Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-31 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 24.07.2013 року до [INFO] . Рішенням Чугуївського міського\~суду Харківської\~області від\~19\~квітня 2017\~року [PERSON] \~визнаний \~батьком дитини [PERSON] , народившогося 15 [INFO] 2016 року у [PERSON] . Цим же рішенням суду з [PERSON] стягнуті на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] [INFO] в розмірі ј частини всіх доходів щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.11.2016 року до повноліття дитини. \~ \~ \~ 12\~лютого 2018\~року \~ [PERSON] в порядку вимог ст. 192 СК України звернулася до суду із позовом до [PERSON] , який потім уточнила [INFO] , про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина, встановлених вказаним рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 19 квітня 2017 року, та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх доходів щомісяця, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обгрунтування доводів позову посилалася на те, що вона із сином проживає окремо, грошей на матеріальне забезпечення сина не вистачає внаслідок соціального та економічного становища в державі, інфляції, що ставить її в скрутне матеріальне становище та не дає можливості забезпечити нормальне існування дитини. [PERSON] просить розглянути справу за її відсутністю, позов підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ЦПК України, відзиву на позов не надав. У зв`язку із зазначеним суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, дослідивши наявні у справі матеріали, оцінивши та проаналізувавши всі наявні докази у справі у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~ Судом\~встановлено,\~що[PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 24.07.2013 року до [INFO] року. Рішенням Чугуївського міського\~суду Харківської\~області від\~19\~квітня 2017\~року [PERSON] \~визнаний \~батьком дитини [PERSON] , [INFO] і на утримання дитини з [PERSON] стягнуті на користь [PERSON] аліменти в розмірі ј частини всіх доходів щомісяця, але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.11.2016 року до повноліття дитини. Дитина проживає із матір`ю, яка займається його вихованням та утриманням. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями ч.2 ст. 182 СК України зазначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Аналогічні роз`яснення викладені у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». У пункті 23 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року N 6-143цс13. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Прийняття Закону «Про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів» спрямоване на посилення захисту права дитини на належне утримання, а тому є підставою для зміни розміру стягнутих з відповідача аліментів. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Між тим позивачем [PERSON] не надано до суду доказів наявності у відповідача як платника аліментів достатнього заробітку (доходу) для стягнення з нього аліментів у мінімальному рекомендованому розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~ \~ \~ За\~таких обставин\~ суд\~вважає,\~що у\~зв`язку\~зі зміною\~законодавства в\~частині визначення\~мінімального розміру\~аліментів наявні підстави для часткового задоволення вимог [PERSON] про збільшення\~мінімального розміру\~аліментів на\~утримання сина,\~тобто не\~менше 50\~відсотків прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача [PERSON] , оскільки позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial