Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

26 грудня 2019 року Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії - Миколаївського обласного управління АТ "Ощадбанк" звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 11 травня 2018 року в розмірі 68 723,13 грн. та просив стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що 11 травня 2018 року між Публічним акціонерним товариством Державний ощадний банк України (правонаступником якого є Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України") в особі філії Миколаївського обласного управління АТ «Ощадбанк» та відповідачем [PERSON] була підписана заявя про приєднання № 627455 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Шляхом підписання заяви приєднання, а також власноручним підписанням Паспорта споживчого кредиту та таблиці визначення сукупної вартості споживчого кредиту, які є невід`ємними частинами Договору, відповідач підтвердив, що ознайомлений з необхідною інформацією, зазначеною у вказаних документах, до моменту укладання Договору, у зв`язку з чим позивач визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації згідно з частинами 2 та 3 статті 9 Закону України Про споживче кредитування. На підставі заяви [PERSON] на встановлення відновлювальної кредитної лінії від 11 травня 2018 року останньому банком встановлено кредитну лінію у розмірі 16000,00 грн. під 35% річних строком на 60 місяців. 12 вересня 2018 року на підставі заяви позивача [PERSON] на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії останньому збільшено кредитну лінію до 60 000,00 грн. під 38% річних строком на 60 місяців. Підписанням цієї заяви відповідач [PERSON] ініціював та погодився на одержання (збільшення) кредиту та погодився з умовами користування кредитом відповідно до умов Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, а також підтвердив укладення між ним та відповідачем кредитного договору з істотними умовами кредитування та умовами користування кредитною карткою. Посилаючись на те, що відповідач всупереч взятим на себе зобов`язанням кредит та проценти за його користування добровільно не сплачує, станом на 22.11.2019 року у нього утворилась заборгованість у сумі 68 723,13 грн., з яких: 59896,29 грн. - заборгованість за основним боргом; 7001,24 грн. - заборгованість за процентами; 152,49 грн. - комісія; 1449,29 грн. - пеня; 223,81 грн. - 3% річних від простроченої суми заборгованості; 33,21 грн. - витрати від інфляції. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач був вчасно та належним чином повідомлений про місце розгляду справи, про визначений строк для надання відзиву на позов, однак заяву про участь у судовому засіданні не подав, відзиву на позовну заяву не надіслав, заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" та відповідачем [PERSON] у вигляді заяви про приєднання № 627455 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) укладено договір. З статуту акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" вбачається, що акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" є державним банком. Банк утворено відповідно до розпорядження Президента України від 20 травня 1999 року №106, постанови Кабінету Міністрів України від 21 травня 1999 року шляхом перетворення Державного спеціалізованого комерційного ощадного банку України у відкрите акціонерне товариство "Державний ощадний банк України", тип якого відповідно до Закону України Про акціонерні товариства змінено на публічне акціонерне товариство. Повне найменування банку акціонерне товариство "Державний ощадний банк України". На підставі заяви відповідача [PERSON] на встановлення відновлювальної кредитної лінії від 11.05.2018 р. останньому позивачем було встановлено кредитну лінію в розмірі 16 000,00 грн. під 35% річних строком на 60 місяців. 12.09.2018 р. на підставі заяви відповідача позивачем було збільшено кредитну лінію до 60 000,00 грн. під 38% річних строком на 60 місяців. Договором також було передбачено, що комісійна винагорода за зняття готівкових коштів, наданих в кредит складає 2,99% від суми таких коштів, яка сплачується при знятті готівкових коштів в усіх банкоматах/у касах банку (касах інших банків) з використанням платіжного терміналу. Підписанням заяви на встановлення відновлюваної кредитної лінії (Кредиту) від 12.09.2018 року відповідач підтвердив, що до підписання даної заяви позивач надав йому як споживачу, а останній ознайомився з загальною вартістю кредиту, реальною річною процентною ставкою та загальними витратами по кредиту, які викладені у таблиці обчислення загальної вартості кредиту у додатку до цієї заяви. Паспорта споживчих кредитів від 11.05.2018 р. та 12.09.2018 р., укладені в письмовій формі, були підписані відповідачем [PERSON] у день підписання заяви про приєднання № 627455 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та заяви на встановлення кредитної лінії від 12.09.2018 р. Однак, всупереч взятим на себе зобов`язанням відповідач [PERSON] порушив в односторонньому порядку умови кредитного договору, кредит та проценти за його користування добровільно не сплачує, у зв`язку з чим станом на 22 листопада 2019 року заборгованість за кредитним договором склала 68723,13 грн., з яких: 59896,29 грн. - сума заборгованості за основним боргом; 7001,24 грн. - сума заборгованості по процентам; 152,49 грн. - комісія; 1449,29 грн. - пені; 223,81 грн. - 3% річних від прострочених сум заборгованості. Втрати від інфляції - 33,21 грн. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст.ст. 526, 527, 536 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтями 610-611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від нього або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. Згідно з ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається. Таким чином, судом встановлено, що відповідач своєчасно кредит, а також нараховані за його користування відсотки не повернув, продовжував користуватися грошима на тих же умовах, договір не розривав. Оскільки відповідачем не погашено заборгованість в повному обсязі, у даному випадку мають місце порушення ним прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по договору. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 1921,00 грн., а тому він підлягає до стягнення із відповідача.

Outcome: approved