Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

[PERSON] звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що він є власником земельної ділянки, площею 3,757 га, розташованої на території Калинівської сільської ради Іванівського району Одеській області, яку за договором оренди, укладеному між ним та відповідачем у 2006 році, надав останньому у користування строком на 5 років. У 2011 року він повідомив директора СФГ "Гечанове" про свій намір припинити дію цього договору та повернути землю, але той відмовив в цьому та засіяв її. Під час особистого звернення у 2013 році до відповідача з вимогою повернути земельну ділянку він отримав від нього договір оренди земельної ділянки від 20 серпня 2010 року на строк 5 років, але, при цьому, не бажав укладати новий договір з СФГ "Гечанове", оскільки мав намір передати в оренду земельну ділянку іншій фірмі на більш вигідних умовах. Іванівська районна державна адміністрація за його зверненням з приводу розірвання договору повідомила, що згідно п.4 укладеного договору оренди землі розірвання його можливе лише за взаємною згодою, а у разі недосягнення цієї згоди - за рішенням суду. У зв'язку з цим, просить визнати договір оренди земельної ділянки від 20 серпня 2010 року недійсним, зобов'язати відповідача повернути земельну ділянку з незаконного володіння і користування та стягнути з нього витрати за проведення експертизи в сумі 1600 грн., упущену вигоду - 10000 грн., моральну шкоду - 10000 грн. та витрати на юридичну консультацію - 4000 грн., проте, неодноразове змінюючи свої вимоги, остаточно просить задовольнити всі вимоги позову, крім стягнення витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги. Представник відповідача позов не визнав повністю і, обгрунтовуючи свої заперечення проти нього, послався на його безпідставність. Залучений до участі у справі представник третьої особи з вимогами позову також не погодився і пояснив, що вони є необґрунтованими та й такими, що задоволені бути не можуть з тих підстав, що між сторонами, згідно договору оренди земельної ділянки від, існують зобов'язання щодо оренди землі, які належним чином зареєстровані у встановленому законом порядку. Заслухавши осіб, які беруть участь у справі та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Згідно ст.ст.125, 126 ЗК України право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права та посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону. Статтею 409 ЦК України передбачається, що власник земельної ділянки зобов'язаний не перешкоджати землекористувачеві у здійсненні його прав. Встановлено, що 20 серпня 2010 року між сторонами був укладений договір оренди земельної ділянки, згідно якого відповідач прийняв у платне володіння і користування строком на 5 років з моменту його реєстрації земельну ділянку, площею 3,757 га, належну позивачеві на праві приватної власності та розташовану на території Калинівської сільської ради Іванівського району Одеській області (а.с.7,10). Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. За правилами ст.27 Закону України "Про оренду землі" відповідачеві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Пунктом 4 вищевказаного договору оренди землі регламентоно, що розірвання договору оренди землі може мати місце за взаємною згодою сторін та за умовою письмового попередження зацікавленої сторони не пізніше ніж за 12 місяців. Проте, вимоги позивача про визнання укладеного договору оренди землі недійсним є необґрунтованими та безпідставними, оскільки у відповідності до положень ст.126 ЗК України укладений між сторонами вищевказаний договір оренди земельної ділянки належним чином зареєстрований у відділі Держземагентства в Іванівському районі Одеської області, про що у розділі 6 зазначеного договору вчинено відповідний запис (а.с.11). Крім того, суд не приймає до уваги посилання представника позивача про те, що між його довірителем та відповідачем не укладався договір оренди землі, оскільки це спростовується його особистими поясненнями у судовому засіданні з приводу того, що позивач дійсно на протязі тривалого часу регулярно отримував від відповідача орендну плату за користування землею. Крім того, представник третьої особи також зазначив, що між сторонами існують договірні зобов'язання, які у встановленому законом порядку зареєстровані та є укладеними з моменту такої реєстрації. Відповідно до вимог ст.ст.59,60 ЦПК України суд не бере до уваги доказі, які одержані з порушенням порядку, встановленому законом; кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України цього Кодексу. Проте, я к убачається з доданого до позову висновку експерта №237-П від 14 листопада 2013 року, за заявою громадянки [PERSON] від 11 листопада 2013 року була проведена технічна експертиза договору оренди земельної ділянки від 20 серпня 2010 року. з висновку якого видно, що даний договір має підчистки та замальовування рідиною жовтого кольору рукописного тексту (а.с.19). Однак слід нагадати, що висновок експерта буде доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду відповідним судово-експертними установами. Крім того, відповідно до вимог процесуального закону обставини справи, які повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Таким чином, особа набуває права і несе обов'язки експерта після оголошення (вручення) їй ухвали про призначення експертизи та попередження про відповідальність. Лише за цих умов висновок експерта набуває доказової сили Тому доданий до позову вказаний висновок експерта суд вважає недопустимим, оскільки отриманий з порушення належного порядку проведення такої процесуальної дії. Більш того, з дослідженого у судовому засіданні іншого оригіналу договору оренди земельної ділянки від 20 серпня 2010 року, який зберігається у третій особі, яких-небудь порушень порядку його реєстрації не виявлено. Приймаючи до уваги твердження представника позивача щодо отримання його довірителем орендної плати з 2006 по 2014 роки за користування земельною ділянкою від відповідача свідчить лише про те, що між сторонами дійсно існували та існують на даний час правовідносини, пов'язані з орендою вищевказаної земельної ділянки. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про безпідставність і недоведеність інших вимог позову.

Outcome: dismissed