Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

У жовтні 2019 р. управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення надміру виплаченої суми державної соціальної допомоги (допомоги малозабезпеченим сім`ям) у розмірі 15 683 грн. 04 коп. В обґрунтування заявленої вимоги зазначило, що [PERSON] звернулася до управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району, далі - управління, з заявою від 22.08.2018 (щодо призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям). До заяви [PERSON] додала декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 22.08.2018, де в розділі ІV Доходи членів сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо (дружини, чоловіка, неповнолітніх дітей) за період з 01.02.2018 р. по 31.07.2018 р. зазначила, що отримала допомогу при народженні дитини, допомогу на дитину одиноким матерям та допомогу малозабезпеченим сім`ям від УСЗН Бердянської міської ради, а в розділі VІІ Відомості про витрати, здійснені протягом 12 місяців перед зверненням [PERSON] зазначила, що відсутні витрати на придбання квартири (будинку), а також додала довідки про реєстрацію місця проживання особи Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 13.09.2018 №04-26/1-8716, від 06.02.2018 №04-19/1-56 та від 06.02.2018 №04-19/1-57, копію свідоцтва про народження дитини від 14.08.2014 серія [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області, та копію свідоцтва про народження дитини від 28.07.2016 серія [NUMBER] , виданого Бердянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного ТУЮ у Запорізькій області. Відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям" від 01.06.2000 № 1768-III та Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 р. № 250, [PERSON] на підставі її заяви від 22.08.2018 та доданих до неї документів, управлінням призначено державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім`ї на період з 01.08.2018 по 31.01.2019, рішенням управління від 17.09.2018. Розпорядженням управління від 23.11.2018 у зв`язку зі зміною розміру прожиткового мінімуму [PERSON] здійснено перерахунок допомоги малозабезпеченим сім`ям з 01.12.2018 по 31.01.2019. В лютому 2019 року завідувачем сектору - головним державним соціальним інспектором управління, з метою цільового використання коштів, було здійснено запит до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно та виявлено, що [PERSON] , що зверталась до управління з заявою на призначення допомоги малозабезпеченим сім`ям, ідентифікаційний номер [NUMBER] 06.02.2018 року придбала квартиру за адресою: [ADDRESS] , згідно договору купівлі - продажу від 06.02.2018, виданого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу. Але, [PERSON] при зверненні до управління з заявою від 22.08.2018 про цей факт не повідомила. Згідно п. 10 Порядку 250, соціальна допомога не призначається у разі, коли: особи, які входять до складу малозабезпеченої сім`ї, протягом 12 місяців перед зверненням за наданням соціальної допомоги здійснили купівлю земельної ділянки, квартири (будинку), автомобіля, транспортного засобу (механізму), будівельних матеріалів, інших товарів довгострокового вжитку тощо або оплатили послуги з навчання, будівництва, ремонту квартири (будинку) або автомобіля, транспортного засобу (механізму), телефонного (в тому числі мобільного) зв`язку тощо (крім житлово-комунальних послуг, у межах норм споживання та медичних послуг, пов`язаних із забезпеченням життєдіяльності) в сумі, яка на час звернення перевищує 10-кратну величину прожиткового мінімуму для сім`ї. Тому, управління зазначає в позові, що оскільки, [PERSON] протягом 12 місяців перед зверненням за наданням соціальної допомоги здійснила купівлю квартири, згідно п. 10 Порядку 250 вона не мала права на призначення допомоги малозабезпеченим сім`ям за її заявою до управління від 22.08.2018. Згідно акту державного соціального інспектора управління від 13.02.2019 вирішено виставити [PERSON] переплату з призначеної допомоги малозабезпеченим сім`ям з 01.08.2018 по 31.01.2019 ( з місяця звернення з заявою з якого було призначено допомогу - включно по місяць призначення допомоги). Управлінням визначено обсяг та період виплачених надміру коштів державної допомоги малозабезпеченим сім`ям [PERSON] згідно довідки управління від 21.02.2019 за період з 01.08.2018 по 31.01.2019 у розмірі 15 683,04 грн. Листом від 26.02.2019 №08-01/747 управлінням повідомлено [PERSON] про виявлений факт, що нею надано до управління недостовірну інформацію та запропоновано повернути управлінню переплату за період з 01.08.2018 по 31.01.2019 у сумі 15 683,04 грн. до 20.03.2019 року. В березні 2019 [PERSON] з`явилась до управління та надала заяву від 14.03.2019 про часткове щомісячне повернення переплачених коштів по 653,46 грн. Але станом на 13.06.2019 від [PERSON] управлінню кошти не надійшли, тому управління, листом від 13.06.2019 №08-01/2038 направило [PERSON] повідомлення про повернення переплачених коштів. Але лист повернувся управлінню за закінченням встановленого строку зберігання. Станом на момент подання позову до суду від [PERSON] повернення коштів управлінню не надійшло. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь надміру виплачену суму державної соціальної допомоги (допомогу малозабезпеченим сім`ям) у сумі 15 683 грн. 04 коп. (п`ятнадцять тисяч шістсот вісімдесят три гривні 04 копійки) за період з 01.08.2018 по 31.01.2019 та стягнути з [PERSON] на його користь 1 921,00 грн. (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну грн. 00 коп.) коштів, оплачених управлінням на судовий збір за звернення до суду, судові витрати покласти на відповідача по справі. Представник позивача надала суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за її відсутності; позовні вимоги підтримує у повному обсязі; у разі повторної неявки відповідача у судове засідання просить ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач по справі [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча про час день та місце слухання справи була повідомлена належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справі поштові відправлення № 69063 0146966 8, № 69063 0151410 8. Причину неявки суду не повідомила. Заперечень стосовно позовних вимог позивача, суду не надала. Відповідно до ч.1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, згідно з вимогами ст.ст. 128, 131 ЦПК України, відповідачі повідомлені про час та місце слухання справи за адресою їх місцем проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не з`явилися у судове засідання без поважних причин. Статтею 210 ЦПК України визначено, що суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті. Крім того, однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» : - при здійсненні правосуддя дотримуватися вимог Конституції та законів України, забезпечувати повний, всебічний та об`єктивний розгляд судових справ з дотриманням установлених законом строків. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух. З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Виходячи з зазначених нормативно-правових актів України, наведених рішень Європейського суду з прав людини, взявши до уваги заяву представника позивача та з урахуванням того, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився у судове засідання без поважних причин, суд у відповідності до статті 280 ЦПК України приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача по справі та ухвалою суду від 20 грудня 2019 року вирішено провести заочний розгляд справи та ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказах. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06 листопада 2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін в судовому засіданні 28 листопада 2019 року. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст.178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідно до вимог ч.4 ст.178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8 ст. 178 ЦПК України). Встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи. Встановлено відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення, копія якого одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи. (а.с. 23-24) Ухвалою суду від 28 листопада 2019 року вирішено справу розглядати у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. (а.с. 30-31) Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги заяву представника позивача, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] , [INFO] , що зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] , звернулася до управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району, далі - управління, з заявою від 22.08.2018 (щодо призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям). До заяви [PERSON] додала декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 22.08.2018, де в розділі ІV Доходи членів сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, членів сімї, що проживають окремо (дружини, чоловіка, неповнолітніх дітей) за період з 01.02.2018 р. по 31.07.2018 р. зазначила, що отримала допомогу при народженні дитини, допомогу на дитину одиноким матерям та допомогу малозабезпеченим сім`ям від УСЗН Бердянської міської ради, а в розділі VІІ Відомості про витрати, здійснені протягом 12 місяців перед зверненням [PERSON] зазначила, що відсутні витрати на придбання квартири (будинку), а також додала довідки про реєстрацію місця проживання особи Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 13.09.2018 №04-26/1-8716, від 06.02.2018 №04-19/1-56 та від 06.02.2018 №04-19/1-57, копію свідоцтва про народження дитини від 14.08.2014 серія [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області, та копію свідоцтва про народження дитини від 28.07.2016 серія [NUMBER] , виданого Бердянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного ТУЮ у Запорізькій області. (а.