780232). 12.12.2011 між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» був укладений договір факторингу №1 та Договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Саєнко Е.В., реєстровий № 5207-5208, згідно яких право вимоги за вищевказаним кредитним договором та договором іпотеки перейшло до позивача. Згідно довідки про склад сім`ї, на момент укладення договору у квартирі розташованій за адресою: [ADDRESS] , були зареєстровані [PERSON] , 1952 року народження та [PERSON] , 1983 року народження. Згідно відомостей щодо зареєстрованих осіб №01-32/1571 від 26.04.2021 у вищевказаній квартирі окрім [PERSON] , 1952 року народження та [PERSON] , 1983 року народження, також з 10.04.2002 року зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , тобто після укладення договору іпотеки. Відповідно до п. 2.4.7 Договору Іпотеки від 10.04.2007 [PERSON] , зобов`язався не надавати дозвіл на реєстрацію в предметі іпотеки фізичних та юридичних осіб без згоди іпотеко держателя. Ні АКІБ «УкрСиббанк» ані ТОВ «Кей-Колект» не надавали згоди на реєстрацію будь кого в іпотечному майні. Отже, [PERSON] порушив умови Договору Іпотеки від 10.04.2007 подаючи заяви на реєстрацію місця проживання двох осіб у нерухомому майні, яке є предметом іпотеки, оскільки реєстрація місця проживання особи в квартирі тісно пов`язана з правом на володіння та користування такою квартирою, яке було обмежено договором іпотеки. В зв`язку з даними обставинами позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Просить суд визнати протиправними дії [PERSON] при поданні заяви на реєстрацію місця проживання [PERSON] , 2010 року народження та [PERSON] , 2011 року народження у нерухомому майні, яке є предметом іпотеки, відновити становище яке існувало до порушення. Скасувати реєстрацію місця проживання [PERSON] , 2010 року народження та [PERSON] , 2011 року народження, яке є предметом іпотеки, а саме квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , стягнути витрати по сплаті судового збору. 22 червня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 15 липня 2021 року. 15 липня 2021 року відкладено підготовче засідання на 02 серпня 2021 року у зв`язку з надходженням клопотання представника позивача. 02 серпня 2021 року відкладено розгляд справи на 21 вересня 2021 року у зв`язку з відсутністю електроенергії. 21 вересня 2021 року відкладено підготовче засідання на 11 жовтня 2021 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді в нарадчій кімнаті. 11 жовтня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 28 жовтня 2021 року. Представник позивача в судове засідання надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, просив суд задовольнити в повному обсязі. в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та у відповіді на відзив. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позову заперечує, надав відзив на позовну заяву в якому заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі та заяву в якій просив суд застосувати строки позовної давності та відмовити позивачу в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяви про розгляд справи без її участі, відзиву не надала. Представники третіх осіб у судове засідання не прибули, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: 10 квітня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу майна № 11139853000, згідно якого банк зобов`язався кредит в сумі 23400,00 доларів США, а позичальник зобов`язався повернути банку кредит, сплатити проценти, комісії визначені договором, строк кредитування 84 місяця, не пізніше 10 квітня 2014 року. У забезпечення виконання грошового зобов`язання позичальник за даним договором передав в заставу, а банк прийняв майно: транспортний засіб, марки Mercedes Benz та житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). 10 квітня 2007 року приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Олійник Л.М. посвідчила договір іпотеки між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] , предметом якого є трикімнатна ізольована квартира розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). 12.12.2011 між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» був укладений договір факторингу №1 та Договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Саєнко Е.В., реєстровий № 5207-5208, згідно яких право вимоги за вищевказаним кредитним договором та договором іпотеки перейшло до позивача (а.с.17-23). Згідно довідки про склад сім`ї № 983 від 05.04.2007 у квартирі розташованій за адресою: [ADDRESS] , були зареєстровані [PERSON] , 1952 року народження та [PERSON] , 1983 року народження (а.с.6). Згідно відомостей щодо зареєстрованих осіб №01-32/1571 від 26.04.2021 у вищевказаній квартирі окрім [PERSON] , 1952 року народження та [PERSON] , 1983 року народження, зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно зі статтею 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець обмежується в розпорядженні предметом іпотеки, однак має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. При цьому ЦК України, як і спеціальний Закон України «Про іпотеку», не містять норм, які б обмежували право членів сім`ї власника житла на користування жилим приміщенням у разі передання його в іпотеку. Стаття 47 Конституції України гарантує кожному право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно із частиною першою статті 317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності на нерухоме майно набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За приписами частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною першою статті 405 ЦК України визначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно з частиною четверною статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. Частиною першою статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні зобов`язано батьків або інші законних представників зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає (ч. 4 ст. 29 ЦК Украї-ни). Відповідно до статті 18 вказаного Закону Держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Статтею 144 СК України на батьків покладено обов`язок невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч.1 ст. 160 цього ж Кодексу місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Частиною 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зобов`язано батьків або інші законних представників зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 11 ЗУ "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р, N9 789-Х11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість, вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Згідно зі статтею 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець обмежується в розпорядженні предметом іпотеки, однак має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. ЦК України, як і спеціальний Закон України «Про іпотеку», не містить норм, які б зменшували або обмежували право членів сім`ї власника житла на користування жилим приміщенням у разі передання його в іпотеку. Відповідні правові позиціі викладені у постановах Верховного Суду № 234/6602/16-ц від 16.10.2019, № 569/15332/17 від 28.01.2019, № 161/7351/19 від 03.01.2021. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, на момент укладення оспорюваного договору іпотеки неповнолітні [PERSON] , 2010 року народження та [PERSON] , 201 року народження , набули право користування житлом як члени сім`ї власника відповідно до статті 405 ЦК України, статті 18 Закону України «Про охорону дитинства», статті 9 ЗУ "Про іпотеку" та зберігають це право протягом часу перебування його в іпотеці, і на час вирішення справи цього права не позбавлені. Положення п. 2.4.6 Договору іпотеки не відповідає вимогам вказаних законів, зокрема, спеціальній нормі ст. 9 ЗУ "Про іпотеку". Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. А відтак, положення вказаного пункту 2.4.7 Договору іпотеки від 10.04.2007 жодних правових наслідків, окрім нікчемності, не породжує. За таких обставин, позовна заява задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed