Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка- Шведа [PERSON], який помер 07 лютого 2009 року, право власності на житловий будинок, загальною площею 115,7 кв. м., житловою площею 61,9 кв. м., що знаходиться в с. Кам'яне, вул. Дністрова, 20, Жидачівського району, Львівської області. В обґрунтування позовних вимог представник позивача покликається на те, що 07 лютого 2009 року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться на вул. Дністрова, 20 в с. Камяне Жидачівського району Львівської області За життя чоловік заповіту не склав, а тому спадкування відбувалось за законом. Вона є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, що виявив бажання прийняти спадщину(житловий будинок), однак при зверненні з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, з відсутню правовстановлюючих документів на дано майно. Вказана відмова позбавляє її можливості належним чином реалізувати свої спадкові права, а тому вона змушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві та просить їх задовольнити. Представник відповідача, Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області подав заяву, в якій просить розглянути дану справу за відсутності їх представника, оскільки вони позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення. Відповідно до\~ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч.2\~ст.247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч.3 ст.13, ч.2 ст.49, ч.4 ст.206 ЦПК України\~ у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Стаття 41 Конституції України\~зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В судовому засіданні встановлено та підтверджується долученими до матеріалів справи копіями: свідоцтва на забудову земельної ділянки в сільських населених пунктах Української РСР; будівельного паспорту на забудову земельної ділянки в с. Камяне на вул. Дністрова виданого на імя [PERSON], що останнім здійснювалось будівництво житлового будинку в с. Камяне Жидачівського району Львівської області на виділеній за вказаною адресою під забудову земельній ділянці ( арк. справ 7-14). Відповідно до довідки №271, яка видана виконкомом Ходорівської міської ради від 27 жовтня 2016 року, вбачається, що господарство №20 на вул. Дністрова в с. Камяне Жидачівського району Львівської області, дійсно рахувалося за робітничим двором головою якого був [PERSON](арк. справи 22). Згідно із листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року\~№24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» відповідно до ч. 3 ст. 3\~Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного\~Закону\~права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як\~Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності\~ЦК\~та\~Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". За змістом п. 62\~Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР\~підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Таким чином, дослідженими у судовому засіданні обставинами справи встановлено, що спірний житловий будинок №20 на вулиці Дністрова в с. Камяне Жидачівського району Львівської області дійсно на праві власності належав [PERSON]. Судом встановлено та підтверджується долученою копією свідоцтва про смерть про те, що 07 лютого 2009 року в с. Камяне Жидачівського району Львівської області, помер [PERSON], про що 08 лютого 2009 року зроблено відповідний актовий запис №7 та Підністрянською сільською радою Жидачівського району Львівської області, від 08 лютого 2009 року, видано свідоцтво про смерть серії І-СГ №168706 (арк. справи 5). Спадщина відкрилася в цей же день, у відповідності до вимог ч. 2\~ст. 1220 ЦК України. Відповідно до ст. ст. 1216-1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що спадщина померлого складається із житлового будинку з надвірними спорудами, що в с. Камяне на вул. Дністрова, 20 Жидачівського району Львівської області. Заповіту спадкодавець [PERSON] щодо розпорядження своїми правами на випадок смерті не складав, що стверджується довідкою, яка видана виконавчим комітетом Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області за №270 від 27 жовтня 2016 року (арк. справи 6). Відповідно до ч.ч. 2 та 3\~ст. 1223 ЦК України\~у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ч.1\~ст. 1258 ЦК України\~спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до\~ст. 1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З долученої до матеріалів справи копії свідоцтва про одруження серії ІІІ-УР №142428 від 09 лютого 1963 року вбачається, що позивач у справі є дружиною спадкодавця(арк. справи4). Відтак, [PERSON] входить до спадкоємців першої черги. Згідно із\~ст.1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Так, з долученої до матеріалів справи довідки, яка видана виконавчим комітетом Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області від 27 жовтня 2016 року за вих. №270, вбачається, що до дня смерті і на день смерті [PERSON] (спадкодавця) в с. Камяне, вул. Дністрова, 20, Жидачівського району, Львівської області разом з ним проживала його дружина [PERSON] (позивач), де і проживає по даний час (а.с. 6). За таких обставин, позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], як така, що виявила бажання прийняти спадщину та фактично її прийняла, оскільки на момент її відкриття проживала із спадкодавцем, та в законодавчо визначений строк не відмовилась від неї та звернулась з відповідною заявою про прийняття спадщини до нотаріуса. Разом з тим, з постанови завідувача Жидачівською державною нотаріальною конторою [PERSON] №1073/02-31 від 20 грудня 2016 року, встановлено факт відмови позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка на спадкове майно, у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться на вул. Дністрова, 20 в с. Камяне Жидачівського району Львівської області, що належав померлому та є спадковим майном (арк. справи 23). Відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року за № 7\~передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, враховуючи, що позивач оформити право власності на спірний житловий будинок, в нотаріальному порядку не має можливості у зв'язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину; представник відповідача позовні вимоги визнав та проти задоволення позову не заперечує, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved