Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

[INFO] помер чоловік позивача [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на майно до складу якої, серед іншого, входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , який померлий успадкував після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач виявив намір належним чином прийняти спадкове майно після смерті свого чоловіка, подавши до нотаріальної контори відповідну заяву. Однак [PERSON] не може оформити своє право на вказаний будинок, так як відсутні документи, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно. За цих підстав нотаріус, постановою від 08.02.2019 року, відмовив позивачу у вчиненні нотаріальної дії, а тому остання була змушена звернутися до суду із відповідним позовом про визнання права власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом. У судове засідання позивач не з`явилась, однак у своїй позовній заяві просила суд розгляд справи здійснювати за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала у повному обсязі. Представник відповідача Золотоніської міської ради Черкаської області в судове засідання не з`явився, направивши до суду заяву, в якій просив суд справу розглянути без участі представника міської ради, проти задоволення позовних вимог не заперечували. Згідно з ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, а відповідач проти задоволення позову не заперечує, чим фактично позовні вимоги визнає, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні розглянути справу за відсутності осіб, що беруть участь у справі та прийняти рішення на підставі доказів, що знаходяться у ній. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу від 26.07.1977 р. належав житловий будинок садибного типу з господарсько-побутовими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається із штампу Золотоніської дільниці ЧООБТІ на останній сторінці вказаного Договору, право власності [PERSON] на зазначене будинковолодіння було зареєстроване 03.08.1977 р. у порядку, встановленому чинним на той час законодавством. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статтей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України, віт 30.01.2019 р., № 00021993304, [PERSON] є матір`ю [PERSON] , який народився [INFO] . Як вбачається з Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюбу від 04.02.2019 р., № 00022024862, прізвище [PERSON] було змінене з " [PERSON] " на " [PERSON] " в зв`язку з реєстрацією шлюбу з [PERSON] 18.03.1953 року . Отже, з наведеного вище вбачається, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] .. Відповідно до свідоцтва про смерть (серії [NUMBER] від 08.02.1978 року) [PERSON] померла [INFO] . Як вбачається з довідки № 52, виданої головою квартального комітету №26 від 06.02.2019 року, на момент смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , з нею постійно проживав у належному їй домоволодінні її син [PERSON] , який після її смерті здійснив поховання та вступив у володіння та управління належним їй майном. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Таким чином при встановлення факту спадкування [PERSON] після смерті [PERSON] підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу Української РСР. Нормами ст. 529 ЦК УРСР визначено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти ( у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно із ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Суд також зважає і на те, що відповідно до повідомлення Золотоніської міської нотаріальної контори від 14.06.2019 року за №54/01-16, спадкова справа після померлої [PERSON] в нотаріальній конторі не заводилась. Оскільки, відразу після смерті [PERSON] її син [PERSON] вступив в управління та володіння спадковим майном, то в розумінні норм ст. 549 ЦК УРСР 1963 р., спадщина, що відкрилась після її смерті, була прийнята спадкоємцем одноособово, тобто [PERSON] . Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до свідоцтва про смерть (серії [NUMBER] від 11.05.2012 року) [PERSON] помер [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №165. Нормами ст. 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Оскільки за свого життя [PERSON] заповіту не склав, то після його смерті відкрилася спадщина за законом на все майно померлого. Як вбачається із Свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 09.03.1983р., [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 09.03.1983 року в Золотоніському РВ ЗАГС Черкаської області, про що був складений актовий запис № 50. У зв`язку з реєстрацією шлюбу [PERSON] було присвоєно прізвище [PERSON] . Таким чином судом встановлено, що позивач по справі є дружиною спадкодавця та має право на спадкування за законом в порядку черговості визначеної чинним законодавством, тобто, як спадкоємець першої черги. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до постанови Золотоніської міської державної нотаріальної контори від 08.02.2019 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок [ADDRESS] позивачу відмовлено у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на дане майно. На підставі зазначеного вище суд приходить до обґрунтованого висновку, що вказаний будинок на підставі договору купівлі-продажу від 26.07.1977 року, що зареєстрований в Золотоніській дільниці ЧООБТІ 03.08.1977 року, належав [PERSON] , яка померла [INFO] та після смерті якої спадщину прийняв її син [PERSON] , який належним чином свої спадкові права не оформив та помер [INFO] . Згідно із ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника, то первинна реєстрація права власності в такому випадку не може бути проведена на померлого, оскільки власник спадкового майна помер, а за життя право власності не було зареєстровано в належному порядку, то визначення належності зазначеного майна повинно проводитись шляхом визнання права власності за спадкоємцем, який подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини чи іншим чином має право на спадщину. У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як вбачається з копії спадкової справи №19/2019, наданої Золотоніською міською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] , після смерті останнього позивач є єдиним спадкоємцем хто прийняв спадщину. Нормами ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач належним чином прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, а оскільки правовстановлюючий документ про набуття ним зазначеного спадкового майна відсутній, а власник помер, вбачається обмеження прав позивача у можливості прийняття та належного розпорядження своїм спадковим майном, а тому позов підлягає до повного задоволення. На підставі зазначеного та

Outcome: approved