Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

01.12.2020 позивач КП "ХТМ" завернулось до суду з зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01.10.2012 по 31.10.2020 розмірі 69559,77 грн, три відсотки річних у розмірі 2271,75 грн, інфляційні витрати у розмірі 3433,3 грн та судовий збір. Свої вимоги комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" обґрунтовує тим, що вони надають послуги централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, а відповідач отримує ці послуги і за період з 01.10.2012 по 31.10.2020 відповідач не в повному обсязі сплачує вартість наданих послуг, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Представник позивача Вірютіна О.В. надала до суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила задовольнити, з підстав викладених у позові та у разі не явки відповідача, не заперечувала проти винесення заочного рішення суду. Також зазначила, що заборгованість за послуги з теплопостачання та підігріву холодної води за період з 01.12.2017 по 31.10.2020 складає 40931,66 грн. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала частково, просила застосувати строк позовної давності. Крім того, суму боргу в межах позовної давності просила розстрочити суд на 24 місяці. В свої заяві відповідач просила розглянути справу за її відсутністю. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] і є абонентом КП "Харківські теплові мережі", відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст. ст. 150, 156, 162 ЖК України власник житлового будинку (квартири), а також члени його сім`ї також зобов`язані утримувати квартиру, сплачувати за комунальні послуги за затвердженими тарифами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 64 ЖК України наймачі несуть рівні обов`язки по сплаті комунальних послуг, повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.. Разом з тим, відповідно до ст.ст.256,257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Ч. ч. 3,4,5ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Відповідачкою [PERSON] подано клопотання про застосування строків позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За частинами першою, другою статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Тобто, позовні вимога про стягнення заборгованість з відповідачки за період з 01.10.2012 по 01.12.2017 не підлягає задоволенню, так як пред`явлені поза межами позовної давності. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 13 січня 2016 року у справі № 6-931цс15. Позовні вимоги про стягнення заборгованості з [PERSON] за період з 01.12.2017 по 31.10.2020 підлягають задоволенню. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що борг відповідачки [PERSON] за послуги з теплопостачання та підігріву гарячої води за період з 01.12.2017 по 31.10.2020 становить 40931,66 грн. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з розрахунку, наданого позивачем, трьох відсотків річних та інфляційних витрат, сума становить 2271,75 грн та 3433,90 грн відповідно. При цьому позивачем зазначені витрати нараховані у межах строку позовної давності, тобто на суму заборгованості за період з 01.12.2017 по 31.10.2020. Таким чином, суд прийшов до висновку, що з відповідачки [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача три відсотки річних та інфляційні витрати у розмірі 2271,75 грн. та 3433,30 грн. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачки [PERSON] заборгованості за опалення та гарячу воду в межах позовної давності, інфляційних витрат та трьох відсотків річних. Щодо клопотання відповідачки [PERSON] про розстрочення суми сплати заборгованості строком на 24 місяці рівними платіжками з дати набрання законної сили рішенням суд зазначає. Відповідно до частин 1, 3, 4, 5 статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Право сторони звернутися із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду передбачене також статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо). Тобто, закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи. Підставою для застосування статей 435 ЦПК України і 33 Закону України «Про виконавче провадження» є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 10 Постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо). Враховуючи те, що заявниця, в своєму клопотання про розстрочку рішення суду не зазначає обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо) суд приходить до висновку про відмову в його задоволенні. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідачів пропорційно до задоволених вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2102 грн, який повинен бути стягнутий з відповідача, пропорційно до задоволених вимог. Оскільки позовні вимоги КП «ХТМ» задоволені частково, лише на 60,28%, судовий збір підлягає стягненню лише 60,28%. Тобто, у сумі 1267,09 грн (2102*60,28%).

Outcome: partial