Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ВАТ «Білгород-Дністровський рибокомбінат» про видачу належним чином трудової книжки вказавши в трудовій книжці час вступу і час звільнення станом на день видачі та стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 246480 гр.. Позивач в судове засідання не зявився, згідно телефонограми просив справу слухати в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню за слідуючими підставами. У судовому засіданні встановлено, що 22 липня 2002 року позивач [PERSON] був прийнятий на посаду юрисконсульта ВАТ «Білгород-Дністровський рибокомбінат», що підтверджується наказом №27-К від 26 липня 2002 року. 04 грудня 2003 року позивач [PERSON] був звільнений з займаної посади за власним бажанням, що підтверджується наказом ВАТ «Білгород-Дністровський рибокомбінат» №114-к від 03 грудня 2003 року. Позивач [PERSON] в позові посилається на те, що при звільнені з роботи йому не видали належним чином оформлену трудову книжку та не був здійснений повнив розрахунок по заробітній платі, в зв'язку з відповідач порушив ст.ст.47, 116, 117 КЗпП України. Позивачем [PERSON] надано відповідь Одеського апеляційного господарського суду від 14 грудня 2009 року №725 з якої вбчається, що ухвалою суду від 28 лютого 2005 року порушено провадження у справі №32/40-05-1682 за заявою кредитора УПФУ м.Білгород-Дністровський Одеська область, м.Білгород-Дністровський про визнання банкрутом ВАТ «Білгород-Дністровський рибокомбінат", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника, призначено розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Безпалько A.B.. Ухвалою підготовчого засідання суду 28 квітня 2005 року визнано грошові вимоги УПФУ у м.Білгород-Дністровський Одеська область до ВАТ «Білгород-Дністровський рибокомбінат" в сумі 101028,93 грн., зобов'язано кредитора подати в десятиденний строк оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Ухвалою від 09 червня 2005 року відсторонено керівника боржника від виконання їм своїх посадових обов'язків та покладено їх виконання на розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Безпалько А.В.. Оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство надруковано в газеті „Голос України" від 01 червня 2005 року. Ухвалою господарського суду Одеської області від 30 листопада 2005 року продовжено строк повноважень розпорядника майна Безпалько А.В. до 29 червня 2005 року. Ухвалою від 2б6 липня 2006 року звільнено арбітражною керуючого Безпалько А.В. від виконання ним своїх обов'язків та призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Мірошниченко С.М.. Ухвалою від 05 лютого 2007 року продовжено строк процедури розпорядження майном боржника та строк повноважень розпорядника майна боржника до 05 серпня 2007 року. Ухвалою від 09 серпня 2006 року продовжено строк процедури розпорядження майном боржника до 01 січня 2007 року. Ухвалою від 12 вересня 2007 року продовжено строк процедури розпорядження майном боржника до 12 грудня 2007 року. Ухвалою від 11 жовтня 2007 року призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Шнякіна В.О., повноваження якого продовжено ухвалою від 11 грудня 2007 року до 12 березня 2008 року. Ухвалою попереднього засідання суду від 01 лютого 2008 року затверджено реєстр вимог кредиторів Відкритого акціонерного товариства Ват „Білгород-Дністровський рибокомбінат". Ухвалою від 28 квітня 2009 року господарським судом Одеської області затверджено мирову угоду від 24 квітня 2009 року укладену між кредиторами та борж\-ником, підписану головою комітету кредиторів Богаченковим В.Ю., боржником ВАТ "Білгород-Дністровський рибокомбінат" в особі виконуючого обо\-в'язки арбітражного керуючого Шнякіна В.О., інвестором ПП "Калісто" в особі директора Гурецького Д.В., провадження у справі припинено. Припинено повноваження розпорядника майна арбітражного керую\-чого Шнякіна В.О.. Розпоряднику майна арбітражному керуючому Шнякіну В.О. доручено виконувати обов'язки керівника (органів управління) боржника до призначення в установленому порядку керівника боржника (органів управління); скасовано заходи по забезпеченню вимог кредиторів, а саме: арешт накладений на майно ВАТ "Білгород-Дністровський ри\-бокомбінат", яке належить йому на праві власності та заборону будь-кому вчиняти будь-які дії щодо відчуження майна боржника ВАТ "Білгород-Дністровський рибокомбінат" введені ухвалою господарського суду Одеської області від 27 травня 2005 року, скасовано мораторій на задоволення вимог кредиторів, введений ухвалою суду від 28 лютого 2005 року. Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 25 червня 2009 року ухвалу господарського суду Одеської області від 28 квітня 2009 року залишено без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 17 серпня 2009 року апеляційну скаргу КП «Білгород-Дністровськводоканал» на ухвалу господарського суду Одеської області від 28 квітня 2009 року про затвердження мирової угоди від 24 квітня 2009 року, укладеної між кредитором і борж\-ником, та припинення провадження у справі - повернуто безгляду. Ухвалою Вищого господарського суду України від 20 жовтня 2009 року касаційне провадження за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України м.Білгород-Дністровському Одеської області на ухвалу господарського суду Одеської області від 28 квітня 2009 року та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 25 червня 2009 року припинено. Позивачем [PERSON] належних доказів на підтвердження того, що він звертався до ВАТ «Білгород-Дністровський рибокомбінат» про отримання трудової книжки, але йому було відмовлено у її видачі, позивач до суду не надав та судом не встановлено. Згідно ч.1 ст.233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. З наказом про своє звільнення за власним бажанням позивач [PERSON] був ознайомлений і з цього часу він дізнався про порушення свого права на отримання трудової книжки, як передбачено п.4.1 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників». Відповідно до ч.2 ст.10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.2 ст.60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. З матеріалів справи вбачається, що позивачу [PERSON] неодноразово направлялась інформація стосовного того, що з 28 лютого 2005 року було порушено провадження за заявою кредитора УПФУ про визнання банкрутом ВАТ «Білгород-Дністровський рибокомбінат» та введено процедуру розпорядження майном боржника, але позивач звернувся до суду за захистом свого права лише 31 серпня 2011 року, тобто після збігу майже 10 років з моменту, коли дізнався про порушення свого трудового права. Таким чином, враховуючи, що позивач [PERSON] пропустив строк на звернення до суду за захистом свого права та не надав належних доказів поважності причин пропуску вказаного строку, тому в задоволенні позовних вимог в частині видачі трудової книжки слід відмовити з підстав пропуску строку звернення до суду. Оскільки заявлені вимоги позивача [PERSON] в порядку ст.235 ч.4 КЗпП України є похідними від вимог трудової книжки, тому в їх задоволені необхідно відмовити. Суд приходить до висновку, що вимоги позивача не обґрунтовані і не доказані, а позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed