Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила визнати виконавчий напис, виданий 21 листопада 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., зареєстрований в реєстрі № 12483 про стягнення з неї на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованість в сумі 8159,83 грн. таким, що не підлягає виконанню. Вказану позовну заяву мотивувала тим, що в квітні 2020 року на виконання до органу Пенсійного фонду України та її місце проживання надійшла постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 06.04.2020 року щодо виконання виконавчого напису нотаріуса № 12483 від 21.11.2019 року, яким стягнуто з неї на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» 8159 грн. 83 коп. боргу за період з 23.05.2016 року по 02.09.2019 року. З вказаним виконавчим написом не погоджується та вважає, що такий не підлягає виконанню, оскільки такий вчинений з порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, оскільки останній видав його за відсутності безспірної суми боргу та з порушенням строків позовної давності, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Підставою вчинення виконавчого напису була заява відповідача та додані до неї додатки: договір № 030836/0001XSGF про відкриття банківського карткового рахунку, кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту від 30.10.2012 року; графік платежів від 30.10.2012 року, заява-анкета від 30.10.2012 року; заява-анкета позичальника від 30.12.2012 року. Таким чином, банк пропустивши строк на звернення з вимогою до позивача, відступив право вимоги на користь однієї фінансової компанії, яка в подальшому здійснила переуступку боргу відповідачу, а приватний виконавець, не зважаючи на пропущення строків кредитором звернувся за вчиненням виконавчого напису. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Говоровим П.В. від 06.04.2020 року при примусовому виконанні виконавчого напису № 12483 від 21.11.2019 року звернуто стягнення на доходи позивача. Позивач зазначає, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису керувався тільки розрахунком заборгованості, підготовленим працівниками кредитної спілки, що не може бути доказом безспірності грошових вимог до позивача. Вважає грубим порушенням нотаріуса вчинення виконавчого напису на борговому документі без отримання вимог закону щодо наявності безспірної заборгованості та з пропуском строків звернення. Зазначає, що виконавчий напис вчинено на підставі договору про відкриття карткового рахунку від 30.10.2012 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Платинум банк», відповідно до графіку платежів за яким строк погашення встановлено до 30.06.2016 року. 24 травня 2016 року ТОВ «Платинум банк» відступило право вимоги за вказаним договором про відкриття банківського (карткового) рахунку ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». В свою чергу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відступило право вимоги на підставі договору факторингу від 24.07.2018 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами». Таким чином, позивач вважає, що строк позовної давності закінчився 01.07.2016року, переуступка боргу була здійснена вже поза межами трьохрічного строку щодо стягнення грошових коштів, а виконавчий напис вчинено 21.11.2019 року порушенням строку стягнення. Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 16.06.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Від ТОВ «Фінансова компанія\~управління активами» відзиву на позовну заяву не надходило. Ухвалою суду від 07.07.2020 року витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. належним чином завірені копії документів, на підставі яких 21.11.2019 року був вчинений Виконавчий напис № 12483, за яким з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» стягнуто заборгованість у розмірі 8159,83 грн. за кредитним договором № 030836/0001ХSGF від 30.10.2012 року, укладеним між позивачем та ПАТ «Платинум Банк», право вимоги за яким перейшло до ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" на підставі Договору факторингу № 20180724-1/2 від 24 07.2018 року. У судове засідання позивач не з`явилася, однак у письмовій заяві просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач ТОВ «Фінансова\~компанія управління\~активами» у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористався. Документів, що підтверджують поважність причин неявки та клопотань про відкладення розгляду справи суду не надано. Треті особи - приватний нотаріус\~Київського міського\~нотаріального округу\~Гуревічов О.М.,\~приватний виконавець\~виконавчого округу\~Київської області\~Говоров П.В. у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили. Клопотання про відкладення розгляду справи суду не надані. Пояснення він третіх осіб до суду не надходили. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі учасників справи. Оскільки учасники справи на засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що 21\~листопада 2019\~року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М.\~21\~листопада 2019\~року вчинений виконавчий напис № 12483 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованість у розмірі 8159,83 грн. за період з 23 травня 2016 року по 02 вересня 2019 року, якому ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 20180724-1/2 від 24.07.2018 року, якому в свою чергу Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» на підставі Договору факторингу № 20160524-Г від 24.05.2016 року відступлено право вимоги за договором № 030836/0001ХSGF від 30.10.2012 року укладеного між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та [PERSON] . На день ухвалення рішення суду по даній справі, ухвала суду від 07.07.2020 року про витребування у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. належним чином завірені копії документів, на підставі яких 21.11.2019 року був вчинений Виконавчий напис № 12483, виконана не була, суду не були надані вказані документи. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Частиною першою ст. 88 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до ст. 89 Закону України "Про нотаріат" у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Згідно пунктів 1, 3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Згідно пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі № 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат"\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Крім того, вказані висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом та не перевірив строки позовної давності щодо можливості стягнення заборгованості, чим порушив норми Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог\~Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача. За встановлених обставин оспорюваний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Європейський суд з прав людини також вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (§ 23 рішення у справі «Проніна проти України»). Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 141 ЦПК України\~суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved