Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

25.07.2013 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародна адвокатська група "Теміс лавєрс груп" звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], [PERSON] про розірвання договору про відступлення права вимоги та стягнення коштів. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 30.11.2012 року між ТОВ "Міжнародна адвокатська група "Теміс лавєрс груп", в особі в.о. генерального директора [PERSON], та [PERSON] було укладено Договір про відступлення права вимоги №30/11-1. Відповідно до умов Договору, позивач набув права на 50% належних до сплати [PERSON] сум грошових коштів за договорами позики від 10.07.2008 року та 07.09.2011 року, укладеними між [PERSON] та [PERSON]. Ціна вказаного договору становила 27 212,64 грн., які було сплачено відповідачеві [PERSON] частинами 30.11.2012 року, 03.12.2012 року, 04.12.2012 року. Разом з тим, позивач зазначає, що в порушення умов договору, [PERSON], протягом визначеного в Договорі №30/11-1 дводенного строку, нотаріально засвідчені копії основних договорів ТОВ "Міжнародна адвокатська група "Теміс лавєрс груп" не передала, від виконання вказаного обов'язку ухиляється. З огляду на викладене, оскільки вбачається порушення умов договору №30/11-1 з боку [PERSON], позивач просив вказаний договір розірвати, а також стягнути отримані на виконання договору кошти в розмірі 26 712,64 грн.. Крім того, позивач зазначає, що, з метою забезпечення виконання умов Договору №30/11-1, 26.06.2013 року між ТОВ "Міжнародна адвокатська група "Теміс лавєрс груп" та [PERSON] було укладено Договір поруки №26/06/13-П, відповідно до якого останній взяв на себе обов'язок відповідати солідарно перед позивачем за виконання [PERSON] своїх зобов'язань в обсязі 500,00 грн.. За таких обставин, позивач просив також стягнути солідарно з [PERSON] 500,00 грн. на користь ТОВ "Міжнародна адвокатська група "Теміс лавєрс груп". 10.06.2014 року представник позивача подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої просив стягнути з [PERSON] 500,00 грн. в відшкодування збитку, понесеного для залучення спеціаліста - аудитора, а також 1236,87 грн. - 3% річних, витрати на сплату судового збору. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Зазначив, що відповідачі неналежно виконують свої договірні зобов'язання, що стало підставою для звернення до суду. За таких обставин, просив позов задовольнити з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. В наданих раніше запереченнях зазначила, що проти позовних вимог заперечує. Вказала, що грошових коштів від позивача не отримувала. Наголосила, що видаткові ордери, на наявність яких останній посилається, не можуть прийматися до уваги як доказ, оскільки оформлені неналежним чином. Відповідач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи за своєї відсутності. Також надав пояснення, згідно яких зазначив, що перший відповідач звернулася до позивача за сприянням в повернення своїх коштів за договором позики, проте у останньої були відсутні грошові кошти для оплати послуг товариства. Відтак, в рахунок оплати, між Товариством, від імені якого відповідач [PERSON] діяв як в.о. Генерального директора, та [PERSON] було укладено Договір відступлення права вимоги на певну суму. Ціною договору була сума в розмірі 27 212,64 грн., яку товариство сплатило,тобто виконало свої зобов'язання в повному обсязі. Разом з тим, [PERSON] свого обов'язку за договором не виконала, незважаючи на неодноразові звернення. За таких обставин, враховуючи власну відповідальність за укладення вказаного договору, [PERSON] поручився перед позивачем за виконання [PERSON] обов'язків в межах 500,00 грн.. Також зазначив, що наразі [PERSON] своїх зобов'язань не виконала. Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Судом достовірно встановлено, що 30.11.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжнародна адвокатська група "Теміс лавєрс груп", в особі виконуючого обов'язки Генерального директора [PERSON], та [PERSON] було укладено Договір про відступлення права вимоги №30/11-1. Відповідно до п. 2.2 Договору визначено ціну договору, яку новий кредитор сплатив первісному кредитору, становить 1% від сум, право вимоги за яким відступлено. Підписанням вказаного договору первісний кредитор стверджує, що до підписання договору отримав в повному обсязі від нового кредитора 27 212,00 грн., в якості оплати за передачу прав вимоги. Відповідно до п. 3.1 Договору, первісний кредитор зобов'язаний передати новому кредитору нотаріально засвідчені копії основних договорів, що підтверджують право вимоги до боржника, протягом двох робочих днів з дня набрання чинності цим договором. Відповідно до п. 5.1 Договору, останній набирає чинності з момент у його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх обов'язків. Як вбачається з копій видаткових касових ордерів від 30.11.2012 року, 03.12.2012 року, 04.12.2012 року, [PERSON] було видано, на виконання договору про відступлення права вимоги, грошові кошти в розмірі 9000,00 грн., 9000,00 грн., 9212.64 грн. відповідно. Як вбачається з прошитої касової книги ТОВ "Міжнародна адвокатська група "Теміс лавєрс груп", 30.11.2012 року було проведено видаткову операцію на суму 9000,00 грн., 03.12.2012 року було проведено видаткові операції на суму 9000,00 грн., 04.12.2012 року було проведено видаткову операцію на суму 9212,64 грн.. Як відображено в Виписці по рахунку 30 «Каса» за період з 30.11.2012 року по 04.12.2012 року, 30.11.2012 року було проведено видаткову операцію на користь [PERSON] в якості оплати по договору №30/11-1 на суму 9000,00 грн., 03.12.2012 року було проведено видаткову операцію на