Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що малолітній [PERSON], [INFO] в даний час знаходиться на навчанні в Ушомирській загальноосвітній школі-інтернаті та перебуває на повному державному утриманні, а малолітня [PERSON], [INFO] знаходиться в Коростенському соціально-психологічному реабілітаційному центрі для дітей "Віри,Надії,Любові". Матір дітей, [PERSON], відповідач у справі, офіційно ніде не працює, доходів для проживання і утримання дітей не має, власний будинок у с.Краснопіль у занедбалому стані, проживає у найманому житлі в с.Купище, яке не придатне для проживання. Тривалий час не займається вихованням дітей, не цікавиться їх життям та здоров`ям, з дітьми не спілкується, матеріальної допомоги на їх утримання не надає, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. Просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітніх: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], стягнути з відповідача аліменти на їх утримання в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позові, просив їх задовольнити. Відповідач позов визнала. Свідок [PERSON] пояснила, що малолітня [PERSON] знаходиться в Коростенському соціально-психологічному реабілітаційному центрі для дітей "Віри,Надії,Любові". Прийшовши до центру вона була дуже брудна, педагогічно занедбана, мали місце приступи агресії, тому дитині необхідна була психіатрична допомога. Матір дівчинки за останні дев`ять місяців відвідувала її лише тричі, матеріально дитину не утримує, не цікавиться її фізичним та духовним розвитком, хоча дівчинка хворіє і потребує постійного нагляду лікаря психіатра, та медичного лікування. Вислухавши пояснення сторін, свідка та проаналізувавши їх в сукупності з письмовими матеріалами, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідач є матір`ю малолітнього [PERSON], [INFO], який знаходиться в Ушомирській загальноосвітній школі-інтернаті та перебуває на повному державному утриманні та малолітній [PERSON], [INFO], яка знаходиться в Коростенському соціально-психологічному реабілітаційному центрі для дітей "Віри,Наді,Любові". Відповідач у справі, офіційно ніде не працює, доходів для проживання і утримання дітей не має, власний будинок у с.Краснопіль у занедбалому стані, проживає у найманому житлі в с.Купище, яке не придатне для проживання дітей, тривалий час не займається їх вихованням, не цікавиться їх життям та здоров`ям, з дітьми майже не спілкується, матеріальної допомоги на їх утримання не надає, не піклується про фізичний і духовний розвиток, тобто свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. Вищевказані обставини стверджуються показаннями свідка, висновком органу опіки та піклування Ушомирської сільської ради, з якого вбачається доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей; рішенням виконавчого комітету Ушомирської сільської ради №9 від 25.01.2018 року, яким затверджено вказаний висновок органу опіки та піклування з питання доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON], актом обстеження умов для проживання відповідача, з якого лідує, що умови проживання незадовільні. У відповідності до ст.164 СК України та враховуючи інтереси малолітніх мати або батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до вимог ст.ст.180,182 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З вище наведеного вбачається, що [PERSON] тривалий час свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не створює належних умов для здорового, фізичного, духовного та морального їх розвитку, матеріально дітей не утримує, позов визнала в повному обсязі, тому є підстави для задоволення позовних вимог. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved