Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

01 грудня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом, зазначивши, що вона є власником квартири [ADDRESS] у Довгинцівському районі м. Кривого Рогу, на підставі договору купівлі-продажу від 19.04.2000 року зареєстрованого на Товарній Біржі "Новый век". На теперішній час у квартирі зареєстрований її колишній чоловік [PERSON], з яким вона перебувала у шлюбі з 22.11.1994 року по 25.04.2014 року. Відповідач за місцем реєстрації не мешкає з серпня 2011 року. В звязку з тим, що нарахування комунальних платежів нараховується на кожного зареєстрованого мешканця, позивач змушена нести додаткові витрати. Факт реєстрації відповідача здійснює перешкоди у отриманні житлової субсидії. Реєстрація відповідача у квартирі носить виключно формальних характер і не збігається з місцем його фактичного мешкання. На підставі вищевикладеного, позивач просить ухвалити рішення, яким визнати відповідача [PERSON], [INFO], особою, яка втратила право користування житловим приміщенням квартирою № 150 у будинку № 5 по вулиці Незалежності України у м. Кривому Розі Дніпропетровської області. Позивач у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с. 22- заява). Відповідач у судове засідання не з'явився, про слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку ( а.с. 23 - оголошення). Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку ( а.с. 21 - повідомлення). Відповідно до ст.169 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі матеріалів справи. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи проводиться без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу. Дослідивши наявні у справі матеріали, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] у Довгинцівському районі м. Кривого Рогу, на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 19.04.2000 року (а.с.9 копія договору). Згідно рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.09.2007 року, визнано дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 19.04.2000 року укладений між [PERSON] та [PERSON], зареєстрованій на товарній біржі "Новий вєк", 19.04.2000 року за № 1-97. Визнано право приватної власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] (а.с. 8 копія рішення). 25 листопада 1994 року сторони уклали шлюб (а.с.4 копія свідоцтва про укладання шлюбу) та 25.04.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області складено відповідний актовий запис № 42 (а.с. 7 копія свідоцтва про розірвання шлюбу). Відповідно до довідки № 51 від 25.11.2015 року виданої Житлово-будівельним кооперативом "Веселка-5", відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою [INFO] (а.с.10 довідка), та відповідно акту про не проживання від 26.11.2015 року (а.с. 6 акт) відповідач не проживає в вищезазначеній квартирі з серпня 2011 року. У відповідності зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном за власний розсуд. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно наданих позивачем документів, на момент укладання договору купівлі-продажу квартири № 150 в буд. № 5 розташованому по вул. Незалежності України у м. Кривому Розі, позивач була одружена згідно її даних паспорту та свідоцтва. На підставі ч.2 ст.60 СК України, вважається, що кожна річ, набута під час шлюбу, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Право спільної сумісної власності виникає у подружжя на майно одночасно в момент його придбання у шлюбі. Таким чином, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобовязані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього, лише на імя одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Спільною сумісною власністю подружжя стає майно, набуте подружжям під час шлюбу незалежно від того, хто вчинив акт придбання майна: один з подружжя або внаслідок їх сумісних дій. Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована. Якщо ж заява одного з подружжя про те, що певна річ була куплена за його /її/ кошти, не буде належним чином підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] послалась на те, що вона є власником квартири. Відповідач, в свою чергу, створює перешкоди у користуванні власністю, а саме вона позбавлена законного права розпоряджатися спірною квартирою, несе додаткові витрати на її утримання, у зв'язку з оплатою комунальних послуг. При цьому позивач не просить суд встановити факт того, що квартира [ADDRESS] у Довгинцівському районі м. Кривого Рогу, є її особистою приватною власністю, як майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed