Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

[INFO] року померла [PERSON], яка була зареєстрована в [ADDRESS]. Заявник є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], постійно проживав з нею за однією адресою, однак нотаріусом йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки він зареєстрований за іншою, ніж спадкодавець, адресою. За захистом своїх прав та інтересів із заявою про встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини із спадкодавцем заявник звернувся до суду. В судовому засіданні [PERSON] підтримав подану ним заяву з підстав, викладених у ній. Зокрема, суду пояснив, що у 2001 році померли його дід і мати, а тому він, з огляду на вік та стан здоров'я бабусі [PERSON] вимушений був переїхати до неї в село. Однією сім'єю він проживав з бабусею аж до її смерті, а потім переїхав у с. Виноградне до своєї дівчини. Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши в сукупності всі докази, проаналізувавши законодавство, суд прийшов до висновку, що заява [PERSON] підлягає до задоволення, з урахуванням наступних обставин: Статтею 235 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справ окремого провадження суд зобов'язаний сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи. Судом встановлено, що [INFO] року в с. Жван померла [PERSON] (а.с. 6), яка, відповідно до довідки Жванської сільської ради № 238 від 25 квітня 2016 року (а.с. 12), була зареєстрованою в по [ADDRESS] Внаслідок смерті особи відкривається спадщина (ч. 1 ст. 1220 ЦК України). Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті, і це право у них виникає у день відкриття спадщини - день смерті спадкодавця. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] за заповітом (а.с. 7) є [PERSON]. Відповідно до відмітки у заповіті (зворот а.с. 7) заповіт не змінено і не скасовано. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не відмовився від неї. Із довідки виконавчого комітету Жванської сільської ради, пояснень заявника і свідків [PERSON] та [PERSON] слідує, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5), але з 2001 року і на день смерті спадкодавця проживав разом з [PERSON] у [ADDRESS] без реєстрації. Так, допитані судом свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що вони - сусіди [PERSON] у с. Жван, а тому їм достеменно відомо, що з 2001 року, після смерті діда, він переїхав і постійно жив зі своєю бабою [PERSON] по 2010 рік, доглядав її, вів домашнє господарство, а після її смерті здійснив її поховання. На ствердження своєї заяви, [PERSON] подав суду акт про встановлення факту проживання однією сім'єю та довідки сільської ради (а.с. 13, 14,15). 05 грудня 2016 року, вважаючи, що прийняв спадщину після смерті [PERSON], [PERSON] звернувся до Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори із заявою про оформлення спадкових прав. Нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки у паспорті спадкоємця вказане місце реєстрації [ADDRESS], а місце реєстрації [PERSON] - [ADDRESS] (а.с. 12). Пунктом 3.22. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 визначено, що у разі відсутності в паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію місця проживання доказом постійного проживання можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкоємцем. Згідно абз. 1 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Статтею 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що місце проживання це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини, а реєстрація - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Статтею 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Аналіз наведених статей Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" вказує на те, що місце проживання особи підлягає реєстрації у встановленому цим Законом порядку, про що проставляється відмітка в її паспорті. Із копії паспорта [PERSON] вбачається, що він зареєстрований в [ADDRESS] з 05 липня 1995 року (зворот а.с. 5). Як слідує із роз'яснень, викладених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2014 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у випадках, коли спадкоємці постійно проживали разом зі спадкодавцем, проте зареєстровані за іншою адресою, судам слід враховувати, що місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 Цивільного кодексу України є житловий будинок, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Крім того, згідно вказаного листа, заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкоємцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи. Згідно вищевказаного листа, заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкоємцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи. Разом з тим, ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З огляду на викладене, відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Із диспозиції ч. 3 ст. 1268 ЦК України слідує, що до спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Як слідує з матеріалів справи, нотаріус при визначенні місця реєстрації спадкоємця на момент відкриття спадщини керувався відміткою про реєстрацію місця проживання у паспорті громадянина України із якої слідує, що [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] Одночасно, судом беззаперечно встановлено, що [PERSON], починаючи із 2001 року до дня смерті [PERSON] проживав разом з нею за однією адресою в [ADDRESS], здійснював за нею догляд, допомагав вести домашнє господарство, доглядав домоволодіння, обробляв земельну ділянку, проводив ремонт будинку та в подальшому здійснив поховання [PERSON] За таких обставин, права та інтереси заявника у справі з приводу оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] підлягають судовому захисту. За наведених вище обставин, суд прийшов до висновку, що вимоги [PERSON] є обгрунтовними, такими, що грунтуються на положеннях закону, а тому підлягають до задоволення. Представник заінтересованої особи - Жванської сільської ради - в судовому засіданні також ствердила про проживання [PERSON] однією сім'єю із бабою на момент її смерті. Висловила думку, що в суді доведено такий факт і не заперечила проти його встановлення.

Outcome: approved