Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~До Ірпінського міського суду звернулись [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на боці позивачів: [PERSON] , про визнання права власності. В позовній заяві зазначають про те, що позивачі - [PERSON] та [PERSON] є рідним сестрою та братом. Вказують про те, що [INFO] померла їхня мати - [PERSON] . Після смерті матері відкрилась спадщина, зокрема, на частину земельної ділянки площею 0,0538 га, кадастровий номер 3210900000:01:106:0065, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд по [ADDRESS] . Співвласниками земельної ділянки площею 0,0538 га, кадастровий номер 3210900000:01:106:0065, без визначення часток, є [PERSON] та [PERSON] - рідні сестри. Після смерті [PERSON] , за заявою спадкоємців першої черги 18 грудня 2914 року Шостою Київською державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа №787/2014. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є: [PERSON] - донька; [PERSON] - син; [PERSON] - чоловік. В 6 (шестимісячний) строк з дня відкриття спадщини батько [PERSON] подав заяву про відмову від спадщини, що була прийнята нотаріусом. 21 грудня 2020 року державними нотаріусами Шостої Київської державної нотаріальної контори позивачам були видані свідоцтва про право власності на 6/100 частин будинку за адресою: [ADDRESS] . Проте, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесену державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори Ларіною О.В. 23 жовтня 2017 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину земельної ділянки площею 0,0538 га, кадастровий номер 3210900000:01:106:0065, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд по [ADDRESS] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії винесену державним нотаріусом Шостої Київської державною нотаріальної контори Прудь Н.В. 21 грудня 2020 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину земельної ділянки площею 0,0538 га, кадастровий номер 3210900000:01:106:0065, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд по [ADDRESS] . Свою відмову\~державні нотаріуси\~обґрунтували тим,\~що вказана\~земельна ділянка\~кадастровий номер\~3210900000:01:106:0065,\~передавалась у\~спільну сумісну власність покійної\~ [PERSON] та\~її сестри\~ [PERSON] без\~визначення рівності\~часток.\~Відтак,\~у державного\~нотаріуса відсутня\~можливість самовільно\~визначити частку,\~що підлягає\~спадкуванню.\~Відповідно,\~оскільки,\~земельна ділянка,\~на якій\~розташований будинок\~належить співвласникам\~на праві\~спільної сумісної\~власності та\~частки кожного\~зі співвласників\~не визначені\~(виділені),\~у зв`язку\~з чим\~неможливо встановити\~склад спадкового\~майна,\~позивачі вимушені\~звернутися до\~суду.\~При цьому,\~вважають,\~що земельна\~ділянка кадастровий\~номер 3210900000:01:106:0065,\~належала [PERSON] \~та [PERSON] \~в рівних\~частинах -\~по 1/2\~частині кожна.\~Відтак,\~спадкове майно\~після смерті\~ [PERSON] \~є Ѕ частина вказаної земельної ділянки. Просять визначити, що частка померлої [INFO] [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0538 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3210900000:01:106:0065, призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд становила 1/2 її частини. Визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [INFO] ) право власності на 1/4 частину земельної ділянки площею 0,0538 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3210900000:01:106:0065, призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [INFO] ) право власності на 1/4 частину земельної ділянки площею 0,0538 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3210900000:01:106:0065, призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В судове засідання позивачі не з`явились, до суду подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, вимоги підтримують та просять задовольнити. В судове засідання відповідач не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести у її відсутність, позов визнає в повному обсязі. В судове засідання третя особа [PERSON] не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести у її відсутність, вимоги підтримує та просить задовольнити. Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є рідним сестрою та братом. [INFO] померла їхня мати - [PERSON] , що с втерджеється копією свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] . Після смерті матері відкрилась спадщина, зокрема, на частину земельної ділянки площею 0,0538 га, кадастровий номер 3210900000:01:106:0065, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд по [ADDRESS] . Право власності за покійною [PERSON] на частину земельної ділянки площею 0,0538 га, кадастровий номер 3210900000:01:106:0065, підтверджується державним актом про право приватної власності на землю І-КВ №102412, виданого виконавчим комітетом Ірпінської міської ради народних депутатів Київської області 23.07.2001 року. Відповідно до вказаного акта І-КВ №102412, співвласниками земельної ділянки площею 0,0538 га, кадастровий номер 3210900000:01:106:0065, без визначення часток, є [PERSON] та [PERSON] - рідні сестри. Після смерті [PERSON] , за заявою спадкоємців першої черги 18 грудня 2914 року Шостою Київською державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа №787/2014. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є: [PERSON] - донька; [PERSON] - син; [PERSON] - чоловік. В 6 (шестимісячний) строк з дня відкриття спадщини [PERSON] подав заяву про відмову від спадщини, що була прийнята нотаріусом. 21 грудня 2020 року державними нотаріусами Шостої Київської державної нотаріальної контори позивачам були видані свідоцтва про право власності на 6/100 частин будинку за адресою: [ADDRESS] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесену державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори Ларіною О.В. 23 жовтня 2017 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину земельної ділянки площею 0,0538 га, кадастровий номер 3210900000:01:106:0065, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд по [ADDRESS] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії винесену державним нотаріусом Шостої Київської державною нотаріальної контори Прудь Н.В. 21 грудня 2020 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину земельної ділянки площею 0,0538 га, кадастровий номер 3210900000:01:106:0065, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд по [ADDRESS] . Згідно ст. 392 ЦК України, передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Зазначене викладене у Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13. Зазначена вимога передбачена нормами чинного законодавства, а саме ст. 182 ЦК України, п. 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зареєстрованого в Мін`юсті 22.02.2012 року за N 282/20595. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року № 7, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Частиною 1 ст.131 ЗК України передбачена можливість набуття права власності на земельну ділянку на підставі успадкування. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно з ч.1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 1,2 ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ч. і, 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно із ч. і ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно з ч. 5 ст. 89 ЗК України поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 р. за №20, частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п.10, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на боці позивачів: [PERSON] , про визнання права власності підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі\~неявки в\~судове засідання\~всіх учасників\~справи чи\~в разі\~якщо відповідно\~до положень\~цього Кодексу\~розгляд справи\~здійснюється судом\~за відсутності\~учасників справи,\~фіксування судового\~процесу за\~допомогою звукозаписувального\~технічного засобу\~не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі викладеного,

Outcome: approved