Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 грв. щомісячно, до досягнення ними повноліття. Посилається на те, що протягом останніх трьох років їхні стосунки з відповідачем суттєво погіршилися і вони почали проживати окремо. Відповідач не приймає участі в утриманні та вихованні дітей і не спілкується з ними. Він ні разу не намагався навіть надати дітям чи їй якість кошти для їх матеріального добробуту. Вона не в змозі самостійно створити належні умови для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей. Діти відвідують позакласні заняття, відповідні шкільні секції, гуртки та тренування. Враховуючи, що відповідач не має постійного місця роботи, виїжджає на заробітки та інших осіб на утриманні не має, просить стягнути з нього аліменти. Надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача у судове засідання не з`явився. У шостий раз надав суду клопотання про відкладення судового розгляду. Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які перебувають на утриманні позивачки. Це стверджено свідоцтвами про народження дітей та актом обстеження матеріально-побутових умов, з яких вбачається, що позивачка разом з двома дітьми проживає у будинку батьків. Відповідач протягом тривалого часу проживає в Німеччині. Згідно із ст. 8 ч. 1 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Статтею 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" звернуто увагу суддів на те, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин 5 - 7 ст. 181 СК. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено у Законі "Про виконавче провадження", а також у статтях 194 - 197, 274 СК. Зважаючи на вказані вимоги закону аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі визначальним при визначенні способу стягнення аліментів є те чи платник аліментів має постійний, стабільний заробіток (дохід) чи навпаки такий його дохід є нерегулярним, мінливим, частина такого виплачується в натурі, тощо. Як вбачається із матеріалів справи та сторонами не оспорюється, що відповідач на час розгляду справи офіційно не працює та постійного (сталого) доходу не має. При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивачки, яка сама виховує двоє неповнолітніх дітей, ніде не працює, відсутність у неї будь-якого нерухомого чи цінного рухомого майна, а також відсутність у відповідача істотних причин, які б перешкоджали йому працювати та заробляти кошти. З приписів Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" убачається, що з 01 липня 2020 року для дітей віком від 6 до 18 років встановлено прожитковий мінімум у розмірі 2318 гривень, а з 1 липня - 2395 гривень. Середня заробітна плата по Україні станом на липень 2020 р. становила 11804 грв., а по Закарпатській області - 10244 грв. Тому суд вважає, що відповідач, як працездатний чоловік, який має можливість працювати, у тому числі і за кордоном, у змозі заробити суму, яка дасть йому можливість сплачувати на утримання своїх синів по 1700 гривень у місяць. Доказів того, що відповідач має можливість сплачувати по 3000 грв. щомісяця на кожну дитину позивачка суду не надала. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь спецфонду держбюджету судовий збір. Відповідно до ст. 133 ч.ч. 1, 3 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ч.ч 1, 2 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно ст. 141 ч. 2 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до попереднього (орієнтованого) розрахунку судових витрат наданого адвокатом Мельник В.І., вартість правового аналізу наданих клієнтом документів складає 340 гривень, вартість проведеного пошуку та аналізу актуальної судової практики з питань законодавства у спірних правовідносинах - 690 гривень, вартість складання позовної заяви - 690 гривень, вартість за складання попереднього розрахунку судових витрат - 170 гривень і вартість за підготовку додатків до позовної заяви - 170 грв. Із вказаного розрахунку вбачається, що стягненню підлягають витрати в розмірі 1660 гривень, крім витрат на складання попереднього розрахунку судових витрат - 170 гривень та витрат за підготовку додатків до позовної заяви - 170 гривень. За таких обставин,

Outcome: partial