Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

В липні 2017 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про повне повернення коштів на карту/рахунок та про припинення нарахування і скасування нарахованих відсотків, пені, штрафів за кредитом, посилаючись на те, що 11.05.2017 року невідомі особи шахрайським шляхом заволоділи його коштами, що знаходилися на декількох електронних банківських картах «ПриватБанку» виданих на його ім`я за № [NUMBER] (на якій знаходилися гроші в сумі 11 789,99 грн.), № [NUMBER] (кошти в сумі 8,87 доларів США) та № [NUMBER] (кошти в сумі 20 грн.), однак, не дивлячись нам активні дії [PERSON] по перешкоджанню злочину, які виразились в намаганні заблокувати карти за допомогою працівників Деражнянського відділення ПАТ КБ «ПриватБанку», кошти із зазначених рахунків були викрадені, а ПАТ КБ «ПриватБанк», не зважаючи на наведені обставини, почав нараховувати позивачу відсотки, пеню та штрафи на суму викрадених коштів, ніби-то за користуванням ними [PERSON] , як кредитними банківськими коштами, що і стало підставою для його звернення до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали із викладених в ньому підстав, попередньо уточнивши заявлені позовні вимоги. Представник відповідача проти позову заперечила, вказавши на провину самого позивача у зникненні коштів з його карток, посилаючись при цьому на порушенням позивачем ряду пунктів Правил та Умов надання банківських послуг. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, показання свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню. Судом об`єктивно встановлено, що 11 травня 2017 року близько 05 год. 00 хв. невстановлена особа шляхом використання даних аканту «Мій Київстар» з належного [PERSON] номера мобільного телефону [NUMBER] здійснила переадресацію SMS та дзвінків на № телефону [NUMBER] та без його відома вчинила стороннє втручання до системи «Приват-24». При цій операції також було вчинено втручання до належних [PERSON] банківських карток № [NUMBER] та № [NUMBER] . Факт телефонних з`єднань з номером [PERSON] підтверджено наданою до справи роздруківкою, витребуваною в оператора «Київстар», в якій зазначено, що 11.05.2017 року о 5.00 год. банк з № [NUMBER] здійснив вхідний дзвінок на номер позивача та надсилав СМС-повідомлення в 5.00, 5.27, 5.29,5.32, 6.28. В подальшому зафіксовано з`єднання з телефоном Півця невідомої особи з телефону [NUMBER] о 5.06, 5.31, 5.33, 5,41 5.56, 5.58, 6.02, 6.11, 6.34, 6.37, 6.41 год. (всього 11 з`єднань) з переадресацією номерів телефонів, а також при цьому був задіяний названий вище телефон банку [NUMBER] 11.05.2017 року з 6.56 год. до 8.18 год. (всього 6 з`єднань). Про несанкціоноване втручання невідомими особами до банківського рахунку позивачем було в той же час повідомлено керуючого Деражнянського відділення ПАТ «КБ «Приватбанк», з вимогою заблокувати банківську картку та вжити заходів щодо припинення вчинення відносно нього шахрайських дій. Телефонне з`єднання підтверджено роздруківкою, яке відбулося 11.05.2017 року в 5.35 год., 6.16 та в 8.43 год. Проте, після таких першочергових звернень позивача з вини працівників банку його банківський рахунок належним чином не було заблоковано, що дозволило невстановленим особам провести трансакції по викраденню грошових коштів у сумі 11 500,50 гривень з рахунку-угоди № SAMDN51000098242971, а саме з картки № [NUMBER] , термін дії якої закінчився в травні 2016 року. Вказані обставини в судовому засіданні були повністю підтвердженні показаннями керуючого Деражнянського відділення ПАТ «КБ «Приватбанк» свідка [PERSON] , який наявними в нього технічними заходами оперативно намагався перешкодити заволодінню коштами [PERSON] Водночас, на підтвердження доводів сторони відповідача судом не здобуто доказів, як не надано таких самим представником відповідача, з приводу того, що [PERSON] складав чи надавав будь які платіжні доручення чи скеровував їх відповідачеві ні у паперовому вигляді, ні у електронному з використанням електронної системи «Приват24», та будь-якої іншої клієнтської системи банку. Натомість, хоча [PERSON] і користувався грошовими коштами на банківській картці, але пін-коду та іншої особової та конфеденційної банківської інформації стосовно зазначених платіжних карток нікому не передавав. З приводу викрадення з належного [PERSON] банківського рахунку грошових коштів за його зверненням слідчим відділенням Деражнянського ВП ГУНП в Хмельницькій області 01.06.2017 року було відкрито кримінальне провадження № 12017240130000165 за ознаками ч. 1 ст. 185 КК України, у якому розпочато досудове розслідування. Відповідно до постанови прокурора Деражнянського відділу Хмельницької місцевої прокуратури від 09.11.2017 року до слідчого відділу Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області було передано за підслідністю вказане вище кримінальне провадження № 12017240130000165 від 01.06.2017 року за ч. 1 ст. 185 КК України за фактом таємного викрадення 11.05.2017 року невстановленою особою з належної [PERSON] банківської картки грошових коштів в сумі 12000 гривень, а сам [PERSON] у даному кримінальному провадженні визнаний потерпілим. Однак, не дивлячись на явні ознаки вчинення відносно [PERSON] злочину, Банком - відповідачем йому була нарахована за період з 11.05.2017 року по 29.05.2018 року станом на 29.05.2018 року заборгованість в розмірі 24716,24 гривень, на підставі отриманої ним виписки з банку за № 1F2ROBILF04UNA32 роздруківки по банківському рахунку картки «Універсальна» № [NUMBER] зі встановленим кредитним лімітом у розмірі 11 000 грн. 00 коп. відповідно до угоди № SAMDN51000098242971. Про те, що зазначені трансакції дійсно мали місце не з волі [PERSON] свідчить виписка з банківських рахунків банківської картки № [NUMBER] , № [NUMBER] ,№ [NUMBER] та № [NUMBER] про рух коштів, а також інформація надана позивачем в судове засідання із системи обслуговування клієнтів «Приват24» та роздруківка ПрАТ «Київстар» про зв`язок кінцевого обладнання споживачів телекомунікаційних послуг належного [PERSON] абонентського № [NUMBER] та № [NUMBER] (невідомої позивачу особи). З метою захисту своїх прав, 02 червня 2017 року [PERSON] звернувся до Банку - відповідача з письмовою вимогою щодо призначення та проведення службового розслідування за фактом не санкціонованого списання з мого рахунку коштів, але його вимоги залишилися без задоволення, проте, лише на вимогу суду такий висновок службового розслідування все-таки було надано. Із зазначеного висновку вбачається, що [PERSON] належним чином повідомив банк про факт несанкціонованого втручання до його рахунку, що відповідає Умовам та правилам надання банківських послуг. Крім того, з наданої банком інформації вбачається, що телефон № [NUMBER] , який з`єднувався з телефоном [PERSON] належить громадянину [PERSON] . Банком також підтверджено, що викрадені за допомогою «Приват-24» з рахунку [PERSON] грошові кошти в сумі 11036,25 грн. було витрачено 11.05.2017 року в період з 06.45 по 08.40 год. на покупку крипто валюти по картці № [NUMBER], відкритій 12.09.2016 року на клієнта [PERSON] , а кошти в сумі 55 грн. переведені на картку [PERSON] , кошти в сумі 105 грн. з картки [NUMBER] , яка належить [PERSON] , переказано 11.05.2017 року в 06.02 год. на поповнення мобільного телефону № [NUMBER]. Також, 11.05.2017 року в період з 06.10 по 08.39 год. зафіксовані неодноразові спроби поповнення за допомогою платіжної системи LigPay з телефону [PERSON] з карт [PERSON] та [PERSON] 14.05.2017 року в 09.23 год. зафіксовано (виписка 6) переказ на карту клієнта [PERSON] переказ коштів в сумі 8602,72 грн. на картку клієнта [PERSON] за продаж крипто валюти та зафіксовано зняття коштів з 12.05.2017 року по 14.05.2017 року клієнтом [PERSON] в банкоматі м. Кременчуг Полтавської області, що також зафіксовано фотоматеріалами з банкомату. В свою чергу, суд звертає увагу, що будь-якими доказами не підтверджується викладений у висновку службового розслідування запис про те, що аналіз СМС-повідомлень, які надійшли 11.05.2017 року на фінансовий телефон [PERSON] , вказує не те, що [PERSON] ніби-то надав шахраям конфіденційну інформацію, яка надала змогу їм здійснити вхід в систему «Мій Київстар» для здійснення переадресації свого фінансового телефону, змінити стаціонарний пароль входу в Приват24 та мати доступ до СМС-повідомлень під час здійснення фінансових операції по його картах. Суд вважає такий висновок надуманим та безпідставним зі сторони працівників банку, в якому вбачається мета уникнути власної відповідальності за неналежну організацію охорони банківських вкладів та банківської таємниці клієнта банку-відповідача - [PERSON] та перекласти відповідальність на нього самого. Водночас, у висновку чітко зазначено, що Банк вбачає причетність клієнта [PERSON] до шахрайських дій відносно клієнтів Банку в травні 2017 року, а тому, вочевидь, відповідальність повинен нести [PERSON], а не [PERSON] . Таким чином, встановлені у висновку службового розслідування, обставини є підставою для повернення на рахунки [PERSON] всіх незаконно списаних не за вказівкою [PERSON] банком коштів, а також списання всіх нарахованих у зв`язку з цими обставинами пені, відсотків, штрафів, які згідно отриманої виписки з банку за № 1F2ROBILF04UNA32 роздруківки по банківському рахунку картки «Універсальна» № [NUMBER] зі встановленим кредитним лімітом у розмірі 11 000 грн. 00 коп. відповідно до угоди № SAMDN51000098242971 відповідачем нарахована за період з 11.05.2017 року по 29.05.2018 року станом на 29.05.2018 року заборгованість в розмірі 24716,24 гривень. Разом з тим, як вбачається з результатів службового розслідування, проведеного банком, схема шахраїв розрахована не тільки на неуважність користувачів системи «Приват-24» та недостатню захищеність їх персональних комп`ютерів від комп`ютерних вірусів, а й на наявність особливостей деяких сервісів системи «Приват-24», які шахрай може використовувати для обману користувачів системи, в чому є вина самого банку, тому банк, у такому випадку, несе безпосередню відповідальність за усунення негативних наслідків для його клієнта. Так, відповідно до пункту 4 ст. 3, ст.. 5,6,7,8 розділу VI Положення «Про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України № 705 від 05.11.2014 року, банк у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій. Користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15. Крім того, відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. В свою чергу, ч. 1 ст. 1071 ЦК України встановлено, що банк може списати грошові кошти з рахунку клієнта на підставі його розпорядження. Частиною 2 згаданої статті встановлено, що грошові кошти можуть бути списані з рахунку клієнта без його розпорядження лише на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом. Згідно ст. 7 та п. 38.1 і 38.4 ст. 38 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", режим обслуговування клієнта банків полягає у зберіганні коштів, здійсненні розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів та створенні системи захисту інформації, яка повинна забезпечувати безперервний захист інформації щодо переказу коштів на усіх етапах її формування, обробки, передачі та зберігання. Відповідно до п. 18.3 статті 18 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", при прийманні електронних документів на переказ має бути дотримана відповідна процедура перевірки електронного цифрового підпису, що дає можливість пересвідчитися у цілісності та достовірності електронного документу. У разі недотримання зазначених вимог, банк або інша установа - член платіжної системи, несуть відповідальність за шкоду, заподіяну суб`єктам переказу. Згідно з п. 39.2.3 ст. 39 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" відповідач не забезпечив дотримання вимог законодавства та не виконав зобов`язань переді позивачем, як клієнтом банку і володільцем банківського рахунку. У відповідності до ст. 1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Таким чином, аналіз наведених вище норм вказує, що крім функцій розрахунково-касового обслуговування клієнта, банк також виконує й функцію зберігання його грошових коштів, які перебували на поточному рахунку, і несе відповідальність за безпеку власної платіжної системи, а значить і грошових коштів. Враховуючи ж відсутність обставин, які безспірно доводять, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, не законному використанню пін-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, правильним є висновок суду про несанкціоноване списання грошових коштів з рахунків [PERSON] , у зв`язку із чим, вони підлягають поверненню. З викладених вище обставин суд вважає, що банк покладені на нього обов`язки не виконав, чим порушив майнові права позивача, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу, суд керується відповідними положеннями ЦПК України та бере до уваги положення Додаткової угоди до Договору «Про надання правничої допомоги» від 29.05.2018 року з відповідним Розрахунком вартості виконаних робіт по наданню правничої допомоги, та приходить до висновку що з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] слід стягнути понесені ним судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20 000 грн., а також стягнути з зазначеного відповідача на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 647 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved