Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-23 00:00:00

У березні 2020 року [PERSON] , звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - Товариство) про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я при виконанні трудових обов`язків. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що з 07.07.1977р. по 24.03.2015р. працював у Ганнівському кар`єрі Товариства на посаді помічником машиніста та машиністом екскаватора, в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища на підприємстві. Внаслідок виконуваної роботи на підприємстві із несприятливими умовами праці, отримав професійні хвороби, а саме: 1) вібраційну хворобу першої-другої стадії, синдром полірадикулоневропатії зі стабільним больовим та дистрофічним синдромами у вигляді: дв. плечолопаткового періартрозу ПФ - другого ступеня деф. артрозу і періартрозу ліктьових і колінних суглобів, ПФ першого та другого ступеня відповідно; церебрально-периферичним ангіодистонічним синдромом зі стійкою артеріальною гіпертензією; 2) нейросенсорна приглухуватість першого степеня (з легким зниженням слуху). Висновком МСЕК від 23.08.2006р. йому вперше було визначено ступінь втрати професійної працездатності 50% та третю групу інвалідності. 11.09.2007р. при повторному огляді, йому було підтверджено втрату професійної працездатності 50 % та третю групу інвалідності, в подальшому 21.09.2009р. також було підтверджено втрату професійної працездатності 50 % та третю групу інвалідності, але вже безстроково. У зв`язку з професійним захворюванням та втратою працездатності змінилися його образ і якість життя, що завдає йому моральних страждань. Він змушений постійно проходити лікування, щоб підтримувати свій стан здоров`я. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я, завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що він відчуває постійні фізичні страждання, усвідомлення того, що стан здоров`я вже ніколи не стане кращим і бажаного одужання чи навіть покращення стану здоров`я не відбудеться. А тому просив стягнути з відповідача моральну шкоду, яку він оцінює в 200 000 грн, без утримання податку з доходу фізичних осіб та всіх інших обов`язкових податкових платежів. Позивач будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу у його відсутності. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, у судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи, на адресу суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Оскільки позивач та відповідач про день та час розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином, суд вважає, за можливим розглянути справу у їх відсутності. Згідно ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали суду від 04.03.2020р. з додатками, уповноважена особа отримала 05.03.20р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. У визначений в ухвалі строк, представник відповідача відзив суду не надав, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами справи. Ухвалою суду від 04.03.2020р. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Згідно копії трудової книжки [PERSON] з 07.07.1977р. працював у Товаристві на різних посадах, а 24.03.2015р. звільнений за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, ст. 38 КЗпП України (а.с.23-27). Згідно акта розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, складеного 04 липня 2006 року комісією та затвердженого головним державним санітарним лікарем Тернівського району Місюра В.А., у хворого [PERSON] , професія (посада) машиніст екскаватора в кар`єрі код - 14388; стаж роботи: загальний - 32 роки 09 місяців, за професією 27 років, у цеху 29 років 07 місяців, в умовах впливу шкідливих факторів 29 років 07 місяців. Вказано, що висновок про наявність шкідливих умов праці: умови виробничого середовища, машиніста екскаватора в кар`єрі Ганнівського кар`єру відносяться до ІІІ класу 2 ступеню шкідливості, важкість праці - до ІІІ класу 2 ступеню, напруженість праці - допустима. Атестація робочих місць 2001р. Діагноз: 1. Вібраційна хвороба першої - другої ст., синдром полірадикулоневропатії зі стабільним больовим та дистрофічним синдромами у вигляді: дв. плечолопаткового періартрозу ПФ - другого ст. деф. артрозу і періартрозу ліктьових і колінних суглобів, ПФ першого та другого ст. відповідно; церебрально-периферичним ангіодистонічним синдромом зі стійкою артеріальною гіпертензією. Код:Т-75.2; 2. Нейросенсорна приглухуватість першого ст. (з легким зниженням слуху). Код:Н-90.3. Супутній - відсутній. У п. 16 Акта зазначено, що професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи з 07.07.1977р. по 10.06.1980р. помічником машиніста екскаватора Ганнівського кар`єру [PERSON] виконував роботи з обслуговування та технічного огляду екскаватора в кар`єрі. З 10.06.1980р. і по теперішній час працював машиністом екскаватора в кар`єрі виробничої дільниці № 3 з видобутку та навантаженням гірничої маси на залізничний транспорт та механізації колійних робіт Ганнівського кар`єру. При цьому [PERSON] зайнятий в технологічному процесі керуванням одноківшовим екскаватором з ковшем ємністю 12,5 м3. В процесі роботи в професіях помічника і машиніста екскаватора виникає вібрація та шум в наслідок конструктивних недоліків екскаваторів за рахунок роботи: механізмів, редукторів, компресора, вентиляторів, електрообладнання, закріплених на робочих майданчиках екскаватора, рівень якої перевищує допустимий. Причини виникнення професійного захворювання у п. 17 Акта зазначено: стаж роботи в умовах впливу шкідливих факторів 29 років 07 місяців у Ганнівському кар`єрі ВАТ «ПівнГЗК». Вібрація: - транспортно-технологічна: 105 дБ при ГДР 101 дБ. Шум: - 83 дБА при ГДР 80 дБА. У пункті 18 Акта вказано, що особи, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи: адміністрація Ганнівського кар`єру ВАТ «ПівнГЗК», за період роботи [PERSON] ст. 153 КЗпП України. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до копії виписки з акта огляду медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги до довідки серії ДНА-02 №012868 [PERSON] , дата огляду 22.08.06р., група інвалідності третя, огляд первинний, ступінь втрати професійної працездатності у відсотках: 45% - вібраційна хвороба; 5% - туговухість, з 21.08.2006р. до 01.09.2007р., дата переогляду - 01.08.2007р. (а.с. 8). Також у копії виписки із акту огляду МСЕК № 517927 вказано, діагноз МСЕК: Вібраційна хвороба 1-2 ст. синдром полірадикулоневропатії зі стабільним больовим та дистрофічним синдромами. Висновок про умови та характер праці: протипоказана важка праця, переохолодження, вимушена поза, праця в умовах шуму. Рекомендовані заходи по відновленню працездатності: може працювати слюсарем, черговим, сторожем. Потреби у медичній та соціальній допомозі: сан. кур. лікування, медикаментозне лікування, ВМП (а.с. 9). Згідно копії довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги серії ДНА-02 №020216 [PERSON] , дата огляду 11.09.2007р., група інвалідності третя, огляд повторний, ступінь втрати професійної працездатності у відсотках: 45% - вібраційна хвороба; 5% - туговухість, з 01.09.2007р. до 01.09.2009р. дата переогляду 01.08.2009р. Потреби у медичній та соціальній допомозі: сан. кур. лікування, медикаментозне лікування, ВМП, ПФК (а.с. 10). Відповідно до копії довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги серії ДНА-02 №032638 [PERSON] , дата огляду 21.09.2009р., група інвалідності третя, огляд повторний, ступінь втрати професійної працездатності у відсотках: 45% - вібраційна хвороба; 5% - туговухість, з 01.09.2009р., безстроково. Потреби у медичній та соціальній допомозі: сан. кур. лікування, медикаментозне лікування, ВМП, ПФК, масаж (а.с. 11). [PERSON] неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні у зв`язку з професійними захворюваннями, що підтверджується виписками - епікризами (а.с. 12-20, 22). У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я. З огляду на викладене суд приходить до висновку про порушення відповідачем положень ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України "Про охорону праці", якими передбачено обов`язок підприємства забезпечити безпечні й нешкідливі умови праці, а тому наявна вина відповідача у спричиненні моральної шкоди позивачу беззаперечні. У п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При визначені розміру моральної шкоди суд, враховує характер отриманих професійних захворювань [PERSON] , багаторічний стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів на підприємстві відповідача впродовж 29 років 07місяців, відсоток втрати ним професійної працездатності у розмірі 50%, третя група інвалідності, яка встановлена безстроково, стан здоров`я, зміною способу життя позивача та його якість, постійний ниючий біль в п/крижовому і шийному відділах хребта з віддачею в ноги, плечовий і тазовий пояс, судоми в м`язах, підвищення АТ, шум в голові, періодичний біль в ділянці серця, підвищену втомлюваність, загальну слабкість, зниження слуху, потреби у медичній та соціальній допомозі: «Д» нагляд лікарів, оздоровлення в профілакторії, санаторно-курортне лікування, прийом медикаментів групи НПЗП, хондропротекторів, вазоактивних препаратів, полівітамінів групи В та препаратів, що поліпшують трофіку, постійний прийом гіпотензивних препаратів, ВМП, ЛФК, масаж, реабілітаційне лікування в н/в клініки НДІ 2 рази на рік. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позивачу була заподіяна значна моральна шкода, так як він переносить фізичний біль, зазнав порушення свого звичайного способу життя, внаслідок чого переносить моральні страждання. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що з ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» необхідно стягнути на користь [PERSON] 85 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, без утримання податку з доходів фізичних осіб. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. З огляду на викладене необхідно стягнути з приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь Держави судовий збір у розмірі 850,00 грн.

Outcome: partial