Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

11 листопада 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до Чернігівської міської ради, в якому просить встановити факт його проживання з [PERSON] однією сім'єю більше 5 років, а саме: з 10 квітня 2009 року по [INFO] року. Також позивач просить визнати його спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. Обгрунтував позивач свій позов тим, що з квітня 2009 року він проживав з [PERSON] в квартирі [ADDRESS]. [PERSON] відносилася до нього як до свого сина, оскільки власних дітей у неї та інших родичів не було. Вони мешкали разом однією сім'єю, вели спільне господарство та допомагали один одному. У [PERSON] рідних нікого не було і вона мала намір заповісти позивачу свою квартиру і все інше майно, яке належало їй на день смерті. Для цього вона неодноразово запрошувала нотаріуса і заповіт вже був виготовлений, але [PERSON] не встигла його підписати, оскільки раптово [INFO] року померла, а тому позивачу необхідно встановити факт проживання однією сім'єю більше 5 років для прийняття спадщини. Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали та просили суд його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів проживання із спадкодавцем не менш як п'ять років, адже відповідно до інформації лікарні №4 Чернігівської міської ради мати позивача [PERSON], з якою він зареєстрований в квартирі за однією адресою, потребувала стороннього догляду за станом здоров'я і позивач з 2008 року систематично отримував компенсацію по догляду за матір'ю і проживав разом з нею. Заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а/с 4). На час своєї смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується актом від 13 червня 2014 року, затвердженим Комунальним підприємством "Новозаводське" Чернігівської міської ради. В цьому акті зазначено, що разом з [PERSON] в спірній квартирі з квітня 2009 року до дня її смерті проживали [PERSON] та [PERSON] і вели з нею спільне господарство (а/с 15). Своїм листом від 26.09.2014 року за №1133 начальник КП "Новозаводське" Чернігівської міської ради з приводу складання акту від 13.06.2014 року роз'яснив, що акт складений на підставі слів сусідів, а дільницею з обслуговування житлового фонду №2 була лише засвідчена справжність їх підписів. Щодо змісту самого акту, в КП "Новозаводське" відсутні будь - які відомості з приводу обставин, викладених в акті. Також в даному листі зазначено, що відповідно до відомостей, наданих працівниками, які надають послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території за адресою [ADDRESS] [PERSON] на момент смерті була зареєстрована та проживала в квартирі[NUMBER] одна (а.с.68) Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 07.10.2014 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 06.11.2014 року, відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до Чернігівської міської ради про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання спадкоємцем четвертої черги (а.с.69-72) З вказаного рішення суду вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зверталися до Новозаводського районного суду м. Чернігова із заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю з [PERSON] у період з 10.04.2009 року до [INFO] року, проте ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17.06.2014 року їх заяву залишено без розгляду з підстав, передбачених ч.6 ст. 235 ЦПК України. Позивач у судовому засіданні пояснив, що з квітня 2009 року він проживав з [PERSON] в квартирі [ADDRESS], вели спільне господарство та допомагали один одному. У [PERSON] рідних не було і вона мала намір заповісти позивачу свою квартиру і все інше майно, яке належало їй на день смерті. Для цього вона неодноразово запрошувала нотаріуса і заповіт вже був виготовлений, але не встигла його підписати, оскільки раптово [INFO] року померла. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили, що [PERSON] проживав однією сім'єю з [PERSON] більше п'яти років, вони були пов'язані спільним побутом, вели спільне господарство. Крім того, свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що вона також проживала зі спадкодавцем однією сім'єю, проте рішенням суду їй відмовлено у задоволенні позову про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання спадкоємцем четвертої черги. Позивач звертався із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON], але отримав листа, в якому зазначено, що позивач не надав документального підтвердження факту спільного проживання однією сім'єю з померлою [PERSON] не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини, а тому не можна визнати його спадкоємцем померлої [PERSON] та завести спадкову справу на підставі поданої заяви (а/с 6). В судовому засіданні також встановлено, що місце проживання [PERSON] з 26.07.1987 року зареєстровано в квартирі [ADDRESS] (а.с.60) Як пояснив в судовому засіданні позивач, він є співвласником даної квартири разом зі своєю матір'ю - [PERSON], [INFO], адже вони приватизували квартиру. В листі лікарні №4 Чернігівської міської ради від 16.12.2014 року №01-03/868-04 зазначено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] дійсно проживають за адресою: [ADDRESS]. Сімейний лікар наглядає їх вдома (а.с.97) Крім того, з інформації лікарні №4 Чернігівської міської ради від 05.01.2015 року №01-03/01-05 вбачається, що [PERSON], яка мешкає в [ADDRESS] з 2008 року по 2015 рік отримувала довідки, видані лікарською консультативною комісією про потребу стороннього догляду за станом здоров'я для Управління праці та соціального захисту населення (а.с.94). З листа Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради від 23.12.2014 року №11137/03 вбачається, що догляд за матір'ю [PERSON] здійснює її син [PERSON], у зв'язку з чим починаючи з 28.08.2008 року по 12.01.2015 року йому призначалася й виплачувалася компенсація відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2004 року №558 "Про затвердження Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги" (а.с.92). Відповідно до ст. 1264 Цивільного кодексу України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини. У пункті 21 постанови №7 від 30.05.2008 року Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Наданими позивачем до матеріалів справи доказами та показами свідків не підтверджується факт спільного проживання та ведення спільного господарства, існування спільного побуту та взаємних прав і обовязків між позивачем та спадкодавцем. Навіть з наданих позивачем в якості доказів листів матері покійної [PERSON] вбачається, що своїй доньці та зятю [PERSON] листи направлялися за адресою: [ADDRESS] (а.с.44, 98, 100), а листи, адресовані [PERSON] надсилалися йому за адресою: [ADDRESS] (а.с.46, 52) Таким чином, оцінюючі наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факту його проживання з [PERSON] однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, а тому підстав для задоволення позову суд не вбачає.

Outcome: dismissed