Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] , ПАТ « Страхова група « ТАС» про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки.. Позов мотивовано тим, що 25.04.2015р. о 09:00 год. в м. Каневі по вул.. Г.Дніпра, [PERSON] керуючи транспортним засобом ВАЗ 21043, д.н.з. [NUMBER] та під час зміни напрямку руху , не переконалася, що це буде безпечним, здійснила зіткнення з транспортним засобом Хонда- діо, яким керував позивач. В результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а [PERSON] легкі тілесні ушкодження , що підтверджується актом судово-медичного обстеження №784 Крім того в результаті ДТП [PERSON]І була причинена моральна шкода , яка полягає у погіршенні сну та апетиту, появі головного болю, порушенні життєвого укладу сімї. По даному факту Канівським відділенням поліції було складено адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON]. 05.05.2016 року Канівським міськрайонним судом було розглянуто дані матеріали та встановлено, що своїми діями [PERSON] порушила вимоги п.10.1 правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП та згідно ст. 124 КУпАП закрито у звязку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення. Оскільки адміністративна справа була закрита з нереабілітуючих підстав, то позивач вважає , що відповідач [PERSON] повинна відшкодувати йому понесені у результаті ДТП як моральну так і матеріальні збитки.. А тому просить суд стягнути з відповідача відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 3800,00 грн, моральної шкоди в розмірі 15000,00 грн, витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн. 07.12.2016 р. представник позивача надав уточнення позовних вимог,а саме просить ухвалити рішення яким стягнути в солідарному порядку з ПАТ « Страхова група» ТАС» та [PERSON],[INFO], проживаючої за адресою: [INFO] на користь [PERSON] [INFO] проживаючого за адресою [INFO] відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 3800,00 грн., моральної шкоди в розмірі 15000,00 грн., витрати за сплату судового збору в розмірі 551,20 грн., витрати понесені ним на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн. 20.07.2017р. представник позивача заявив клопотання про збільшення позовних вимог, згідно якого, крім заявлених позовних вимог просить додатково в солідарному порядку стягнути витрати повязані з наданням правової допомоги в розмірі 5000,00 грн. В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали за обставин викладених в ньому, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася свої інтереси доручила представляти представнику за дорученням [PERSON] Представник відповідача [PERSON] позов не визнав, заперечував щодо його задоволення. Посилаючись на те, що позивач в підтвердження своїх позовних вимог надав незрозумілі чеки на придбання палива, які ніяким чином не підтвердженні, крім того в матеріалах справи є 3 чеки від 30.04.2017 року, відповідно до яких майже в один і той же час було придбане пальне у великій кількості. Крім того зазначив, що витрати повязані з покупкою продуктів, теж не підтверджені доказами, оскільки з матеріалів справи не вбачається , що позивачу необхідне якесь спеціальне харчування. Вирати повязані з ремонтом мопеда теж є необгрунтованими . А тому просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Відповідач представник ПАТ « Страхова група « ТАС » в судове засідання не зявилася надав суду заперечення, згідно яких просив розглядати справу у його відсутність, позов не визнав, заперечував щодо його задоволення., посилаючись на обставини викладені в запереченні. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, з наступних підстав. Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Між сторонами виникли правовідносини в сфері не договірних зобовязань, повязаних з відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, що регулюються відповідними нормами Цивільного Кодексу України. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що постановою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 05.05.2016 року провадження в адміністративній справі відносно [PERSON] було закрито у звязку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. Вина [PERSON] у скоєнні ДТП як встановлена постановою суду в справі про адміністративне правопорушення доведенню в цій справі не підлягає (ч. 4 ст. 61 ЦПК України). Даною постановою суду встановлено, що 25.04.2015 року о 09.00 год. в м. Каневі по вул.. Героїв Дніпра [PERSON],керуючи транспортним засобом ВАЗ-21043, д.н.з. [NUMBER] під час зміни напрямку руху, не переконалася, що це буде безпечним, здійснила зіткнення з транспортним засобом Хонда-діо б/н. в результаті чого транспортні засоби тримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушила вимоги п. 10.1 правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена за ст. 124 КУпАП. Відповідно до ст. 61 ч.4 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідальність [PERSON] застрахована відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/4204882. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України, встановлено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частина друга вказаної статті передбачає, що збитками є: 1)втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2)доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Частиною 2 ст. 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна. У відповідності ч. ч. 1, 2 ст.1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо.Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 4 Постанови № 4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). За правилами п. 5 ч. 1 ст. 989 ЦК України страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором. Згідно ст. 17 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховики зобов'язані укладати договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (внутрішній договір страхування, міжнародний договір страхування, міжнародний договір "Зелена картка") відповідно до цього Закону та чинного законодавства України. Згідно ч. 3 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Стаття 22 цього ж Кодексу до реальних збитків відносить втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. В силу ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Стаття 979 ЦК України визначає, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як вбачається з полісу № АІ/4204882 страхове відшкодування за шкоду заподіяну майну становить 50000грн. Як вбачається з матеріалів заперечення ПАТ « СГ « ТАС», 25.04.2015 року до страхової компанії звернулася відповідач [PERSON] з повідомленням про ДТП , яке сталося 25.04.2015 року . Крім того з повідомленням про ДТП звернувся і позивач по справі [PERSON] Однак як виявилося в судовому засіданні позивач в порядку визначеному Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-ІУ від 01.07.2004, зі заявою на виплату страхового відшкодування до страхової компанії не звертався. Мотивуючи це тим, що він досить тривалий час хворів, і не в змозі був це зробити, як він вказав в судовому засіданні, що його син займався його документами. Фактичний розмір завданої шкоди підтверджується копіями медичних карток стаціонарного хворого № 5524 ( а.с.108-122), № 1743/270 (а.с.123-137), де зазначено з якого періоду позивач проводив лікування та які препарати йому назначались. Крім того витрати на лікування підтверджуються копіями чеків на покупку медикаментів з аптек(а.с.15,17) на суму 761,80 грн. Підтвердженням того, що позивач зазнав матеріальних збитків, повязаних з ремонтом його транспортного засобу є копія наряду замовлення запчастин на суму 1640,00 грн. ( а.с.18), копією акту огляду транспортного засобу, де зазначено, які пошкодження виявлені при огляді транспортного засобу позивача.(а.с.57) Суд критично оцінює надані до позовної заяви копії чеків на пальне, та на продукти харчування, оскільки вони не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. За правилами ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката); страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Враховуючи конкретні обставини справи, їх наслідки, порушення узвичаєного способу життя позивача, виходячи з засад розумності, виваженості, справедливості, на підставі ст.1167 ЦК України суд вважає позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягаючими частковому задоволенні у розмірі 5000 грн. З огляду на викладені приписи чинного законодавства та обставини справи, а також те, що цивільно-правова відповідальність відповідачки [PERSON] застрахована в ПАТ « СГ ТАС», що підтверджується відповідним полісом,суд приходить до висновку про те, що наявні підстави для стягнення з ПАТ «СГ «ТАС» на користь позивача матеріальної шкоди у сумі 2401,80 грн.., моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн.,витрати повязані зі сплатою судового збору в розмірі 551,20 грн. та витрати понесені на правову допомогу в розмірі 7000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ст. 1 Закону України Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах, розмір компенсації витрат на правову у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Визначаючись з розміром витрат на правову допомогу суд враховує, що [PERSON]І, скористався правовою допомогою, про що свідчить договір від 01.06.2015року (а.с.5) та сплатив за його послуги 7000,00грн., що підтверджується квитанцією від 06.06.2016року(а.с.19). від 20.07.2017 р. (а.с. _--) Враховуючи положення Закону України Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах, вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням (підготовка позовної заяви, збирання доказів), а також час судових засідань, суд вважає обґрунтованим та реальним розмір витрат на правову допомогу сплачених позивачем. На підставі викладеного згідно ст. ст. 22, 979, 988, 989,990, 999, 1166,1167, 1187, 1192,1194 ЦК України, Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 4 Постанови № 4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки",

Outcome: approved