Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини: [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повнолітнього віку та аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, до досягнення дитиною трьох років. В судове засідання позивач не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належно, проте подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та про зменшення розміру позовних вимог, а саме позивач відмовляється від стягнення аліментів на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, до досягнення дитиною трьох років. В іншій частині позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте надав суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позов визнає в частині стягнення з нього аліментів на утримання дитини: [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повнолітнього віку. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Зважаючи на те, що сторони по справі не з'явились в підготовче засідання, але звернулись до суду із заявами про, те щоб розгляд справи відбувався без їхньої участі, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Згідно роз'яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Верхового Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову та прийняття його судом без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено, що сторони 15 листопада 2016 року зареєстрували шлюб у Оболонському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1439. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає із позивачем та перебуває на повному її утриманні. Між сторонами, на момент подачі позову не досягнуто згоди з приводу сталого матеріального утримання та виховання дитини. Відповідач не виконує зобов'язань щодо утримання малолітнього сина, добровільно матеріальної допомоги систематично та в достатньому розмірі на утримання вказаної дитини не надає, хоча відповідач працездатний і може надавати таку допомогу. А тому позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Указані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати своїх дітей і при ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів та ін.. За таких обставин, враховуючи відсутність заперечень відповідача та наявні у справі докази, аліменти слід стягнути в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, що є достатнім для належного утримання малолітньої дитини. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", відповідач визнав позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, а тому згідно із ст. 133, 141, 142 ЦПК України, 50 відсотків судового збору, який би був сплачений при поданні позову, тобто у розмірі 352 грн 40 коп., підлягають стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved