Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

В березні 2016 року [PERSON] звернулась до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на їх повнолітнього сина на час навчання. Позовні вимоги мотивовані тим, що від перебування сторін у фактичних шлюбних відносинах з 1994 по 1996 роки, 16 листопада 1997 року у них народився син - [PERSON], який на день звернення з позовом являється повнолітнім, навчається на ІІ курсі Національного авіаційного університету, у зв'язку з навчанням, не має ніякого джерела доходу, тому потребує матеріальної допомоги, яку відповідач може надавати, оскільки він працездатного віку та не являється інвалідом. Крім того, зазначила, що на сина іде ряд додаткових витрат, пов'язаних з його лікуванням, факультативними заняттями, проїздом, та, з урахуванням цього, просила стягнути з відповідача щомісячно 1612 грн 89 коп. В судовому засіданні [PERSON] заявлені вимоги підтримала, просила їх задоволити. Пояснила, що не може знайти спільної мови з відповідачем щодо виконання обов'язків по утриманню дитини з народження сина, аліменти, стягнуті судом до повноліття, відповідач не платив та має значну заборгованість, [PERSON] навчається стаціонарно в м. Києві, потребує коштів на проїзд, проживання в гуртожитку, підручники, комп'ютер, одяг, їжу, має хронічні захворювання, крім того, займається спортом. Самостійно забезпечувати потреби сина позивачу важко, а відповідач раніше був приватним підприємцем, свої доходи та майно приховує, до минулого року надавав допомогу на навчання своїй дитині від попереднього шлюбу, яка вже такої допомоги не потребує. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив, зазначивши, що справедливим розміром аліментів він вважає суму близько 276 грн, виходячи з розрахунку суми прожиткового мінімуму на людину в місяць, суми стипендії [PERSON], та можливостей позивача спільно надавати допомогу синові. Зазначив, що, беручи до уваги відсутність коштів у сина, при обранні виду транспорту, щоб дістатись додому або на навчання, він має виходити з матеріальних можливостей, а не власних побажань. При цьому пояснив, що дійсно надавав допомогу старшій доньці, однак на день розгляду справи більше шести років не являється підприємцем, працює продавцем у магазині, має заробітну плату в межах 1300 грн, через відсутність коштів припинив близько двох років тому сплачувати аліменти на [PERSON], крім того має на утриманні малолітнього сина. Поставив під сумнів допустимість доказу - довідки про навчання сина через неналежну форму. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, при цьому сприявши всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, роз'яснивши сторонам їх права та обов'язки, в тому числі щодо доказування, порядку та строків подання доказів, попередивши сторони про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, судом встановлено таке. Позивач та відповідач являються батьками [PERSON], що сторонами не заперечується. Спори між сторонами щодо визнання батьківства, стягнення, зміни розміру аліментів судами розглядались неодноразово. Станом на день звернення з позовом [PERSON] являється повнолітнім(а. с. 3), навчається на ІІ курсі денної форми навчання Навчально-наукового інституту Інформаційно-діагностичних систем Національного авіаційного університету, термін навчання - по 30 червня 2018 року (а.с. 5). Вказана обставина також підтверджується довідками про стипендію [PERSON] (а. с. 61, 62, 63). При цьому суд приймає як доказ навчання [PERSON] у вищому навчальному закладі довідку № 2847 від 16 вересня 2015 року, оскільки вона видана уповноваженим на це суб'єктом, її форма і зміст відповідають вимогам закону, підписи завірені відповідною печаткою. З відмітки про реєстрацію місця проживання в паспорті [PERSON], довідки № 06.32/510 від 21 вересня 2015 року вбачається, що [PERSON] тимчасово проживає і зареєстрований на навчання по вул. Гарматній, 51, гуртожиток № 3 Студентського містечка Національного авіаційного університету (а. с. 6). З заяв на переказ готівки, квитанцій, вбачається що за 2015-2016 навчальний рік [PERSON] сплачено за проживання в гуртожитку 2856,52 грн (а. с. 19, 20, 21, 23, 24). Згідно довідок ПАТ "ВОПАС-10599" від 02 грудня 2015 року, станції ЗЖД Хмільник, вартість проїзду з Хмільника до Києва автобусом становить 121 грн, плацкартою по студентському від 19,97 грн по 33,72 грн (а. с. 31, 32). Згідно квитанції б/н витрати [PERSON] за фотопослуги склали 72 грн (а. с. 25). Згідно довідки №202 від 09 грудня 2015 року ТОВ "Федерація крав-мага", [PERSON] з вересня 2014 року по день надання довідки відвідував тренування Федерації та сплачував щомісячно 1000 грн (а. с. 26). З довідки КУ "Хмільницький районний медичний центр первинної медико-санітарної допомоги № 01-01-14-95 від 09 лютого 2016 року, [PERSON] страждає хронічним холецистопанкреатитом та з червня 2013 року тричі звертався за медичною допомогою (а. с. 28). З довідок про стипендію [PERSON] № 581, 582, 583 від 13 квітня 2016 року, форма навчання [PERSON] в НАУ денна безкоштовна, весь період навчання він отримує стипендію, яка на день подачі позову становила 825 грн. З копії довідки Хмільницької ЦРЛ від 09 січня 2016 року вбачається, що позивач [PERSON] має ряд хронічних захворювань та потребує періодичного медикаментозного та стаціонарного лікування (а. с. 27). Згідно копії довідки про доходи позивача № 58 від 04 лютого 2016 року, її дохід з серпня 2015 року по січень 2016 року склав 23 766 грн 70 коп. (а. с. 50). Згідно довідки № 33 від 13 січня 2016 року [PERSON] зареєстрований у м. Хмільнику по вул. 276-ої стрілкової дивізії, 14, до складу сім'ї входить дружина [PERSON] та син [PERSON] (а. с. 29). Факт того, що на утриманні відповідача перебуває малолітній син вбачається також з копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] (а. с. 4). З довідки про доходи [PERSON] вбачається, що сума його доходу з липня по грудень 2015 року склала 7 135 грн. 54 коп. Відповідно довідки Хмільницької ОДПІ № 624 від 27 квітня 2016 року, [PERSON] на податковому обліку в Хмільницькій ОДПІ не перебуває, його дохід за 2015 рік склав 11 454 грн (а. с. 71, 72). У власності відповідача перебуває 58/100 часток житлового будинку № 14 по вул. 276-ої стрілкової дивізії у м. Хмільнику, що вбачається з відповіді КП "ВООБТІ" № 27 від 04 квітня 2016 року (а. с. 43, 44-49), Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25 квітня 2016 року (а. с. 65). При цьому вказане майно перебуває під арештом. Також за [PERSON] зареєстровано автомобіль Mersedes-Benz 100, 1994 р. в., та причіп Граніт 8153, 1994 р. в., що підтверджується листом Хмільницького ТСЦ 0545 № 242 від 28 квітня 2016 року (а. с. 73, 74, 75). Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка зокрема передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199, 200,201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов'язку сплати аліментів, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24 грудня 2014 року № 6-186 цс 14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Таким чином відвідування [PERSON] спортивної секції та його лікування не відносяться до його потреб, пов'язаних з продовженням навчання. Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Позивачем доведено, що [PERSON] досяг віку, передбаченого ч. 1 ст. 199 СК України, продовжує навчання, та, у зв'язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, оскільки має оплачувати проживання в гуртожитку, проїзд як на навчання, так і в міському транспорті, несе витрати на фотокопії лекційних матеріалів тощо. Оцінюючи можливість відповідача надавати матеріальну допомогу своєму синові, суд бере до уваги, як те, що відповідач працює, має стабільний заробіток, так і невеликий розмір доходів відповідача, те, що на його утриманні перебуває малолітня дитина , тому суд приходить до висновку, що відповідач не має можливості надавати допомогу у розмірі, вказаному позивачем, оскільки вказана позивачем сума перевищує місячний дохід відповідача та належним чином не обґрунтована. Наявності в відповідача іншого джерела доходів, майна, судом не встановлено. При визначенні розміру аліментів, суд, згідно вимог ч. 1 ст. 182, ч. 2 ст. 200 СК України, враховує стан здоров'я [PERSON], його матеріальне становище, зокрема те, що він навчається на державній формі, отримує стипендію; матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього дитини на утриманні, а також бере до уваги можливість надання [PERSON] матеріальної допомоги другим з батьків, оскільки доходи позивача втричі перевищують доходи відповідача, тому, з урахуванням викладених обставин, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та стягненню з відповідача аліментів в розмірі 300 грн. Судові витрати підлягають розподілу згідно вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 182, 198-201 СК України,

Outcome: approved