Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з позовною заявою до Рівненської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Управління земельних відносин Виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання договору оренди припиненим та зобов`язання вчинити певні дії. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Рівненської міської ради № 790 від 31 травня 2011 року позивачу передано в оренду на строк до 11.12.2051 земельну ділянку площею 721 кв. м. на [ADDRESS] для обслуговування частини адміністративної будинку (зареєстрований в управлінні Держкомзему у м. Рівному, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 19 грудня 2011 року за № 561010004000251). 14 листопада 2011 року між Рівненською міською радою (Орендодавець) та позивачем (Орендар), було укладено Договір оренди № 561010004000251 земельної ділянки площею 721 кв. м. (умовна частка від загальної площі земельної ділянки 0,2167 га, кадастровий № 5610100000:01:015:0002) на [ADDRESS] , для обслуговування частини адміністративного будинку (зареєстрований в управлінні Держкомзему у м. Рівному, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 19 грудня 2011 року за № 561010004000251). 19.12.2011 між позивачем та відповідачем було підписано Акт приймання-передачі земельної ділянки в оренду, згідно з яким в оренду передано вказану земельну ділянку. Договір було укладено строком до 11 грудня 2051 року (п. 8 Договору оренди). Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 26.12.2016 № 76941362 право оренди було зареєстровано в реєстрі речових прав. 01 вересня 2016 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу приміщення адміністративного будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 1110,1 кв. м., посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Коломис О.В., зареєстровано в реєстрі за № 1918. Внаслідок вчинення даного правочину в Реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності і новим власником нерухомого майна, що розташоване за адресою: [ADDRESS] з 01.09.2016, а також фактичним користувачем земельної ділянки стала - [PERSON] . Згідно з п.2. Договору купівлі-продажу відчужувані приміщення знаходяться в складі будівлі, яка розташована на земельній ділянці з кадастровим номером 5610100000:01:015:0002 та має загальну площу 0,2167 га. В той же день було оформлено заяву (підпис на якій засвідчено нотаріально) про добровільну відмову позивача від оренди та від права користування земельною ділянкою площею 721 кв.м. на [ADDRESS] наданої в оренду згідно Договору оренди, на користь нового власника нерухомого майна - [PERSON] . Зареєстровано в реєстрі за № 1924. Згодом, нова власниця приміщення адміністративного будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 1110,1 кв. м., повідомила позивача, що нею було подано заяву на ім`я міського голови В.Хомка з проханням передати їй в оренду земельну ділянку площею 721 кв. м. на [ADDRESS] з додаванням всіх необхідних документів, в т.ч. і заяви позивача про добровільну відмову від права користування, проте Управління земельних відносин Виконавчого комітету Рівненської міської ради своїм листом № 01-11/110 від 31.01.2017 року надало відповідь, що розглянути заяву щодо передачі в оренду земельної ділянки площею 721 кв. м. на [ADDRESS] неможливо. На повідомлення позивача від 15.08.2019 та 07.09.2019 щодо відчуження нерухомого майна, припинення права оренди у [PERSON] та набуття іншою особою права власності на нерухомість, що розташована на земельній ділянці, відповідач своїми листами № К-2439/19 від 30.08.2019 та № К-2690/19 від 23.09.2019 зазначив, що повідомлення [PERSON] взяті до відома та що всім власникам нерухомого майна (включно з [PERSON] ) розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером 5610100000:01:015:0002 загальною площею 0,2167 га необхідно звернутися із заявою на ім`я міського голови про передачу в оренду земельної ділянки. В кінці 2020 року позивачу стало відомо про наявність листа Управління земельних відносин № 924 від 24.06.2020, де зазначається, що йому як орендарю та користувачу земельної ділянки площею 0,0721 га на [ADDRESS] (кадастровий номер 5610100000:01:015:0002, умовна частка від загальної площі земельної ділянки 0,2167 га) для обслуговування частини адміністративного будинку необхідно внести зміни до відомостей про земельну ділянку в ДЗК щодо класифікації видів цільового призначення земель. На вказаний лист представником позивача було надано відповідь, що позивач вже не є користувачем земельної ділянки. Також, у відповідь на адвокатський запит представника позивача було надіслано копію листа Управління земельних відносин Виконавчого комітету Рівненської міської ради № 11/927 від 04.12.2020 року на ім`я позивача, в якому повідомлялося, що за доручення міського голови Управлінням розглянуто клопотання [PERSON] на підставі якого на розгляд сесії Рівненської міської ради підготовлено проект рішення «Про припинення громадянину [PERSON] права оренди земельної ділянки на [ADDRESS] та розірвання договору оренди землі, на якій розташований об`єкт нерухомого майна», а також копію листа Рівненської міської ради № 08-1325/1 від 03.12.2020 на ім`я позивача, в якому повідомлено, що право оренди земельної ділянки площе 721 м. кв. на [ADDRESS] буде припинено після прийняття сесією Рівненської міської ради вищевказаного рішення про припинення права оренди земельної ділянки та що Акт приймання-передачі (повернення) земельної ділянки підписати не можливо. Враховуючи відсутність будь-якої інформації та повідомлень зі сторони Відповідача, 18.03.2021 адвокат позивача звернувся до Відповідача з адвокатським запитом вих. № 4, у відповідь на який 30.03.2021 прийшов лист № 05-780 від 25.03.2021, в якому повідомлялося, що проект рішення міської ради «Про припинення громадянину [PERSON] права оренди земельної ділянки на [ADDRESS] та розірвання договору оренди землі» є відхиленим, оскільки не набрав необхідної кількості голосів на підтримку. Відтак, незважаючи на те, що позивач з моменту укладення Договору купівлі-продажу фактично не користується земельною ділянкою площею 721 кв. м. на [ADDRESS] та написав заяву про добровільну відмову від права користування земельною ділянкою на користь нового власника нерухомості, відповідач фактично не визнає те, що договір між сторонами є припиненим та що позивач не є користувачем земельною ділянки. Невизнання відповідачем факту припинення Договору оренди земельної ділянки, порушує права та інтереси позивача, оскільки відповідач продовжує позивача вважати належним користувачем земельної ділянки з усіма обов`язками по даному договору. Тому, позивач змушений звернутися до суду щодо вирішення спору та захисту своїх прав та інтересів. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 09.04.2021 по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. 03 червня 2021 року представником третьої особи, яка не зявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Управління земельних відносин Виконавчого комітету Рівненської міської ради подано пояснення щодо позову у яких вказав, що у разі набуття права власності на нерухоме майно, новий власник нерухомого майна набуває право оренди земельної ділянки, на якій воно знаходиться, за чинним договором оренди, а не у порядку повторного надання земельної ділянки. При цьому зміна орендаря відбувається в силу прямої вказівки закону. Тобто, право попереднього користувача земельною ділянкою припиняється без припинення у цілому договору оренди земельної ділянки з одночасним набуттям такого права новим власником об`єкта нерухомості. 03 червня 2021 року представником позивача - адвокатом Гарбаром О.М. подано відповідь на письмові пояснення третьої особи, в яких він вказав, що третя особа висловлює свою позицію щодо правових підстав розірвання договору оренди землі, тоді як позивачем питання розірвання договору оренди землі не підіймалось. Просить врахувати цю відповідь на письмові пояснення третьої особи при вирішенні спору та позов задовольнити повністю. 14 червня 2021 року представником позивача - адвокатом Гарбаром О.М. подано заяву про уточнення позовних вимог (про зміну предмета позову) в якій просив змінити позовні вимоги на нову редакцію, а саме: "Визнати Договір оренди № 561010004000251 від 14.11.2011 (зареєстрований в управлінні Держкомзему у м. Рівному, про що в державному реєстрі земель вчинено запис від 19 грудня 2011 року за № 561010004000251) між Рівненською міською радою та [PERSON] припиненим з 01.09.2016 року, припинити право оренди (інше речове право) земельної ділянки площею 721 кв. м. (умовна частка від загальної площі земельної ділянки 0,2167 га, кадастровий № 5610100000:01:015:0002) на [ADDRESS] , що зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19.12.2016р. за №18286574 на підставі договору оренди землі від 14.11.2011р. укладеного між Рівненською міською радою та [PERSON] та зобов`язання відповідача - Рівненську міську раду (33028, м. Рівне, вул. Соборна, 12А, код ЄДРПОУ - 34847334) прийняти від позивача - [PERSON] земельну ділянку площею 721 кв. м. (умовна частка від загальної площі земельної ділянки 0,2167 га, кадастровий № 5610100000:01:015:0002) на [ADDRESS] за актом приймання - передачі (повернення)." 09 липня 2021 року представницею відповідача було подано відзив на заяву про уточнення позовних вимог, у якій вона вказала, що так як сесія Рівненської міської ради не надала дозволу на розірвання договору з позивачем, то договір вважається не розірваним. Рівненська міська рада має виключну компетенцію щодо вирішення земельних питань на власний розсуд, просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви повністю. 13 липня 2021 року представником позивача - адвокатом Гарбаром О.М. подано відповідь на відзив, у якому він вказав, що відповідач у своєму відзиві зазначає позицію щодо правових підстав розірвання договору оренди землі, тоді як позивачем питання розірвання договору оренди землі не піднімалось. Просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог. У судове засідання з`явились представники позивача та відповідача, представник третьої особи не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання учасники справи були повідомлені належним чином. Представник позивача надав суду усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача надала суду усні пояснення по суті спору, проти позову заперечувала. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив таке. Згідно з копією рішення Рівненської міської ради № 790 від 31.05.2011 позивачу передано в оренду на строк до 11.12.2051 земельну ділянку площею 721 кв. м. на [ADDRESS] для обслуговування частини адміністративної будинку (зареєстрований в управлінні Держкомзему у м. Рівному, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 19 грудня 2011 року за № 561010004000251). Відповідно до копії договору оренди № 561010004000251 від 14.11.2011 між Рівненською міською радою (Орендодавець) та позивачем (Орендар), було укладено даний Договір оренди земельної ділянки площею 721 кв. м. (умовна частка від загальної площі земельної ділянки 0,2167 га, кадастровий № 5610100000:01:015:0002) на [ADDRESS] , для обслуговування частини адміністративного будинку (зареєстрований в управлінні Держкомзему у м. Рівному, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 19 грудня 2011 року за № 561010004000251). 19 грудня 2011 року між Рівненською міською радою та позивачем було підписано Акт приймання-передачі земельної ділянки в оренду, згідно з яким в оренду передано земельну ділянку площею 721 кв. м. на [ADDRESS] . Згідно з копією договору купівлі-продажу приміщення від 01.09.2016 між позивачем та [PERSON] було укладено даний договір купівлі-продажу приміщення адміністративного будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 1110,1 кв. м., посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Коломис О.В., зареєстровано в реєстрі за № 1918. До матеріалів справи долучено копію Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 67102549 від 01.09.2016, згідно з якою [PERSON] є власницею приміщення адміністративного будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 1110,1 кв. м. Відповідно до копії заяви від 01.09.2016 - [PERSON] добровільно відмовився від оренди та від права користування земельною ділянкою площею 721 кв.м. на [ADDRESS] наданої в оренду згідно Договору оренди, на користь нового власника нерухомого майна - [PERSON] . Згідно з копією Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-5602569742016 від 23.11.2016, орендарем земельної ділянки площею 721 кв. м. (умовна частка від загальної площі земельної ділянки 0,2167 га, кадастровий № 5610100000:01:015:0002, на [ADDRESS] , для обслуговування частини адміністративного будинку вказано [PERSON] . Згідно з копією листа Управління земельних відносин Виконавчого комітету Рівненської міської ради № 01-11/110 від 31.01.2017, для [PERSON] була надана відповідь, що розглянути її заяву щодо передачі в оренду земельної ділянки площею 721 кв. м. на [ADDRESS] неможливо. До матеріалів справи також долучено копії листів Рівненської міської ради № К-2439/19 від 30.08.2019, № К-2690/19 від 23.09.2019 у яких повідомляється, що повідомлення [PERSON] взяті до відома та що всім власникам нерухомого майна (включно з [PERSON] ) розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером 5610100000:01:015:0002 загальною площею 0,2167 га необхідно звернутися із заявою на ім`я міського голови про передачу в оренду земельної ділянки. Відповідно до копії листа Управління земельних відносин № 924 від 24.06.2020 позивачу, як орендарю та користувачу земельної ділянки площею 0,0721 га на [ADDRESS] (кадастровий номер 5610100000:01:015:0002, умовна частка від загальної площі земельної ділянки 0,2167 га) для обслуговування частини адміністративного будинку було повідомлено, що йому необхідно внести зміни до відомостей про земельну ділянку в ДЗК щодо класифікації видів цільового призначення земель. Згідно з копією листа Управління земельних відносин Виконавчого комітету Рівненської міської ради № 11/927 від 04.12.2020 у відповідь на адвокатський запит представника позивача, судом встановлено, що за доручення міського голови Управлінням розглянуто клопотання [PERSON] на підставі якого на розгляд сесії Рівненської міської ради підготовлено проект рішення «Про припинення громадянину [PERSON] права оренди земельної ділянки на [ADDRESS] та розірвання договору оренди землі, на якій розташований об`єкт нерухомого майна». До вказаного проекту рішення долучено копію пояснювальної записки, відповідно до якої орендна плата [PERSON] за земельну ділянку площею 721 м2 станом на 2020 рік становить 58 773, 76 грн. Згідно інформації Головного управління ДФС у Рівненській області заборгованість зі сплати орендної плати становить 50 534, 45 грн. Згідно з копією листа Рівненської міської ради № 08-1325/1 від 03.12.2020 на ім`я позивача, вказано, що право оренди земельної ділянки площе 721 м. кв. на [ADDRESS] буде припинено після прийняття сесією Рівненської міської ради вищевказаного рішення про припинення права оренди земельної ділянки та що Акт приймання-передачі (повернення) земельної ділянки підписати не можливо. Відповідно до копії листа Рівненської міської ради № 05-780 від 25.03.2021 зазначено, що проект рішення міської ради «Про припинення громадянину [PERSON] права оренди земельної ділянки на [ADDRESS] та розірвання договору оренди землі» є відхиленим, оскільки не набрав необхідної кількості голосів на підтримку. За змістом статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України. Згідно пунктів 1, 7 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільного права або інтересу можуть бути: визнання права; припинення правовідношення. Частинами 1, 2 статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Порядок та умови набуття права користування земельною ділянкою на умовах оренди визначені Земельним кодексом України та Законом України "Про оренду землі". За приписами частин 1, 2 статті 93 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам. Аналогічні положення закріплені в статтях 1, 5 Закону України "Про оренду землі". Відповідно до ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України "Про оренду землі", відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. За приписами ч. 1 ст. 792 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відповідно до статті 13 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України "Про оренду землі", до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда. Частинами 1, 2 статті 120 Земельного кодексу України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Відповідно до статті 377 Цивільного кодексу України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків). Вищенаведені правові норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. Згідно з цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. До особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда, згідно ч. 3 ст. 7 Закону України "Про оренду землі". Відповідно до п. е) ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України, однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. Статтею 31 Закону України "Про оренду землі", визначені випадки припинення договору оренди землі, зокрема, у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. За приписами ч. 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі", на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Враховуючи викладене, у розумінні положень ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу України, ч. 2 ст. 377 Цивільного кодексу України та ч. 3 ст. 7 Закону України "Про оренду землі" при виникненні в іншої особи права власності на жилий будинок, будівлю або споруду (відповідно до договору, який містить необхідні за законом істотні умови), право попереднього власника або користувача припиняється в силу прямої вказівки закону без припинення у цілому договору оренди земельної ділянки, відповідно, новий власник об`єкта нерухомості, якому переходить право оренди, набуває права оренди за чинним договором оренди, а не у порядку повторного надання земельної ділянки. Тобто, має місце заміна сторони у зобов`язанні, і після відчуження об`єктів нерухомості попередні користувачі не повинні сплачувати орендну плату за земельну ділянку, користувачем якої вони вже не є, а зобов`язання з такої сплати автоматично виникає у нового власника нерухомості. Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 04.07.2019 у справі № 911/2244/18, від 04.07.2019 у справі № 914/1925/18, від 23.05.2019 у справі №922/109/18, від 18.04.2019 у справі № 913/210/18, від 03.03.2018 по справі № 904/6296/17, від 19.06.2018 у справі № 922/3655/17, від 05.09.2018 по справі № 904/9027/17, від 07.11.2018 у справі № 910/20774/17, від 29.11.2018 по справі № 915/1416/17, від 06.12.2018 по справі №902/1592/15, від 27.02.2019 у справі № 913/661/17, від 06.03.2019 по справі № 914/2687/17, від 04.04.2019 у справі № 910/7197/18, від 12.02.2020 у справі № 913/153/18 та від 08.07.2020 у справі № 922/1349/18. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 263/6022/16-ц викладено аналогічний правовий висновок, що після відчуження об`єкта нерухомості, розташованого на орендованій земельній ділянці, договір оренди землі у відповідній частині припиняється щодо відчужувача, однак діє на тих самих умовах стосовно нового власника нерухомості, який з моменту набуття такого права набуває також право оренди земельної ділянки, на якій це майно розміщене. Іншими словами, з моменту переходу права власності на розташоване на земельній ділянці нерухоме майно до нового власника у правовідносинах користування земельною ділянкою, на якій знаходиться це майно, відбувається фактична заміна землекористувача: права й обов`язки землекористувача переходять до нового власника відповідного нерухомого майна. У постанові від 25.02.2020 у справі № 922/510/19 Велика Палата Верховного Суду вказала, що Верховний Суд неодноразово висловлював позицію про те, що особа, яка набула права власності на це майно, фактично стає орендарем земельної ділянки, на якій воно розміщене, у тому ж обсязі та на умовах, як і у попереднього власника. Комплексний аналіз положень ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу України, ч. 2 ст. 377 Цивільного кодексу України та ч. 3 ст. 7 Закону України "Про оренду землі" свідчить, що особа, яка набула права власності на це майно фактично стає орендарем земельної ділянки, на якій воно розміщене, у тому ж обсязі та на умовах, як і у попереднього власника. Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 915/672/17, від 17.04.2018 у справі № 922/2883/17, від 30.05.2018 у справі №908/1990/17, від 05.06.2018 у справі № 920/717/17, від 20.06.2018 у справі № 913/661/17, від 27.06.2018 у справі № 921/613/17-г/17, від 05.09.2018 у справі № 904/9027/17, від 04.10.2018 у справі № 904/326/18. У постанові від 25.02.2020 у справі № 922/510/19 Велика Палата Верховного Суду вказала, що договір оренди цієї земельної ділянки щодо попереднього її користувача (попереднього власника нерухомого майна) припиняється відповідним договором, на підставі якого новим власником набуто право власності на розташоване на цій земельній ділянці майно, отже договір оренди не підлягає розірванню. Якщо внаслідок відчуження нерухомого майна, розташованого на орендованій земельній ділянці, відчужувач повністю вибуває з орендних правовідносин за відповідним договором оренди, його подальші дії як їх учасника, спрямовані на припинення цих правовідносин, не тягнуть настання правових наслідків для нового власника майна як орендаря земельної ділянки. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 914/1925/18. З огляду на вищенаведене, право користування земельною ділянкою, орендованою позивачем за договором оренди, припинилося договором купівлі-продажу, укладеним з [PERSON] , на підставі якого третя особа набула право власності на нерухоме майно, розташоване на вказаній земельній ділянці. Таким чином, у зв`язку з переходом права власності на будівлю від позивача до третьої особи, а також з огляду на те, що фактичне користування земельною ділянкою здійснює новий власник, і позивач добровільно відмовився від права користування земельною ділянкою, право позивача на оренду земельної ділянки, на якій розташований об`єкт нерухомості, припинилося. При цьому, як було вказано вище, відповідно до ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу України, ч. 2 ст. 377 Цивільного кодексу України та ч. 3 ст. 7 Закону України "Про оренду землі" особа, яка набула права власності на це майно фактично стає орендарем земельної ділянки, на якій воно розміщене, у тому ж обсязі та на умовах, як і у попереднього власника. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У своїх заявах по суті справи позивач обґрунтовано посилається на те, що у зв`язку з переходом права власності на будівлю від позивача до третьої особи, а також з огляду на ту обставину, що фактичне користування земельною ділянкою здійснює новий власник, і позивач добровільно відмовився від права користування земельною ділянкою, право позивача на оренду земельної ділянки, на якій розташований об`єкт нерухомості, припинилося. Позивач зазначає, що незважаючи на те, що він не являється фактичним користувачем земельної ділянки та не є власником нерухомості на ній, відповідачем не визнається факт припинення договору оренди земельної ділянки, що в свою чергу порушує його права та інтереси, зокрема останньому нараховується орендна плата, що не заперечується сторонами. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Аналогічні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 у справі №523/9076/16-ц, від 20 червня 2018 у справі №308/3162/15-ц, від 21 листопада 2018 у справі №127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 у справах №570/3439/16-ц та №372/51/16-ц). Враховуючи те, що відповідачем не визнається факт припинення договору оренди земельної ділянки, що в свою чергу порушує права та інтереси позивача, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до Рівненської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Управління земельних відносин Виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання договору оренди припиненим, припинення права оренди земельної ділянки та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково, підлягає задоволенню в частині визнання договору оренди №561010004000251 від 14.11.2011 року (зареєстрований в управлінні Держкомзему у м. Рівному, про що в державному реєстрі земель вчинено запис від 19 грудня 2011 року за № 561010004000251) між Рівненською міською радою та [PERSON] припиненим з 01.09.2016 року. Стосовно позовних вимог про припинення права оренди (інше речове право) земельної ділянки площею 721 кв. м. (умовна частка від загальної площі земельної ділянки 0,2167 га, кадастровий № 5610100000:01:015:0002) на [ADDRESS] , що зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19.12.2016р. за №18286574 на підставі договору оренди землі від 14.11.2011р. укладеного між Рівненською міською радою та [PERSON] та зобов`язання відповідача - Рівненську міську раду (33028, м. Рівне, вул. Соборна, 12А, код ЄДРПОУ - 34847334) прийняти від позивача - [PERSON] земельну ділянку площею 721 кв. м. (умовна частка від загальної площі земельної ділянки 0,2167 га, кадастровий № 5610100000:01:015:0002) на [ADDRESS] за актом приймання - передачі (повернення), суд вважає, що позивачем не доведено наявність порушеного права відповідачем, за захистом якого він звернувся до суду з цим позовом. Більше того, суд встановив, що позивач, відчуживши об`єкт нерухомості, розташований на орендованій земельній ділянці, вибув із спірних орендних правовідносин і до нового власника вказаного об`єкту нерухомого майна, в силу вищевказаних положень законодавства, перейшли права й обов`язки землекористувача за договором оренди. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Зважаючи на викладене, всі інші доводи та міркування сторін судом визнаються такими, що не спростовують вищевказаних висновків суду. Статтею 88 ЦПК України\~встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи із заявлених позивачем вимог та наявних у справі доказів, суд не знаходить правових підстав для задоволення позову в цій частині. З огляду на викладене вище позов [PERSON] до Рівненської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Управління земельних відносин Виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання договору оренди припиненим, припинення права оренди земельної ділянки та зобов`язання вчинити певні дії підлягає до часткового задоволення. Відповідно до вимог ч. 1, 2\~ст. 141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов задоволено частково з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеній частині позову в сумі 302, 67 грн.

Outcome: partial