Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-17 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції сторін, викладені у письмових заявах по суті спору. 17.06.2021 року позивач звернувся до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що 24.06.2020 року між ФГ "Прогресагро" та [PERSON] було укладено цивільно-правову угоду (надалі за текстом договір), яка за своєю суттю є договором підряду, за умови якої відповідач зобов`язується виконати підрядні роботи в строк до 31.12.2020 року. Позивач зазначає, що повністю виконав свої зобов`язання за договором, надав підряднику кошти для закупівлі креветки та корма для неї і малька сома в сумі 65 000 грн., а також придбав необхідні матеріали для виконання робіт в сумі 37 591 грн. 20 коп. Відповідач взятих на себе зобов`язань не виконав, результатів робіт позивачу за актом приймання виконаних робіт на об`єкті не передав. В порушення умов договору відповідач не здійснив: виготовлення і монтаж садків для розведення сома та прісноводної креветки; вирощування мальків сома та креветки до розмірів товарної продукції; налагодження виробництва власних кормів для вирощування риби та креветки, як для власного споживання, так і для реалізації рибним господарствам; формування маточного поголів`я сома та креветки для отримання власного малька на наступний сезон. У зв`язку із порушенням зобов`язань 07.04.2020 року відповідача повідомлено про розірвання договору в односторонньому порядку та направлено вимогу про повернення грошових коштів, сплачених замовником на виконання умов договору. На момент подачі позову до суду відповідачем не повернуто грошові кошти, що дає право вимагати стягнення 3% річних за період з 05.05.2021 року по 09.06.2021 року в сумі 303 грн. 56 коп. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача 102 894 грн. 76 коп. та витрати на професійну правничу допомогу. Представник відповідача подав відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог через їх необґрунтованість. Зі змісту відзиву вбачається, що відповідач не оспорює факту укладення договору, проте вважає, що відсутні докази про отримання ним коштів в сумі 65 000 грн. від ФГ "Прогресагро", оскільки із тексту розписок цього не вбачається. Вважає, що позивачем не доведено, що між сторонами було погоджено кошториси на виконання умов договору, оскільки договором не передбачено повернення коштів замовнику, які були ним сплачені на виконання умов договору. Також відсутні докази, що матеріали для виконання робіт купувалися на виконання умов договору та їх купівля погоджувалася з підрядчиком. До того ж, позиція позивача про те, що він в односторонньому порядку відмовився від договору є хибною, оскільки відповідач не отримував жодних листів чи претензій від позивача. Таким чином, за відсутності в договорі умов про автоматичне продовження дії цивільно-правової угоди, договір закінчився 31.12.2020 року. Вказує, що договір взагалі є недійсним, тому що підписаний ФГ "Прогресагро" в особі Лазаренка М.Д., який не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності. Наголосив на тому, що умовами цивільно-правової угоди не передбачено передачу відповідачу майна позивача та в матеріалах справи відсутні акти прийому -передачі та інші докази, які б це підтверджували, тому виключає застосування ст. 1212 ЦК України до спірних правовідносин. Щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 20 000 грн., зазначив, що розмір є завищеним. Представником позивача подано відповідь на відзив, в якому на спростування позиції представника відповідача вказав, що законодавством України та практикою Верховного Суду передбачено, що розпискою може підтверджуватися як факт укладання договору позики, так і факт укладення інших цивільно-правових угод та передання коштів та/або речей в рамках таких цивільно-правових угод. Відповідач задля викання умов договору мав здійснити вирощування мальків сома та креветки до розмірів товарної продукції, саме тому йому було надано гроші в сумі 65 000 грн., про що він вказав в розписці. Обов`язок щодо придбання матеріалів для виконання робіт виник у позивача відповідно до п.1.5 договору та був виконаний ним згідно платіжного доручення № 949 від 03.08.2020 року. ФГ "Прогресагро" було складено акт інвентаризації використання коштів по вирощуванні мальків, який був підписаний відповідачем, і при цьому сторони погодили витрати. Матеріали, які купувались для роботи, що зазначені в рахунку-фактурі № СФ 000074 від 01.07.2020 року купувались позивачем на виконання умов договору, погоджувались з відповідачем та були передані виконавцю, про що свідчить підпис останнього на інвентаризації. На сьогоднішній день матеріали відповідачем не повернуті, тому позивач вимагає повернення їх вартості. Крім того, факт настання дати закінчення договору не звільняв відповідача від обов`язку подальшого виконання ним зобов`язань, які були прийняті ним в період дії даного договору. Відповідач, взявши на себе зобов`язання, мав їх виконувати навіть після настання дати закінчення договору, однак не робив цього. Жодного акту приймання передачі виконаних робіт сторонами не було підписано, що свідчить про те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, тому позивач надіслав йому листа з повідомленням про одностороннє розірвання укладеного договору у зв`язку з його невиконанням з боку відповідача та повідомив про те, що вимагає повернення коштів, які були передані йому згідно розписок для виконання договору. Твердження про те, що відповідач, начебто, нічого не отримував не заслуговують на увагу, оскільки в справі наявна копія рекомендованого повідомлення про вручення особисто [PERSON] такого повідомлення. Також вказав, що на час укладання договору уповноваженою особою на підписання документів від ФГ "Прогресагро" був [PERSON] , про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Представник відповідача подав заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначив, що розписка, як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником боргу із зобов`язанням його повернення та дати отримання коштів. Проте у наданих до суду розписках відсутня така інформація, що дає підстави стверджувати, що вони не є борговими документами та не підтверджують факту укладення між сторонами договору. Просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Представником відповідача в порядку ст. 93 ЦПК України поставлені запитання, на які керівником ФГ "Прогресагро" надано відповіді. Сторонами до початку розгляду справи не подано будь-яких заяв, клопотань тощо. Станом на день розгляду справи учасники справи належним чином повідомлені про розгляд справи, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 22.06.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 16.07.2021 року розгляд справи відкладено за клопотанням представника позивача для підготовки відповіді на відзив. Ухвалою суду від 29.07.2021 року розгляд справи відкладено за клопотанням представника позивача для ознайомлення із запереченнями на відповідь на відзив. Ухвалою суду від 06.08.2021 року розгляд справи відкладено через відсутність письмових доказів від позивача. Фактичні обставини, встановлені судом. Норми права, що регулюють спірні правовідносини та висновки суду. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, коли наявні підстави для звільнення від доказування. Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 24.06.2020 року між замовником - Фермерським господарством "Прогресагро" в особі голови [PERSON] та виконавцем - [PERSON] укладено цивільно-правову угоду б/н, що підтверджується копією такого договору, яка наявна в матеріалах справи /а.с.14-15/. На момент укладення договору уповноваженою особою на підписання документів від ФГ "Прогресагро" був саме [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 1005403287 /а.с.60-66/, тому доводи представника відповідача щодо недійсності цивільно-правової угоди за відсутності обсягу цивільної дієздатності представника не заслуговують на увагу. При укладенні договору сторони погодили предмет та строк дії договору, розмір та порядок оплати, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання покладених на них зобов`язань, а також підстави дострокового розірвання угоди, координацію та контроль за виконанням робіт, форс-мажорні обставини, і визначили умови конфіденційності, порядок вирішення спорів та інші умови. За своєю сутністю укладена між позивачем і відповідачем цивільно-правова угода є договором підряду. Відповідно до ч.1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Відповідно до ст. 839 ЦК України підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором. Підрядник відповідає за неналежну якість наданих ним матеріалу і устаткування, а також за надання матеріалу або устаткування, обтяженого правами третіх осіб. Уклавши цивільно-правову угоду кожна із сторін взяла зобов`язання щодо виконання умов договору. Позивач на виконання вимог пункту 1.5 договору надав [PERSON] кошти для закупівлі креветки та корма для неї в сумі 40 000 грн. (27.06.2020 року) та малька сома в сумі 25 000 грн. (13.07.2020 року), що підтверджуються копіями розписок, наданих позивачем про отримання відповідачем вказаних сум для закупівлі таких товарів /а.с.16/. Виконання позивачем такої умови слугувало підставою для виконання відповідачем умови щодо вирощування мальків сома та креветки до розмірів товарної продукції. Посилання представника відповідача на те, що розписка не є борговим документом та не підтверджує факту укладання між сторонами по справі будь-яких договорів, оскільки не містить інформації про сторони та необхідність повернення грошей, є хибним. Дійсно, розписка не є борговим документом, дані кошти не отримані в борг, тому що це отримані [PERSON] кошти на виконання зобов`язання за цивільно-правовою угодою за рахунок замовника, які він не мав повертати, а повинен був виконати роботу. Також за погодженням з підрядчиком ( [PERSON] ) ФГ "Прогресагро" на виконання вимог пункту 1.5 договору згідно виставленого рахунку № СФ 0000074 від 01.07.2020 року ТОВ "Варазі" було придбано матеріали для виконання робіт (нагрівач для акваріума, компресор, шланг повітряний, розпилювач, помпу, мочалку, фільтр, насос, регулятор, регулятор 3-й метал, регулятор повітря, зворотній клапан, компресор, термометр) на суму 37 591 грн. 20 коп. /а.с.17/, що підтверджується платіжним дорученням № 949 від 03.08.2020 року про сплату у визначеному розмірі. Купівля саме таких матеріалів передбачалась для виконання робіт відповідно до акту інвентаризації використання коштів по вирощуванню мальків, про що зазначено в таблиці "витрати на узв" в пунктах 15-28, яка була погоджена з [PERSON] та ним підписана /а.с.56-59/. Суд вважає, що позивачем доведено, що матеріали купувались позивачем саме для виконання умов цивільно-правової угоди з відповідачем, тому твердження представника відповідача безпідставне. Таким чином, позивач виконав умови договору: надав відповідачу кошти та придбав матеріали для виконання роботи. Відповідач своїх зобов`язань не виконав. Згідно пункту 1.1. договору замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання виконати такі роботи: виготовлення і монтаж садків для розведення сома та прісноводної креветки; вирощування мальків сома та креветки до розмірів товарної продукції; налагодження виробництва власних кормів для вирощування риби та креветки, як для власного споживання, так і для реалізації рибним господарствам; формування маточного поголів`я сома та креветки для отримання власного малька на наступний сезон. Так, згідно до пункту 1.2. договору робота має відповідати вимогам державних стандартів та вимогам, які висуваються до даного виду робіт. Відповідно до пункту 1.4. договору виконавець виконує роботу за цим договором самостійно та не має права залучати третіх осіб (субпідрядників), інакше як за погодженням із замовником. Відповідно до пункту 2.1. договору підставою для підписання документа, який підтверджує виконання робіт виконавцем за цим договором є підписаний акт приймання виконаних робіт. Строки виконання робіт обумовлені в розділі 10 договору. Так, відповідно до пункту 10.1 договору термін дії угоди встановлюється з 24 червня 2020 року до 31 грудня 2020 року. Відповідач у визначений строк погодженні сторонами роботи відповідно до умов договору не виконав, про результати робіт позивачу за актом приймання виконаних робіт на об`єкті не передав. Сторонами не було підписано жодного акту приймання виконаних робіт, що не оспорюється відповідачем. Відповідно до пунктів 4.1.,4.2. договору угоду може бути розірвано за погодженням сторін. У разі порушення однією із сторін зобов`язань за угодою інша сторона має право розірвати угоду в односторонньому порядку. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною третьою ст. 651 ЦК України передбачено, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Відповідно до ч.2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч.1 ст. 598 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Відповідно до ч.4 ст. 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. У зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, передбачених договором, 07.04.2021 року засобом поштового зв`язку позивачем на адресу відповідача направлено лист-вимогу про розірвання договору №37/21 від 06.04.2021 року з метою повідомлення про розірвання договору в односторонньому порядку та вимогою повернути грошові кошти, сплачені замовником на виконання умов договору /а.с.19-20,21/. [PERSON] 27.04.2021 року отримав особисто такого листа, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення /а.с.23/, в я кому наявний підпис адресата та працівника поштового зв`язку, який зобов`язаний вручити поштове повідомлення конкретній особі на підставі пред`явленого документа, що посвідчує особу. Тому у суду відсутні обґрунтовані сумніви щодо неотримання відповідачем такого листа. Доказів, які б спростовували факт того, що [PERSON] отримав вказаного листа, матеріали справи не містять, відповідачем таких доказів не надано. Оскільки договором передбачено розірвання угоди в односторонньому порядку за умови невиконання договору, вона не суперечить вимогам закону, і така одностороння відмова не потребує узгодження з підрядником (відповідачем), замовник на підстав пунктів 4.1, 4.2 відмовився від договору, то договір вважається припиненим з 07.04.2021 року, а не з 31.12.2020 року. Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи спір про повернення попередньої оплати за договором підряду у постанові від 26.06.2018 року у справі № 910/9072/17, виклала правову позицію, відповідно до якої за приписами ст. ст. 509, 598, 599, 631 ЦКУ закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки, згідно з ст. 599 ЦКУ, ч.1 ст. 202 ГКУ такою підставою є виконання, проведене належним чином. Отже, факт закінчення строку дії двостороннього договору, виконання якого здійснено тільки однією стороною, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін цього договору і не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання нею свого обов`язку. Навіть після закінчення дії договору, невиконані стороною зобов`язання за ним залишаються чинними для такої сторони-боржника, і вказана обставина не звільняє останнього від виконання обов`язку протягом того часу, коли існує відповідне зобов`язання. Таким чином, факт настання дати закінчення договору не звільняв відповідача від обов`язку подальшого виконання ним зобов`язань, які були прийняті ним в період дії даного договору. Відповідач, взявши на себе зобов`язання, мав їх виконувати навіть після настання дати закінчення договору, проте не виконав. Жодного акту приймання передачі виконаних робіт сторонами не було підписано, що не оспорюється відповідачем, і свідчить про те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання. Відповідно до ч.2 ст. 570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона є авансом. Однак, з припиненням дії договору підряду така грошова сума втрачає ознаки авансу та стає майном (грошовими коштами), набутими підрядником без достатньої правової підстави. Відповідно до ч.1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з ч.3 ст. 1212 ЦК України положення про набуття, збереження майна без достатньої правової підстави застосовуються до вимог про витребування майна із чужого незаконного володіння. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно п.2 ст. 1214 ЦК України встановлено, що у разі безпідставного чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними. Частиною другою ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Оскільки з час отримання вимоги, тобто з 27.04.2021 року протягом семи днів відповідач не повернув грошових коштів, сплачених замовником на виконання умов договору, у позивача викикло право вимоги про стягнення 3% річних. Дослідивши наданий позивачем розрахунок, суд погоджується із ним. Крім того, суд враховує, що зазначений розрахунок не оспорювався відповідачем. Отже 3% річних за період з 05.05.2021 року по 09.06.2021 року складає 303 грн. 56 коп. (102 591 грн. 20 коп.х3%х36 днів). Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що у зв`язку із невиконанням умов договору виконавцем і відмовою добровільно повернути грошові кошти, сплачені замовником на виконання умов договору, позивач вправі вимагати повернення коштів в судовому порядку. За наведених обставин, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Слід стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 102 894 грн. 76 коп. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до частин першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1, 2 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані із проведенням експертизи. Оскільки позов задоволено повністю, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору підлягають відшкодуванню. Оскільки розмір витрат на професійну правничу допомогу суду на час постановлення рішення невідомий, то таке питання відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПУ України підлягає вирішенню після ухвалення судом рішення протягом п`яти днів, після подачі позивачем доказів на підтвердження понесених витрат.

Outcome: approved