Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

У серпні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа - КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва" про визнання особи такою, яка несе відповідальність за спричинену внаслідок залиття шкоду. Свої вимоги мотивує тим, що їй належить на праві власності нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS]. Зазначила, що двічі, а саме 09 червня 2015 року та 13 липня 2015 року відбулося залиття вищевказаного приміщення. Відповідно до актів комісії ЖЕД - 703 КП "Куренівське" від 11 червня 2015 року та 13 липня 2015 року був встановлений факт залиття даного нежитлового приміщення, внаслідок пошкодження внутрішньо квартирного розгалуження каналізації у квартирі [ADDRESS]. Вказала, що власником особового рахунку квартири [ADDRESS] є [PERSON], якій вона 22 червня 2015 року надіслала претензію про залиття приміщення, однак відповіді до цього часу не отримала. Посилаючись на ст. 55 Конституції України та норми ЦПК України, позивачка просила визнати [PERSON] особою, яка несе відповідальність за спричинену внаслідок залиття шкоду. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, з тих же підстав просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направили до суду заяву, в якій просить слухати справу у відсутність їх представника. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заочний розгляд справи відбувається за відсутності відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, на підставі ухвали про заочний розгляд справи. Суд, вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що нежилі приміщення з № 1 по № 5 (групи приміщень №48), з № 1 по № 8 (групи приміщень №49), які знаходяться за адресою: [ADDRESS] (літера А) належить [PERSON], згідно договору купівлі-продажу від 27.12.2007 року (а.с. 4-6). Згідно листа КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва" від 27.08.2015 року за даними картотеки власником особового рахунку [ADDRESS] є [PERSON], яка знята з реєстраційного обліку 12.10.2004 року (а.с. 17). 09 червня 2015 року та 13 липня 2015 року відбулося залиття нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS]. 11 червня 2015 року та 13 липня 2015 року комісією представників ЖЕД-703 КП "Куренівське" було складено акт обстеження нежитлового приміщення "Юридична Компанія Український Центр Права та Захисту", яке розташоване в цокольному приміщенні ж/б [ADDRESS] та виявлено факт залиття (а.с. 10, 15). Причиною залиття зазначено, що воно відбулося внаслідок пошкодження внутрішньо квартирного розгалуження каналізації у квартирі [ADDRESS]. Згідно даних актів та в результаті обстеження виявлено факт залиття приміщення позивача, а саме: підвісної стелі площею 1,5 м. кв. та оздоблення стіни (шпалери) площею - 7, 5 м. кв. 22 червня 2015 року позивачка надіслала претензію про залиття приміщення на адресу власника квартири [ADDRESS] ( а.с. 11), однак відповіді до цього часу не отримала. Позивачка, звертаючись до суду з даним позовом, як на підставу позову посилалася на те, що з вини власника квартири [ADDRESS] відбулося залиття нежилих приміщень, які їй належать, а тому власника квартири [ADDRESS] потрібно визнати особою, яка несе відповідальність за спричинену внаслідок залиття шкоду. В якості правового обґрунтування підстав позову позивачка зазначила ст. 55 Конституції України та ст. 3, 118,119, 120 ЦПК України, на які посилався і її представник у судовому засіданні. Стаття 55 Конституції України визначає права і свободи людини і громадянина, які захищаються судом. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють визначені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. За положеннями ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Статтею 12 ЦК України передбачено, що особа вільно на власний розсуд обирає способи захисту цивільного права. Зі змісту ст. ст. 27, 31 ЦПК України вбачається, що позивач самостійно визначає предмет й підстави позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета та підстав позову. У ч. 1 ст. 11 ЦПК України зазначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. При вказаних обставинах позивачем обрано не вірний та непередбачений законом спосіб захисту своїх прав, оскільки законодавством не передбачено такого способу захисту прав як - визнання особи такою, яка несе відповідальність за спричинену внаслідок залиття шкоду. Дані позовні вимоги є неналежним способом захисту права позивача, оскільки не поновлює його порушених прав. [PERSON] слід було звернутись із позовом про відшкодування шкоди, внаслідок залиття приміщення, з відповідним обґрунтуванням на норми законодавства. За таких обставин, суд, розглядаючи позов у межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання особи такою, яка несе відповідальність за спричинену внаслідок залиття шкоду на підставі ст. ст. 55 Конституції України та ст. 3, 118,119, 120 ЦПК України задоволенню не підлягають. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позов задовленню не підлягає, оскільки не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed