Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між ПАТ КБ „ПриватБанк" та відповідачем [PERSON] 11.05.2007 року було укладено договір № NKXRRX09700139, за яким позивач надав відповідачу кредит у розмірі 4451,47 гривень з умовою - сплати процентів за користування кредитом у розмірі 12 % на рік від суми залишку заборгованості. Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання та не здійснює щомісячні погашення по кредиту, процентам за користування кредитом. Оскільки відповідач істотно порушує умови угоди та не виконує взяті на себе зобов'язання, позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, яка станом на 09.04.2014 року становить 84177,42 гривень, із яких: 4425,07 гривень - заборгованість за кредитом, 19742,18 гривень - заборгованість по сплаті процентів, 721,08 грн. - заборгованість з комісії, 54804,45 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500 грн. фіксованого штрафу та 3984,64 грн. - процентної складової штрафу. Від представника позивача надійшла до суду заява про зменшення позовних вимог, оскільки за судовим рішенням від 24.03.2008 року з відповідача стягнуто заборгованість за вказаним договором станом в розмірі 6771,89 грн., яка складалась із 4451,47 грн. - заборгованість за кредитом, 1625,20 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 480,72 грн. - заборгованість по комісії, 214,50 грн. - пеня. Внаслідок відповідного зарахування вказаних стягнень представник позивача просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 77094,65 грн., з яких: 18116,98 грн. - заборгованість по процентам, 240,36 грн. - комісія, 54589,95 грн. - пеня, 500 грн. фіксована частина штрафу, 3647,36 грн. - процентна складова штрафу та стягнути судові витрати по справі. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, про час слухання справи повідомлявся належним чином рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням (до суду повернулось рекомендоване відправлення з відміткою, що відповідач за зареєстрованим у встановленому законом місці свого проживання не проживає, тому він відповідно до абз.5 ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається таким, що належним чином повідомлений). До суду не надійшло заперечень проти позову. З огляду на те, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та обов'язки сторін, та сторони вважаються такими, що належним чином повідомлені, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі матеріали (кредитний договір № NKXRRX09700139 від 11.05.2007 року; розрахунок заборгованості, Умови надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка")(Стандарт), цивільну справу №2-186/2008), суд, розглянувши спір між сторонами в межах змінених позовних вимог, приходить до висновку про обґрунтованість заявлених змінених вимог і можливість часткового задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 11.05.2007 року між ЗАТ КБ „ПриватБанк" (правонаступником якого є ПАТ КБ „ПриватБанк") та відповідачем [PERSON] було укладено договір № NKXRRX09700139, за яким позивач надав відповідачу кредит у розмірі 4451,47 гривень з умовою - сплати процентів за користування кредитом у розмірі 1 % на місяць від суми залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення кредиту - до 11.05.2008 року. 24.03.2008 року Баштанським районним судом Миколаївської області було винесено рішення, яким з відповідача стягнуто заборгованість за вказаним договором станом на 29.01.2008 року в розмірі 6771,89 грн., із яких 4451,47 грн. - заборгованість за кредитом, 1625,20 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 480,72 грн. - заборгованість по комісії, 214,50 грн. - пеня (справа №2-186/2008). Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання та не здійснює щомісячні погашення по кредиту, процентам за користування кредитом., що є підставою для стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитом. Зазначені правовідносини врегульовані ст.ст. 526; 530 ч.1; 1054 ч.1 ЦК України, ст. 2 ЗУ „Про банки та банківську діяльність". Відповідно до ст. 2 Закону України „Про банки та банківську діяльність" банківський кредит - це будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Із ст. 526 ЦК України слідує, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ЦК України про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Таким чином діями відповідача були порушені встановлені законодавством правила виконання цивільно-правових правочинів і права позивача на отримання виконання зобов'язання за вищезазначеним договором. Позивач вказує, що відповідач на підставі вказаного кредитного договору після винесення судом попереднього рішення заборгував йому 77094,65 грн., з яких: 18116,98 грн. - заборгованість по процентам, 240,36 грн. - комісія, 54589,95 грн. - пеня, 500 грн. фіксована частина штрафу, 3647,36 грн. - процентна складова штрафу та стягнути судові витрати по справі. При цьому, з наданого позивачем розрахунку слідує, що заборгованість відповідача за процентами за користування кредитом - 18116,98 гривень, за комісією - 240,36 грн., загалом - 18357,34 грн., натомість нарахована сума пені становить 54589,95 гривень, що більш ніж у двічі перевищує розмір збитків, що виникли внаслідок неналежного виконання зобов'язання відповідачем (суми процентів та комісії), що суперечить положенням ч.3 ст. 509 ЦК України в частині розумності та справедливості зобов'язання з врахуванням того, що відповідно до п.5 ч.3 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" є несправедливими умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. З рішення Конституційного Суду України від 7 липня 2013 р. по справі щодо офіційного тлумачення положень Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22 липня 1996 р. слідує, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Крім того, вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове значення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання необґрунтованих додаткових прибутків кредитора. Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За такого, оскільки розмір неустойки (пені) в даному випадку явно не співмірний розміру заподіяних збитків та з врахуванням описаних вище мотивів та принципів, суд вважає за необхідне зменшити суму пені до 19000 грн. З заяви позичальника на отримання кредиту 11.05.2007 року слідує, що договір між сторонами складається з цієї заяви, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) та Тарифів, тому безпідставно банк в позові посилається на положення Умов та правил надання банківських послуг, які до позову не долучені взагалі та не є складовою частину договору між сторонами. З положень п. 5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) (примірник яких долучений позивачем до позову) слідує, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. +5% від суми заборгованості. При цьому, з матеріалів цивільної справи №2-186/2008 за позовом ЗАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № NKXRRX09700139 від 11.05.2007 року слідує, що Умови надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) на час укладення сторонами кредитного договору не містили положень щодо нарахування вказаних штрафів та п. 5.3 мав абсолютно інший зміст. Тому, на час укладення між сторонами договору нарахування вказаних в позові штрафів не передбачалось і позивачем в супереч вимогам ст. 60 ЦПК України не доведені підстави нарахування такого виду неустойки як штраф в сумі 500 грн. фіксована частина штрафу та 3647,36 грн. - процентна складова штрафу, у зв'язку з чим позов в цій частині задоволенню не підлягає. У зв'язку з цим, позов підлягає частковому задоволенню - з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № NKXRRX09700139 від 11.05.2007 року в сумі 37357 гривень 34 копійки, з яких: 18116,98 грн. - заборгованість по сплаті процентів, 240,36 грн. - заборгованість по сплаті комісії; 19000 гривень - пеня. Оскільки відповідач є стороною, котра порушила договірні зобов'язання, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору пропорційно задоволеній частині позовних вимог. При цьому, з врахуванням ціни позову після зменшення позовних вимог (77094,65) судовий збір мав бути сплачений в сумі 770,95 грн., натомість позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в більшому розмірі - 841,77 грн., тобто, 70,82 грн. судового збору внесені позивачем в більшому розмірі, аніж це передбачено законом, та вказана сума має бути повернута позивачу відповідно до п.п. 1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». На підставі ст. 2 ЗУ „Про банки та банківську діяльність", ст.ст. 526; 530 ч.1; 1054 ч.1 ЦК України та

Outcome: partial