користь [PERSON] в якості оплати по договору №30/11-1 на суму 9000,00 грн., 04.12.2012 року було проведено видаткову операцію на користь [PERSON] в якості оплати по договору №30/11-1 на суму 9212,64 грн.. Суд не приймає до уваги посилання відповідача [PERSON] на те, що остання вказані грошові виплати не отримувала, з наступних підстав. Як вбачається з Видаткових касовий ордерів від 30.11.2012 року, 03.12.2012 року, 04.12.2012 року, на їх примірниках в графі «одержувач» міститься особистий підпис [PERSON]. Посилань не те, що вказаний підпис виконано не нею, [PERSON] не зазначала, щодо проведення відповідних експертиз не клопотала. Інших доказів на підтвердження того, що грошові кошти за вищевказаними видатковими ордерами нею не отримувались, [PERSON] суду не надала. Посилання останньої на те, що видаткові ордери не відповідають типовим вимогам, які ставляться до вказаних банківських документів, не при маються судом до уваги, оскільки останнє спростовується висновком спеціаліста-аудитора від 13.11.2013 року, який міститься в матеріалах справи, та яким встановлено, що касові документи ТОВ "Міжнародна адвокатська група "Теміс лавєрс груп" оформлені відповідно до Положення про ведення касових операцій в Україні. Таким чином, суд вважає доведеним факт отримання [PERSON] від ТОВ "Міжнародна адвокатська група "Теміс лавєрс груп" грошових коштів на виконання умов договору від №30/11-1, в розмірі 27 212,64 грн.. Разом з тим, при укладенні договору [PERSON] було взято на себе обов'язок передати позивачу нотаріально засвідчені копії основних договорів, що підтверджують право вимоги до боржника, протягом двох робочих днів з дня набрання чинності договором, тобто до 04.12.2012 року. Водночас, вказані умови договору [PERSON] не було виконано, документи позивачу не передано, доказів зворотнього суду не надано. Таким чином, вбачається, що відповідачем [PERSON] порушено істотні умови договору, оскільки предметом останнього є відступлення права вимоги, яке посвідчується саме вказаними нотаріально завіреними документами, відсутність яких позбавляє позивача права отримати кошти, на які сторона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч.2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Таким чином, оскільки було встановлено, що стороною договору [PERSON] допущено порушення істотних мов Договору №30/11-1, суд вважає вимогу ТОВ "Міжнародна адвокатська група "Теміс лавєрс груп" щодо розірвання договору обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно ч. 3 вказаної статті положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні. Як було встановлено судом, на виконання умов Договору №30/11-1, позивачем було сплачено відповідачу [PERSON] кошти в розмірі 27 212, 64 грн.. Оскільки, під час розгляду справи, суд дійшов висновку про доцільність розірвання Договору від №30/11-1 в зв'язку істотним порушенням [PERSON] його умов, вказана сума підлягає стягненню на користь ТОВ "Міжнародна адвокатська група "Теміс лавєрс груп" як така, що перебуває в відповідача без достатньої на те правової підстави. За таких обставин, грошові кошти в розмірі 27 212, 64 грн. підлягають стягненню в повному обсязі зі сторони по договору - [PERSON] на користь позивача. Стосовно вимоги щодо стягнення 3% річних в розмірі 1236,87 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з умов договору, відповідач [PERSON] в строк до 04.12.2012 року зобов'язана передати позивачу нотаріально засвідчені документи, що посвідчують право вимоги до боржника. Оскільки вказані дії виконано не було, починаючи з 05.12.2012 року має місце прострочення виконання зобов'язання, вартість якого, згідно умов договору, становить 27 212,64 грн., які були сплачені першому відповідачу. Таким чином, враховуючи період прострочення з 05.12.2012 року по дату формування заяви про збільшення позовних вимог, а саме 10.06.2014 року, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог щодо стягнення трьох процентів річних від простроченої суми, що становить 1236,87 грн.. Одночасно, суд не вбачає підстав для стягнення 500,00 грн., які становлять собою оплату за проведення аудиторського дослідження, з наступних підстав. Як вбачається зі змісту заяви про збільшення позовних вимог, позивач вважає вказану суму збитками. Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Разом з тим, дослідження правильності оформлення касових документів було замовлено позивачем виключно за власною ініціативою, з метою спростування заперечень відповідача [PERSON], а не безпосереднього захисту свого порушеного права. За таких обставин, суд не вбачає підстав для стягнення вартості проведеної аудиторської перевірки. Стосовно вимог ТОВ "Міжнародна адвокатська група "Теміс лавєрс груп" про стягнення в солідарному порядку з відповідача [PERSON] 500,00 грн., суд зазначає наступне. Судом достовірно встановлено, що 26.06.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжнародна адвокатська група "Теміс лавєрс груп", в особі виконуючого обов'язки Генерального директора Громлюк Ю.Д., та [PERSON] було укладено Договір поруки №26/06/13-П. Відповідно до умов Договору, [PERSON] поручився за виконання [PERSON] своїх зобов'язань за Договором №30/11-1 в обсязі 500,00 грн.. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Відповідно до ч.2 ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Оскільки суд дійшов висновку про наявність підстав для розірвання Договору №30/11-1, зобов'язання за ним припиняються, відтак припиняються і зобов'язання за договором поруки. Таким чином, правові підстави для стягнення в солідарному порядку з [PERSON] суми в розмірі 500,00 грн. відсутні. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial