Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

08 червня 2015 року позивач звернулась до Новоайдарського районного суду Луганської області з даним позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та призначення опікуном. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] року померла [PERSON], яка є матір`ю позивачки та її малолітнього брата - [PERSON], [INFO], які залишилися на вихованні та утриманні у відповідача. Проте, позивач зазначила, що з 2013 року відповідач [PERSON] з ними не проживає, злісно не виконує встановлені законом обов'язки по догляду за своїм сином, не забезпечує навчання, не забезпечує нормальних побутових умов для життєдіяльності, не займається вихованням дитини, не піклується про його здоров'я, фізичний і моральний розвиток. У листопаді 2014 року відповідач звернувся до служби у справах дітей Новоайдарської районної державної адміністрації з заявою про те, що він протягом тривалого часу не займається вихованням свого малолітнього сина - [PERSON], через часті виїзди за межі Луганської області на заробітки. У заяві вважає за необхідне призначити свою доньку [PERSON] опікуном над малолітнім [PERSON] З позовної заяви вбачається, що малолітній [PERSON] мешкає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. На підставі вищенаведеного, позивач - [PERSON] просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], [INFO], призначити її опікуном над малолітнім [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь понесенні судові витрати у розмірі 243,60 грн. 20.07.2015 року позивач надала до суду позовну заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з 08.06.2015 року, до досягнення дитиною повноліття. Позивач - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник позивача - [PERSON], у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач - [PERSON] у жодне судове засідання не з`явився, заяву про розгляд справи у його відсутності суду не надав, про причини неявки не повідомив, хоча належним чином був сповіщений про час та місце розгляду справи, про що свідчить виклик до суду, опублікований у ЗМІ «Урядовий кур`єр» № 146 (5520) від 12 серпня 2015 року та поштове повідомлення, що знаходиться в матеріалах справи. Представник третьої особи служби у справах дітей Новоайдарської РВЦА - Черкасова О.Ю. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно малолітнього [PERSON], [INFO], та призначити [PERSON] опікуном над малолітнім [PERSON] Прокурор у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно малолітнього [PERSON], [INFO], та призначити [PERSON] опікуном над малолітнім [PERSON] У зв'язку з повторною неявкою відповідача[PERSON] не підтвердженою належним чином, суд визнає причини неявки неповажними. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлені факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON] (а.с.8), яка є матір`ю позивачки та її малолітнього брата - [PERSON], [INFO]. З 2013 року відповідач [PERSON] разом зі своїми дітьми не проживає, що підтверджується характеристикою депутата Щастинської міської ради від 07.08.2015 року (а.с.46), злісно не виконує встановлені законом обов'язки по догляду за своїм малолітнім сином, не забезпечує навчання та нормальних побутових умов для життєдіяльності, не займається вихованням дитини, не піклується про його здоров'я, фізичний і моральний розвиток, хоча будь-яких перешкод у спілкуванні з дитиною позивач не чинила, а навпаки постійно нагадувала відповідачу про необхідність створення для дитини нормальних умов життєдіяльності. У листопаді 2014 року відповідач звернувся до служби у справах дітей Новоайдарської районної державної адміністрації з заявою про те, що він протягом тривалого часу не займається вихованням свого малолітнього сина - [PERSON], через часті виїзди за межі Луганської області на заробітки. У заяві зазначив, що вважає за необхідне призначити свою доньку [PERSON] опікуном над малолітнім [PERSON] (а.с.25). Факт того, що [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження, де в графі «батько» зазначено «[PERSON]» (а.с. 9). З позовної заяви та матеріалів доданих до неї письмових доказів вбачається, що [PERSON], [INFO], мешкає разом зі своєю сестрою - [PERSON], [INFO], та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою, виданою КП «Жилбудсервіс» житлово-комунальне підприємство від 03.06.2015 № 846 (а.с.11) та характеристикою від 07.08.2015 року (а.с.47). 18 червня 2015 року Служба у справах дітей Новоайдарської РВЦА надала висновок № 03/13/205 про можливість позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.57). Зі змісту даного висновку встановлено, що [PERSON] життям своєї дитини не цікавиться, за місцем проживання родини не з`являється, матеріальної допомоги не надає, тобто не виконує належним чином своїх батьківських обов`язків. З акту не проживання в житловому приміщенні від 16.06.2015 року, вбачається, що [PERSON] за адресою: Луганська область, м. Щастя, вул. Матросова, 6/12 не мешкає з червня 2013 року (а.с.48). З характеристики, яка видана завідуючою дошкільного закладу № 103 м. Щастя, Луганської області, вбачається, що [PERSON] з 29.05.2012 року відвідує дошкільний заклад. Вихованням [PERSON] займається його рідна сестра - [PERSON], [INFO] року народження. Батько участі у житті та вихованні малолітнього [PERSON] не приймає (а.с.19). [PERSON] має у власності квартиру на підставі договору дарування серії [NUMBER], посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 1094, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Відповідно до висновку про стан здоров`я особи від 16.03.2015 року, [PERSON], [INFO] року народження, здорова та може бути опікуном (а.с.22). Згідно з довідкою про доходи № 159 від 03.06.2015 року [PERSON] працює у КЗ «Счастьенская городская больница» на посаді молодшої медсестри, її заробітна плата в період з 1 грудня 2014 року по 31 травня 2015 року складає 9 337,16 грн. (а.с.23). [PERSON] за місцем роботи характеризується з позитивного боку, користується повагою серед колег, добросовісно виконує свої професійні обов`язки, що підтверджується виробничою характеристикою № 188 від 12.08.2015 року (а.с.50). Позивачка - [PERSON] наркологічних протипоказань до виконання опіки над дитиною не має, що підтверджується копією сертифікату серії [NUMBER] (а.с.13). Відповідач - [PERSON] за місцем мешкання характеризується незадовільно, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, що підтверджується характеристикою депутата Щастинської міської ради 07.08.2015 року (а.с.46). За цими обставинами служба у справах дітей Новоайдарської районної військово-цивільної адміністрації 14 серпня 2015 року внесла до Новоайдарського районного суду подання № 03-13/279 щодо можливості встановлення опіки над малолітнім [PERSON], [INFO] (а.с.51-52), в якому вважає за можливе призначити опікуном над малолітнім [PERSON], [INFO], його сестру - [PERSON] З вищенаведеного можна зробити висновок про те, що відповідач - [PERSON] дійсно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 150 СК України, передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Невиконання та ухилення від покладених на батьків обов'язків щодо виховання дитини є підставою для позбавлення батьків батьківських прав, як це передбачено ст. 164 СК України. Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. На підставі приписів ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч.3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст. 63 ЦК України опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених ст. 60 ЦК України. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного. Згідно з ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених ЦК України. Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 244 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Згідно з ч. 2 ст. 247 СК України встановлення опіки та піклування не припиняє права дитини на отримання пенсії, аліментів, відшкодування шкоди у зв'язку з втратою годувальника та інших соціальних виплат, призначених дитині відповідно до законів України, а також права власності дитини на ці виплати. Судом достовірно встановлено, що відповідач - [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON], [INFO] року, щопідтверджується копією свідоцтва про народження, де в графі «батько» зазначено «[PERSON]» (а.с.9). Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться життям малолітнього сина, матеріально його не утримує, не дбає про його здоров'я, культурний та духовний розвиток. Малолітній [PERSON] проживає з позивачем та перебуває на її повному утриманні, відповідач проживає окремо, не займається вихованням дитини, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, дані факти є підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] та призначення опікуном [PERSON] над малолітнім [PERSON] Відповідно до приписів ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України, по рішенню суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу (заробітку) або в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сім`ї, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.7 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2015 рік", прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років з розрахунку на місяць з "01" січня 2015 року становить 1286 грн., тому, з урахуванням приписів ст.180 СК України, суд вважає, що обов`язок по утриманню дітей є рівним, як батька, так і матері. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи матеріальне становище позивача та відповідача, потреби дитини у матеріальному забезпеченні, які позивач одноособово забезпечити не має змоги, суд вважає, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1\\4 частини заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На думку суду, такий розмір утримання є співмірним з матеріальними можливостями відповідача, тому позовні вимоги позивача [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору при подачі позову, він стягується з відповідача в дохід держави. Відповідно до ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. З урахуванням вищенаведеного суд вважає, що сплату судового збору необхідно покласти на відповідача у розмірі, встановленому законом.

Outcome: approved