Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочку виплати аліментів у розмірі 25305 грн. мотивуючи тим, що вона перебувала з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано 09 вересня 2013 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Роменського міськрайонного суду від 31 березня 2014 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на термін навчання на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, з дня пред'явлення позову до закінчення ним навчання. 12.05.2014 року вона звернулася до відділу ДВС з заявою про примусове виконання виконавчого листа про стягнення аліментів. Відповідач зобов'язання сплачувати аліменти за рішенням суду не виконав у повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість по аліментах за період з 27.02.2014 року по 31.12.2014 року в розмірі 15107,14 грн. Тобто відповідач має заборгованість за 10 місяців та 1 день. Вважає, що з відповідача, з вини якого виникла заборгованість зі сплати аліментів, підлягає стягненню неустойка (пеня) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення в розмірі 25305 грн. за період з 27.02.2014 року по 31.12.2014 року включно. Тому звернулася до суду з даним позовом. Представник позивачки [PERSON], яка діє на підставі довіреності, у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити у повному обсязі, суду пояснила обставини, викладені в ньому. Крім того пояснила, що відповідач ухилявся від сплати аліментів, заборгованість виникла з вини відповідача, бо він не сплачував аліменти, хоча мав змогу це робити, оскільки працює і отримує заробітну плату. Не заперечує, що перераховував кошти на навчання сина на загальну суму 1310 доларів США, однак це не аліменти, а кошти, які він позичив у сина та тещі, про що відповідач сам пояснив у судовому засіданні по справі за його позовом про зменшення розміру аліментів. Крім того ці кошті перераховані не позивачці і не на рахунок, спеціально відкритий нею для виплати аліментів. Відповідач [PERSON] позов не визнав і пояснив, що вважає, що не має заборгованості по аліментам, оскільки перерахував кошти в сумі 1310 доларів США синові коли працював у Росії. Перерахував не на аліментний рахунок, бо у сина була валютна картка і так було зручніше, хоча державний виконавець повідомив йому про те, що аліменти повинні перераховуватись на спеціальний рахунок. Про те, що влаштувався на завод "Продтоварів" виконавчу службу не повідомляв, а про працевлаштування на "Тракторозапчасть" з 30.01.2015 року повідомив. До того ж за грудень 2014 року аліменти були відраховані у розмірі 50% його заробітної плати. Представник третьої особи відділу ДВС Роменського МРУЮ за довіреністю Черноус К. К. суду пояснив, що у відділі ДВС Роменського МРУЮ перебуває виконавче провадження по виконанню виконавчого листа про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на термін навчання сина [PERSON], в розмірі 1500 грн. щомісячно до закінчення ним навчання. Боржник аліменти не сплачував, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 15107 грн. 14 коп. Державний виконавець неодноразово викликав боржника, доводив до відома про наявність у нього заборгованості, а також про наявність спеціального банківського рахунку, на який повинні сплачуватись аліменти. Про своє працевлаштування на завод "Продтоварів" відповідач не повідомив, що свідчить про те, що він ухиляється від сплати аліментів. Кошти, які відповідач переказав позивачці, з її слів не являються аліментами, а є оплатою за навчання сина. На аліментний рахунок кошти за період з 27 лютого 2014 року по 31 грудня 2014 року не надходили, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 15107,14 грн., щодо розміру якої відповідач зауважень не висловлював. У листопаді відповідач звернувся з позовом про зменшення аліментів, який був задоволений, але рішення на даний час не набрало чинності. Щодо відрахування із заробітної плати аліментів за грудень, дані відсутні у виконавчій службі, через те, що інформація з підприємств про стягнення надходить до виконавчої служби раз на півріччя, тому в довідці вказано і про заборгованість за грудень 2014 року. При цьому не заперечує, щодо відрахування аліментів із зарплати відповідача у грудні 2014 року. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Між сторонами склалися правовідносини з приводу аліментних зобов'язань. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 09 вересня 2013 року між ними розірвано (а.с. 5). Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO] . Рішенням Роменського міськрайонного суду від 31 березня 2014 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно, до закінчення ним навчання, по 30 червня 2016 року (а.с.6), про що виданий виконавчий лист № 2/585/212/15, який знаходиться на виконанні у відділі ДВС Роменського МРУЮ. Як вбачається з довідки відділу ДВС Роменського МРУЮ заборгованість по аліментах за період з 27.02.2014 року по 31.12.2014 року включно становить 15107 грн. 14 коп. (а.с.9). Таким чином суд вважає, що відповідач був обізнаний про свій обов'язок сплачувати аліменти, що не спростовується ним самим та наданими доказами. Про те, що [PERSON] ухилявся від виконання свого обов'язку по сплаті аліментів, відповідач мав заробіток, про що сам пояснив у судовому засіданні, але аліменти не сплачував. Доказів на підтвердження поважності причин несплати аліментів таких як перебування на стаціонарному лікуванні, перебування на обліку в Центрі зайнятості населення, а також на підтвердження своїх пояснень щодо утримання інших осіб, тощо, [PERSON] не надав, отже вину відповідача щодо невиплати аліментів суд вважає доведеною. При цьому відповідач не надав доказів того, що сплачені ним кошти загальною сумою 1310 доларів США є аліментами. Відповідно до ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, передбачена ст.196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. З урахуванням того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом ст. 196 Сімейного кодексу України пеня за прострочення сплати аліментів починає нараховуватися з наступного місяця за місяцем, у якому виникла заборгованість. Пеня за один місяць прострочення сплати аліментів становить 1% від простроченої суми аліментного платежу за місяць та загальної кількості днів прострочення. Загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів є сумою пені, нарахованої за кожен місяць періоду, у якому було допущено прострочення сплати аліментів за відрахуванням сплачених сум. При цьому суд вважає за необхідне рахувати суму заборгованості по аліментам, а відповідно і пеню, за виключенням 898,82 грн. аліментів, відрахованих із заробітної плати відповідача за грудень 2014 року, що підтверджується квитанцією про виплату заробітної плати (а.с. 20). Таким чином, розрахунок неустойки (пені), наведений позивачкою в позовній заяві, суд вважає можливим покласти в основу рішення, за винятком суми аліментів сплаченої в грудні 2014 року та пені нарахованої на цю суму. При цьому суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 Сімейного кодексу України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Враховуючи, що розмір пені значно перевищує розмір простроченої заборгованості по аліментах, матеріальний і сімейний стан відповідача, а саме те, що відповідач перераховував кошти на навчання сина, про що пояснили сторони і третя особа, звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, розмір заробітку, який на даний час отримує відповідач (а.с. 20, 21), а також виходячи з принципів розумності і справедливості, суд вважає за необхідне зменшити розмір належної до стягнення неустойки і стягнути з відповідача на користь позивачки за період з 1 березня 2014 року по 30 листопада 2014 року неустойку (пеню) за прострочення виплати аліментів в розмірі 5000 грн. В іншій частині позовних вимог - відмовити. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню частина сплаченого нею при зверненні до суду судового збору пропорційно до задоволених вимог у розмірі 53 грн. 00 коп.

Outcome: partial