Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

25 травня 2016 року [PERSON] звернулась до Ржищівського міського суду Київської області із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона зареєструвала шлюб 27 серпня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Ржищівського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 32. Від шлюбу вони мають спільну доньку, [PERSON], [INFO]. Відповідно до рішення Ржищівського міського суду Київської області від 17 вересня 2015 року № 374/345/15-ц шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Необхідність свого звернення позивачка пояснює тим, що відповідач не забезпечує належного матеріального утримання їхньої дитини, так як вони з донькою проживають окремо від відповідача і спільного господарства не ведуть. Позивачка вказує на те, що незначних коштів, які відповідач іноді пересилає поштою, не вистачає на утримання дитини. Неодноразові прохання про збільшення грошової допомоги на утримання своєї дочки відповідач ігнорує. Хоча інших дітей, непрацездатної дружини, батьків на утриманні відповідача немає, стан здоров'я та матеріальне становище задовільні, останній на звернення позивачки не реагує, ухиляється від виконання свого прямого батьківського обов'язку. Позивачу невідомо місце роботи відповідача та теперішній склад його сім'ї. Згідно позовних вимог, які позивачка в судовому засіданні уточнила та відмовилася від позовних вимог в частині стягнення аліментів за три роки до дня пред'явлення даного позову, остання просила суд стягувати щомісячно із [PERSON], на її користь, аліменти на утримання їхньої малолітньої дитини [PERSON] в розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходів (заробітку), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення даного позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до виомг ч. 3 ст. 174 ЦПК України у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Таким чином, відповідно до ч. 3 ст. 205 ЦПК України справа підлягає закриттю в частині позовних вимог щодо стягнення аліментів за три роки до дня пред'явлення даного позову в зв'язку з відмовою позивача від позову в даній частині вимог. Відповідач у судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав у повному обсязі. Судом встановлено, що подружжя проживає окремо, припинило шлюбні відносини, сторони не ведуть спільного господарства. Згідно з свідоцтвом про народженя серії [NUMBER] від 25 липня 2012 року (а.с. 5) у позивачки та відповідача є малолітня донька: [PERSON], [INFO], також судом встановлено, що дитина знаходиться на утриманні та вихованні позивачки, що підтверджується письмовим доказом по справі: довідкою № 4-52-526 від 05 травня 2016 року, виданою виконавчим комітетом Ржищівської міської ради Київської області (а.с. 7). За змістом ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно роз'яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Верхового Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно роз'яснень, викладених у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" за змістом ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Ураховуючи, що визнання відповідачем позову вимогам закону не суперечить, права, свободи чи інтереси інших осіб не порушує, суд приймає визнання [PERSON] позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи, та ухвалює рішення про задоволення позову про стягнення аліментів із стягненням з відповідача на користь держави судового збору. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно (п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"). Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Позивач звільнена від сплати судового збору, а тому відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved