Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «Полімінерал» про стягнення заборгованості по заробітній платі. В підтвердження позовних вимог посилається на те, що з 20.07.1967 року вона перебувала у трудових відносинах з ПАТ СГХП "Полімінерал" і була звільнена з роботи 06.11.2013 року згідно наказу № 114к від 06.11.2013 року за власним бажанням, згідно до п. 3 ст. 38 КЗпП України. В день звільнення зі нею не було проведено розрахунку, так як це передбачено діючим законодавством України про працю, однак довідкою № 4, виданою 13.01.2014 р. бухгалтерією ПАТ СГХП "Полімінерал" її повідомлено про розмір нарахованих сум, а заборгована заробітна плата та остаточний розрахунок зі нею був проведений 28.11.2013 року. Вважає, що у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні порушено її трудові права, а оскільки в позасудовому порядку не вбачається за можливе вирішити даний спір, вона змушена звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. В судовому засіданні позивачка - [PERSON], позовні вимоги частково змінила, просить стягнути з відповідача 448,05 гривень заборгованості, оскільки період затримки розрахунку при звільненні становить 15 робочих днів. Представник відповідача в судові засідання двічі не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце слухання справи, шляхом направлення судових повісток рекомендованим з повідомленням листом. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступних міркувань. Статтями 47, 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану ним суму. Отже, закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов'язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок - виплатити всі суми, що йому належать. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У відповідності до п.1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, на підставі вимог ст. 88 ЦПК України суму судових витрат у сумі 243,60 грн. слід стягнути з відповідача в користь держави. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved