Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів та просить суд збільшити розмір аліментів, який було встановлено рішенням Рівненського міського суду від 11 червня 2012 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей \~з 400 (чотириста) гривень 00 копійок щомісячно на 3500 грн на кожну дитину, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги мотивує тим, що на даний час сума стягуваних аліментів за рішенням Рівненського міського суду від 11 червня 2012 року є недостатньою для матеріального утримання дитини, забезпечення належного рівня життя. На сьогоднішній день значно змінився розмір прожиткового мінімуму на дитину, а відтак вважають, що розмір аліментів необхідно збільшити до 3500,00 грн. на кожну дитину, щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дітьми повноліття. Позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, з підстав викладених у позові та додатково пояснили, що відповідач своєчасно сплачує аліменти на дітей, однак враховуючи значне підвищення прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку вважає за доцільне поставити питання про збільшення розміру аліментів. Просять позов задоволити. Представник відповідача позовну заяву [PERSON] вважає необґрунтованою і позов не визнає з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву, в якому вказує, що не погоджується із збільшенням аліментів на утримання дітей свого довірителя у розмірі 3500 грн на кожну дитину, оскільки вважає, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 972 грн, а тому у позивача відсутні правові підстави просити суд про стягнення з його довірителя аліментів в розмірі 3500 грн на кожну дитину, тільки у випадку за наявності достатнього заробітку (доходу) платника аліментів, а також за наявності витрат, що перевищують його заробіток(дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Так як його довіритель заперечує наявність у нього достатнього заробітку(доходу) та витрат, що перевищують його заробіток (дохід), а позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували обставини, які є предметом доказування у даній справі, то просить суд позов задоволити частково. Вказує, що його довіритель визнає право позивача на отримання аліментів на кожну дитину у розмірі 972 грн. Заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до такого. Судом\~встановлено,\~що\~рішенням Рівненського міського суду\~від 15 червня 2012 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. В шлюбі у сторін народилися спільні діти: [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії 1-ГЮ № 085929 та [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії 1-ГЮ № 127594. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 11 червня 2012 року з відповідача на користь [PERSON] на утримання дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 400 (чотириста) гривень 00 копійок щомісячно. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 Сімейного кодексу України\~мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2\~ст. 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина перша\~статті 192 СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст.\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Відповідно до ст.\~183\~та ст.\~184 СК України\~за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно правової позиції, яка викладена у справі №143цс13 від 05.02.2014 року, судова палата у цивільних справах Верховного Суду України постановила, що при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст.183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст.184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Відповідно до вимог ст.81\~ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. На думку суду, на даний час розмір раніше стягнутих аліментів є недостатнім, оскільки в силу свого віку дітей, природньо, потребують більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері. Крім того, з часу присудження аліментів істотно зріс і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку і на даний час у віці від 6 до 18 років становить 1944,00 грн. Посилання позивача на те, що відповідач має неофіційний дохід за рахунок підробітку у таксі та інших перевезень та те, що відповідач здає в оренду належне йому майно та наявність доходу, який вбачається з його способу життя, частих подорожей за кордон, у звязку з відпочинком, судом не беруться до уваги, оскільки позивачем не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували дані обставини. В той же час, відповідач, не є особою похилого віку, працездатний, має задовільний стан здоров» я, отже спроможний сплачувати аліменти на дітей щомісячно, у більшому розмірі ніж визначено попереднім рішенням суду, оскільки належне утримання дітей являється обов'язком не тільки матері, але й батька. При цьому, інтереси дітей при визначенні розміру аліментів є більш важливими за інші обставини, тому що виплата аліментів призначена саме для дитини, а не для матері. Враховуючи все вищенаведене, суд вважає, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача, підлягає збільшенню з 400,00 грн до 1000 грн на кожну дитину відповідного віку, щомісяця, і до досягнення дітьми повноліття, що буде законним та справедливим і відповідатиме інтересам сторін, а що саме головне - дитини. Тому зважаючи на обставини, які викладені вище, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дітям рівень життя, необхідний і достатній для їх нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини (ч. 1ст. 41 СК України) стягнення аліментів в даному розмірі суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини у даному віці. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Позивач також просить суд стягнути з відповідача на її користь судові витрати, які складаються із витрат, пов"язаних із розглядом справи, а саме із сплатою 700 грн за надання юридичних послуг. При вирішенні вказаних вимог позивача суд застосовує такі норми права. Відповідно до ч.1\~ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов»язаних із розглядом справи. Статтею 133 ЦПК України\~передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу входять до витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 2. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 3. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи повязані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв"язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Витрати за надання правової допомоги підтверджені належними доказами, а саме квитанцією (а.с.13) з якої вбачається, що вона здійснена саме позивачем. Також позивачем надано договір про надання правової допомоги від 27 червня 2018 року. Разом із тим, оскільки позовні вимоги, заявлені позивачем підлягають задоволенню частково, при цьому позивачем підтверджено здійснення нею судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 700 грн., суд приходить до висновку про необхідність стягнення даних судових витрати з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Проаналізувавши матеріали\~справи,\~вирішуючи питання\~про відшкодування\~витрат на\~професійну правову\~допомогу при\~розгляді справи\~в суді,\~суд приймає\~до уваги\~обставини справи,\~умови укладеного\~договору про\~надання правової\~допомоги 27.06.2018\~року,\~співмірність винагороди\~за надані\~юридичні послуги\~зі складністю\~справи та\~те,\~що позивачем підтверджено здійснення нею судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 700 грн., суд приходить до висновку про необхідність стягнення даних судових витрати з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 200 грн. 20 коп. При цьому суд зауважує, що позивачка при пред"явленні позову про стягнення аліментів, звільнена від сплати судового збору, на підставі п.3 ч.1\~ст. 5 Закону України "Про судовий збір", на виконання вимог\~ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі ст.ст. 180- 184, 191,192 СК України,

Outcome: approved