с. 7-12). Бланк заяви передбачає повідомлення громадянина про те, що особа усвідомлює, що наведені нею відомості про доходи та майно, що вплинули або могли вплинути на прийняття рішення щодо надання соціальної допомоги, будуть перевірені згідно з чинним законодавством України. Особу повідомлено, що в разі зміни обставин, які можуть вплинути на отримання нею соціальної допомоги, вона зобов`язується повідомити органи праці та соціального захисту населення. Про відмову в призначенні або припинення виплати призначеної соціальної допомоги та/або повернення надміру нарахованих коштів у разі подання неповних чи недостовірних відомостей про доходи та майновий стан сім`ї особу попереджено. Бланк декларації передбачає повідомлення громадянина про відмову в призначенні або припинення виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ї в разі подання неповних чи недостовірних відомостей про доходи та майновий стан членів сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, що проживають окремо особу попереджено. Відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям" від 01.06.2000 № 1768-III та Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 р. № 250, [PERSON] на підставі її заяви від 22.08.2018 та доданих до неї документів, управлінням призначено державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім`ї на період з 01.08.2018 по 31.01.2019, рішенням управління від 17.09.2018. (а.с. 15). Розпорядженням управління від 23.11.2018 у зв`язку зі зміною розміру прожиткового мінімуму [PERSON] здійснено перерахунок допомоги малозабезпеченим сім`ям з 01.12.2018 по 31.01.2019. (а.с. 16). Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Згідно з ст. 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» від 01.06.2000 № 1768-III, цей Закон спрямований на реалізацію конституційних гарантій права громадян на соціальний захист - забезпечення рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму шляхом надання грошової допомоги найменш соціально захищеним сім`ям. Порядок призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 р. № 250 (далі - Порядок 250), визначає умови призначення і виплати малозабезпеченим сім`ям державної соціальної допомоги, передбаченої Законом України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям". Відповідно до п. 2-3 Порядку 250 (в редакції станом на момент звернення до управління з заявою), державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям призначається і виплачується у грошовій формі малозабезпеченим сім`ям, які постійно проживають на території України, мають середньомісячний сукупний дохід, нижчий від прожиткового мінімуму для сім`ї. Призначення і виплата соціальної допомоги здійснюється структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за зареєстрованим місцем проживання або місцем фактичного проживання уповноваженого представника малозабезпеченої сім`ї. Відповідно до п. 6 Порядку 250, для призначення соціальної допомоги уповноважений представник сім`ї подає органу соціального захисту населення такі документи: заяву; документ, що посвідчує особу уповноваженого представника сім`ї; декларацію про доходи та майно (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім`ї); довідку про наявність та розмір земельної частки (паю). Інформація про склад сім`ї заявника зазначається в декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги. Форми заяви, довідки про склад сім`ї, декларації про доходи та майно затверджуються Мінсоцполітики. Відповідно до п. 8-9 Порядку 250, соціальна допомога призначається з місяця звернення, якщо протягом місяця подано всі необхідні документи. У разі коли до заяви не додані всі необхідні документи, орган соціального захисту населення повідомляє уповноваженого представника сім`ї, які документи повинні бути подані додатково. Рішення про призначення соціальної допомоги або про відмову в її наданні приймається органом соціального захисту населення протягом десяти календарних днів. У разі прийняття рішення про відмову в наданні соціальної допомоги орган соціального захисту населення письмово повідомляє про це уповноваженого представника сім`ї із зазначенням підстав відмови та порядку оскарження рішення. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям", середньомісячний сукупний доход сім`ї - обчислений у середньому за місяць доход усіх членів сім`ї з усіх джерел надходжень протягом шести місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги, крім допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування. Відповідно до п. 14 Порядку 250, розмір соціальної допомоги визначається як різниця між прожитковим мінімумом для сім`ї та її середньомісячним сукупним доходом, але не може бути більшим ніж 75 відсотків прожиткового мінімуму для сім`ї. Середньомісячний сукупний дохід сім`ї визначається згідно з Методикою обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги (z0112-02), що затверджується Мінсоцполітики, Мінекономрозвитку, Мінфіном, Держстатом, МОНмолодьспортом. Відповідно до п. 27 Порядку 250, контроль за правильністю призначення і виплати соціальної допомоги здійснює орган соціального захисту населення безпосередньо та через соціальних інспекторів. Органи соціального захисту населення мають право робити запити та у строк до 15 календарних днів з дня надходження відповідного запиту безоплатно отримувати від територіальних органів ДФС, інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування інформацію, необхідну для перевірки достовірності даних, отриманих від осіб, які звертаються за призначенням державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. Для підтвердження даних про доходи (відсутність доходів) використовуються відомості ДФС з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, встановленому Мінсоцполітики та Мінфіном. Згідно з п. 3-4 Положення про головного державного соціального інспектора та державного соціального інспектора, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2001 р. № 1091 головний державний соціальний інспектор та державний соціальний інспектор: перевіряють достовірність та повноту інформації про доходи і майновий стан осіб, які входять до складу сім`ї, що звертається за призначенням державної соціальної допомоги; проводять вибіркові перевірки особових справ одержувачів державної соціальної допомоги; мають право: проводити обстеження умов життя заявника (за його згодою) з метою визначення складу сім`ї, ступеня нужденності та можливостей знаходження додаткових джерел для її існування шляхом опитування осіб, які входять до складу сім`ї, що звертається за призначенням державної соціальної допомоги, родичів, інших осіб у разі виникнення потреби в уточненні обставин, що стосуються справи; отримувати від підприємств, установ, організацій та фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності необхідну інформацію та відомості з питань, що належать до їх компетенції; робити запити та безоплатно отримувати від територіальних органів ДФС, МВС, Держфінінспекції, Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру, Пенсійного фонду України, територіальних органів ДМС, реєстраційних служб, що проводять реєстрацію прав на нерухоме майно, бюро технічної інвентаризації, відділів державної реєстрації актів цивільного стану, органів охорони здоров`я, інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, а також навчальних закладів, підприємств, установ, організацій усіх форм власності інформацію, необхідну для перевірки достовірності даних, отриманих від осіб, які звертаються за призначенням державної соціальної допомоги. Тобто, згідно повноважень державних соціальних інспекторів управлінь соціального захисту населення, з метою цільового використання коштів, особам, яким виплачуються державні кошти, державними соціальними інспекторами управлінь соціального захисту населення проводяться вибіркові перевірки справ заявників, які звертаються до управління для отримання допомоги та яким допомога призначається, ними перевіряється достовірність даних, які зазначають заявники в заяві та декларації та обставини, що виникають в період отримання державної допомоги. В лютому 2019 року завідувачем сектору - головним державним соціальним інспектором управління, з метою цільового використання коштів, було здійснено запит до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно та виявлено, що [PERSON] , що зверталась до управління з заявою на призначення допомоги малозабезпеченим сім`ям, ідентифікаційний номер [NUMBER] 06.02.2018 року придбала квартиру за адресою: [ADDRESS] , згідно договору купівлі - продажу від 06.02.2018, виданого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу. (а.с. 17). Але, [PERSON] при зверненні до управління з заявою від 22.08.2018 про цей факт не повідомила, хоча заявник в заяві, поданої до управління, зобов`язувалась повідомити орган соціального захисту населення в разі змін обставин, які можуть вплинути на отримання соціальної допомоги. Ця обставина (здійснення купівлі квартири (будинку) впливає на отримання нею соціальної допомоги, оскільки згідно п. 10 Порядку 250, соціальна допомога не призначається у разі, коли: особи, які входять до складу малозабезпеченої сім`ї, протягом 12 місяців перед зверненням за наданням соціальної допомоги здійснили купівлю земельної ділянки, квартири (будинку), автомобіля, транспортного засобу (механізму), будівельних матеріалів, інших товарів довгострокового вжитку тощо або оплатили послуги з навчання, будівництва, ремонту квартири (будинку) або автомобіля, транспортного засобу (механізму), телефонного (в тому числі мобільного) зв`язку тощо (крім житлово-комунальних послуг, у межах норм споживання та медичних послуг, пов`язаних із забезпеченням життєдіяльності) в сумі, яка на час звернення перевищує 10-кратну величину прожиткового мінімуму для сім`ї. Згідно з п.п.8 п.2.2 Наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 19.09.2006 № 345 "Про затвердження інструкції щодо порядку оформлення і ведення особових справ отримувачів усіх видів соціальної допомоги», заявник в обов`язковому порядку повинен бути попереджений, що своїм підписом він підтверджує, що всі наведені відомості є повними і точними, що громадяни, зареєстровані в житловому приміщенні (будинку), та члени їх сімей, які претендують на отримання соціальної допомоги, інших джерел доходів і натуральних надходжень не мають, що цим підписом заявник дає згоду на отримання органами праці та соціального захисту населення додаткової інформації щодо себе, усіх зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб та членів їх сімей, необхідної для вирішення питання щодо надання допомоги. Отже відповідачка, звертаючись до позивача із заявою на призначення їй даного виду соціальної допомоги, була ознайомлена під підпис із умовами отримання допомоги, тому вона могла і повинна була передбачити ту обставину, що допущення нею даного виду порушення (навмисно приховано відомості, що вплинули на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру) призведе до виникнення переплати державних коштів. Згідно ст. 7 Закону від 01.06.2000 № 1768-III та п. 12 Порядку 250, у разі коли особами, які входять до складу сім`ї, навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу та визначення її розміру, виплата соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] протягом 12 місяців перед зверненням за наданням соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям здійснила купівлю квартири, згідно п. 10 Порядку 250 вона не мала права на призначення допомоги малозабезпеченим сім`ям за її заявою до управління від 22.08.2018. Згідно акту державного соціального інспектора управління від 13.02.2019 вирішено виставити [PERSON] переплату з призначеної допомоги малозабезпеченим сім`ям з 01.08.2018 по 31.01.2019 (з місяця звернення з заявою з якого було призначено допомогу - включно по місяць призначення допомоги). (а.с. 18) Згідно довідки управління від 21.02.2019 управлінням визначено період та розмір надміру виплачених коштів [PERSON] , що склали за період з 01.08.2018 по 31.01.2019 15 683,04 грн. (а.с. 18) Листом від 26.02.2019 №08-01/747 управлінням повідомлено [PERSON] про виявлений факт, що нею надано до управління недостовірну інформацію та запропоновано повернути управлінню переплату за період з 01.08.2018 по 31.01.2019 у сумі 15 683,04 грн. до 20.03.2019 року. (а.с. 19) В березні 2019 [PERSON] з`явилась до управління та надала заяву від 14.03.2019 про часткове щомісячне повернення переплачених коштів по 653,46 грн. (а.с.19) Але станом на 13.06.2019 від [PERSON] управлінню кошти не надійшли, тому управління, листом від 13.06.2019 №08-01/2038 направило [PERSON] повідомлення про повернення переплачених коштів. Але лист повернувся управлінню за закінченням встановленого строку зберігання. (а.с. 20) Станом на день подачі позову до суду належна до повернення на розрахунковий рахунок управління сума у добровільному порядку [PERSON] не повернута. Відповідно до п. 28 Порядку 250, у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки органи соціального захисту населення: вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Відповідно до ч. 2. ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд вважає, що встановлені обставини та наведені докази свідчать про те, що відповідач набула право власності на кошти у сумі 15 683,04 грн. неправомірно, оскільки [PERSON] при зверненні до управління з заявою від 22.08.2018 подала недостовірну інформацію про майно (придбано квартиру протягом 12 місяців перед зверненням за наданням соціальної допомоги), що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги, внаслідок чого були надміру виплачені кошти. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Дослідивши письмові докази надані позивачем по справі та перевіривши їх відповідність вимогам ЦПК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача до [PERSON] про стягнення надміру виплаченої суми державної соціальної допомоги (допомоги малозабезпеченим сім`ям) у розмірі 15 683,04 грн. є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз`яснено, що відповідно до статей 55,124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Із змісту вказаної норми права вбачається, що відомості про факти, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, повинні бути одержані із зазначених у законі джерел і передбаченими у законі способами. Відповідно до ч.1ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від розміру мінімального прожиткового мінімуму у місячному розмірі, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Оскільки прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2019 року 1921 грн., то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1921 грн.

Outcome: approved