Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до суду із позовом в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою №2 будинку №31 по вул. Губкомівській у м. Харкові, через відсутність в ньому понад шість місяців без поважних причин. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона, спільно зі своїми дітьми та онуками: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності є власником житлового приміщення: однокімнатної квартири житловою площею 46 кв.м., розташованою за адресою: [ADDRESS]. Зазначене житлове приміщення 16.03.1994 року було приватизоване позивачем та вищезазначеними членами сім'ї. [PERSON] участі у приватизації не брала. У 2012 році [PERSON] виїхала з квартири за адресою: [ADDRESS], і по сьогодні там не проживає і жодного разу не з'являлася. Позивач до судового засідання з'явилась, свої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, надала суду пояснення аналогічні тим, що викладені у позові, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач до судового засідання повторно не з'явилася, про день та час слухання справи повідомлялася належним чином, шляхом оголошення у пресі Слобідський край, про причини неявки суд не повідомила. За таких обставин, відповідно до вимог\~ст. 224 ЦПК України, та за згодою позивача, суд вважає за можливе розглянути справу заочно на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, вислухавши пояснення позивача, допитавши свідка та дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 16.03.1994 року квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам її сім'ї: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]., [PERSON] та [PERSON](а.с 8). Згідно довідки про склад сім'ї №748 від 23.04.2015 року у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON]., яка є власником, [PERSON] син власника, [PERSON] відповідач, яка є невісткою позивача, та [PERSON] онук власника. (а.с.11). Як вбачається з свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ВЛ №152663, виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 14.06.2014 року [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 14.06.2014 року, про що складено відповідний актовий запис №63. (а.с. 12). Згідно ч. 2 ст.\~405 ЦК України\~член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до\~ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні"\~зняття з реєстрації місця проживання здійснюються протягом семи днів на підстави заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права на користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] - син позивача та колишній чоловік відповідача, пояснив, що [PERSON] три роки тому добровільно пішла з квартири, через рік вони розлучилися, її особистих речей в квартирі не має, участі у приватизації вона не брала, їх спільний син також участі у приватизації не брав. Після того як [PERSON] пішла, син залишився проживати з ним, де зараз мешкає остання йому невідомо. Як вбачається з акту сусідів від 07.04.2015 року, завіреного начальником дільниці №28 КП "Жилкомсервіс", [PERSON], який мешкає за адресою: [ADDRESS], та [PERSON], яка мешкає за адресою: Харків, [ADDRESS], зазначили, що невістка [PERSON] [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає з 2012 року, її особистих речей в квартирі не має. (а.с. 10). Надані позивачем докази свідчать про втрату відповідача інтересу до житла. Статтею 391 ЦК України\~передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п.п 33, 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 7 лютого 2014 року №5 застосовуючи положення\~статті 391 ЦК, суд має виходити з того, що відповідно до положень статей\~391,\~396 ЦК\~позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому, суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Наведені у позові перешкоди у користуванні, як то сплата комунальних платежів за зареєстровану за відповідною адресою відповідачку, яка фактично не проживає у квартирі, що є непосильним тягарем для позивача та членів її сім'ї, відповідно до статей\~391,\~396 ЦК України є підставами задоволення позову. Крім того, як зазначено у п. 34 Постанови №5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав" від 07.02.2014 р., усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті\~71,\~\~72,\~\~116,\~156 ЖК УРСР;\~стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з положень ст. 33 Конституції України сам факт реєстрації відповідача не може бути підставою для визнання за ним права користування житловим приміщенням, тому суд дійшов висновку, що підстав для збереження права користування на зазначену житлову площу за [PERSON]не має, тому відповідно до вимог ст. 405 ЦК України її необхідно визнати, такою що втратила право на житлову площу. На підставі викладеного,

Outcome: approved