Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач [PERSON], звернулася до суду з позовом до ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» про стягнення моральної шкоди спричиненої смертю чоловіка від професійного захворювання та просила стягнути з відповідача на її користь 300 000 гривень, в порядку компенсації за спричинену моральну шкоду, в зв'язку зі смертю чоловіка, без утримання податку з доходів фізичних осіб та обов'язкових платежів. В обґрунтування позовних вимог вказала, що з вини відповідача - ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» (надалі ПАТ «Кривбасзалізрудком») переносить моральні переживання, в зв'язку зі смертю свого чоловіка - [PERSON]. Зазначає, що її чоловік пропрацював у відповідача - на шахті «Орджонікідзе» ПАТ «Кривбасзалізрудком» з 25.06.1984 року по 31.12.1998 року підземним дробильником 4 розряду. 31.12.1998 року на підставі договору оренди №1280 - 14 - 11/98 від 30.12.1998 року шахта «Орджонікідзе» на правах оренди перейшла до складу ВАТ «Центральний гірничозбагачувальний комбінат». З 01.01.1999 року її чоловік також був переведений по шахті «Орджонікідзе» на дільницю №3 підземним дробильником 4 розряду. Українським науково - дослідним інститутом промислової медицини в 2004 році її чоловіку було встановлено два професійні захворювання за діагнозами: пиловий бронхіт, емфізема легенів; нейросенсорна приглухуватість другого ступеню (з помірним зниженням слуху). В 2006 році її чоловікові було встановлено ще одне професійне захворювання: двосторонній плечолопатковий періартроз ПФ другого ступеню, деформуючий артроз ліктьових, колінних ПФ другого ступеню суглобів, стійкий больовий синдром. В зв'язку із отриманими професійними захворюваннями за висновком МСЕК її чоловікові первинно в 2004 році було встановлено втрату працездатності, 01.03.2016 року повторно було встановлено 85% втрати професійної працездатності по ХОЗЛ, двосторонньому плечолопатковому періартрозу, приглухуватості на безстроковий термін. Також зазначає, що після встановлення профзахворювань стан здоров'я чоловіка від отриманих професійних захворювань почав різко погіршуватися, незважаючи на неодноразові курси лікування, з кожним роком її чоловік все менше ходив, працювати не міг, навіть не міг виконувати саму легку роботу по дому, що підтверджується встановленням великого відсотка втрати професійної працездатності. Від професійних захворювань її чоловік переносив і фізичні страждання: постійний біль, обмеження рухів в плечових, ліктьових та колінних суглобах, утруднення ходи, загальної слабкості, задишки при мінімальному фізичному навантаженні, сухого кашлю, болю за грудиною. Останній раз чоловік лікувався з 04.04.2016 року по 18.04.2016 року в Українському НДІ промислової медицини, але всі заходи лікування не давали позитивних результатів і [INFO] року він помер. Дніпропетровським обласним центром МСЕК від 16.09.2016 року встановлений зв'язок смерті чоловіка [INFO] року від отриманого професійного захворювання. Позивачка вважає винним в смерті свого чоловіка відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком», оскільки підприємство в відповідності до ст. 153 Кодексу законів про працю України зобов'язано було створити небезпечні умови праці, але цього не зробило, при цьому позивач посилається на Акти розслідування профзахворювань чоловіка. Позивач вказує, що найбільших моральних страждань та переживань перенесла в день смерті чоловіка та в день його захоронення. Після смерті свого чоловіка вона переносить моральні страждання та переживання, оскільки втратила найбільш рідну та близьку для себе людину. Смерть чоловіка спричиняє їй додаткові незручності в житті, оскільки вона має складності зі здоров'ям, є інвалідом 3 групи, їй тяжко працювати, доглядати себе, виконувати всю роботу до дому, яку раніше із чоловіком виконували разом. Смерть чоловіка вимагає від неї додаткові зусиля для організації свого життя. Позивач зазначає, що ніяка сума компенсації не зможе компенсувати втрату, повернути радість спілкування із чоловіком, та не зможе компенсувати біль, яку вона пережила, переживає та буде переживати в майбутньому. В зв'язку з вищевказаним, вона звернулася до суду з відповідним позовом. Представник позивача - [PERSON] підтримав позовні вимоги з підстав викладених в позові, наполягав на задоволенні позовних вимог у заявленому розмірі. Позивач у судовому засіданні не була присутня, надала заяву про розгляд справи у її відсутність , позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» [PERSON] позов не визнала та заперечувала проти його задоволення у повному обсязі. Свої заперечення обґрунтовувала тим, що померлий [PERSON] працював у період з 1984р. по 1999р. підземним дробильником на дробильній фабриці шахти Орджонікідзе РУ «Леніна» ВО Кривбасруда. Потім ш. Орджонікідзе була передана як цілісний майновий комплекс в термінове платне використання в структуру ВАТ «Центрального гірничозбагачувального комбінату». Згідно до ст.. 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» ш. Орджонікідзе є цілісний майновий комплекс із завершеним циклом виробництва продукції із земельною ділянкою на який він розміщений і відповідно до ст.. 13 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» ВАТ «ЦГЗК» став правонаступником прав та обов'язків ш. Орджонікідзе. Також зазначив, що на час роботи померлого на їх підприємстві останній не звертався зі скаргами до їх підприємства, був належним чином забезпечений засобами індивідуального захисту та безпечними у мовами праці. В матеріалах справи померлого відсутні докази про вину їх підприємства, відсутні докази про протиправну поведінку дій чи бездіяльності ПАТ «Кривбасзалізрудком» в причинному зв'язку смерті [PERSON] зазначає, що відшкодування моральної шкоди покладається на Фонд соціального страхування від нещасних випадків. Не надано висновку лікувального закладу про факту спричинення моральної шкоди позивачу. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підстави своїх вимог. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до Свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 17.02.1979 року між позивачем та [PERSON] було укладено шлюб. З трудової книжки померлого [PERSON] вбачається, що останній з 25.06.1984 року працював на шахті «Орджонікідзе» РУ ім..Леніна об'єднання «Крибасруда» підземним дробильником 4 розряду. (а.с. 7-9). Відповідно до запису у трудовій книжці померлого [PERSON] [NUMBER], на підставі договору оренди №1280-14-11\\98 від 30.12.1998 року на правах оренди шахта Орджонікідзе знаходиться в складі ВАТ «Центральний ГЗК» з 01.01.1999 року. Згідно до записом №21 трудової книжки померлого [PERSON] від 02.04.2012 року, він був звільнений із роботи ПАТ «ЦГЗК» по переведенню у ТОВ «Екоспецінвест». Відповідно до Акту розслідування професійного захворювання №3 від 10.03.2004 року, а саме у пункті 14 встановлено, що професійне захворювання виникло за обставин, що працюючи з листопада 2001 року дробильником дробильної фабрики ВАТ «Центральний ГЗК» [PERSON] виконував роботи по обслуговуванню технологічного обладнання - дробилок і грохотів, наладку, огляд, чистку обладнання, регулювання щілин між робочими механізмами дробилок, розбутовку тічок. При цьому умови праці були пов`язані з запиленням повітря робочої зони та підвищенням рівня шуму, джерелом яких є технологічне обладнання внаслідок його недосконалості. Працюючи з 25.06.1984 року по 01.01.1999 року на шахті ім. «Орджонікідзе» РУ ім. Леніна ВО «Кривбасруда» та з 01.01.1999 року по 01.11.2001року на шахті ім. «Орджонікідзе» ВАТ «Центральний ГЗК» підземним дробильником [PERSON] також підпадав під дію шкідливих виробничих чинників: пилу та шуму, згідно санітарно - гігієнічної характеристики, підготовленої Тернівською СЕС №Ф - 2/2 - 18 від 18.01.2000 року. Причиною професійного захворювання (п.15) є багаторічна праця в умовах запиленості та шуму. Окрім того, підпадав під дію шкідливих виробничих чинників: 1. Аерозолі пилу з вмістом кремнію діоксини від 10 до 70%; 10,1 - 11,5 мг/м3 при нормі 2,0 мг/м3 (дробильна фабрика); 6,2 мг/м3 при нормі 2,0 мг/м3 (шахта); Шум 93 - 95 дБА при нормі 80 дБА (дробильна фабрика), 105 дБА при нормі 80 дБА (шахта). Винними, які не виконали норми і правила охорони праці, гігієнічні регламенти і нормативи (п.17) визнано: керівники шахти ім. «Орджонікідзе» РУ ім. Леніна ВО «Кривбасруда» та дробильної фабрики ВАТ «Центральний ГЗК».(а.с. 12). Відповідно до Акту розслідування хронічного професійного захворювання №13 від 12.12.2006 року обставини, за яких виникло професійне захворювання (п.16) вказано, що працюючи в ВАТ «ЦГЗК» з 01.01.1999 року по 01.11.2001 року - підземним дробильником на дільниці №3 шахти ім. «Орджонікідзе», з 01.11.2001року по 20.07.2004 року дробильником на дробильній фабриці, з 20.07.2004 року слюсарем - ремонтником дільниці теплоенергетичного цеху технічного енергозбереження, [PERSON] виконував весь комплекс робіт по дробленню руди при допомозі дробильного обладнання, забезпечення робото спроможності дробильного обладнання, ремонту теплотрас, водяних насосів і запірної арматури. При цьому внаслідок обмеженості робочого простору, що затрудняло застосування засобів механізації праці, робота, яку виконував характеризувалася важкою фізичною працею пов`язаною з підйомом і переміщенням вручну вантажів, незручною робочою позою і вимушеними нахилами тулуба. Працюючи раніше з 25.06.1984 року по 01.01.1999 року підземним дробильником ш. ім. «Орджонікідзе» ВАТ «Криворізького залізорудного комбінату» [PERSON], згідно даних санітарно - гігієнічної характеристики умов праці від 07.03.2006 року №Ф - 2/2 - 163, складеної Тернівською районною СЕС, виконував роботи, що також характеризувалися важкою фізичною працею пов`язаною з підйомом і переміщенням вручну вантажів, незручною робочою позою і вимушеними нахилам тулуба. Причиною виникнення професійного захворювання (п.17) є багаторічна праця в умовах важкої фізичної праці. Рівень фізичного перенавантаження: маса вантажу, що підіймається і переміщується вручну 35 - 36 кг. при допустимому 30 кг.; робоча поза з нахилом тулуба до 300/більш 300 - 32,4 - % - 44,2/8,4% тривалості зміни при допустимих 25% - % тривалості зміни; нахили тулуба 115 - 145 разів при допустимих 100. Винними, які не виконали норми і правила охорони праці, гігієнічні регламенти і нормативи (п.19) визнано: керівництво шахти ім. «Орджонікідзе» ВАТ «Кривбасзалізрудком», шахти ім. «Орджонікідзе», дробильної фабрики, ЦТЕЗ ВАТ «Центральний ГЗК». (а.с.10-11). Відповідно до висновку МСЕК померлому [PERSON] первинно 02.06.2004 році було встановлено 35% втрати професійної працездатності, із яких 20% - по пиловому бронхіту, 15% - по нейросенсорній тугуватості. При повторному переогляді 31.05.2005 року було встановлено 40% втрати професійної працездатності, із яких 20% - по пиловому бронхіту, 20% - по нейросенсорній тугуватості. 26.03.2007 року померлому було встановлено 65% втрати професійної працездатності, із яких первинно 30% - по деформуючому артрозу, 20% - по ХОЗЛ, 15% - по тугуватості, та визнано інвалідом 3 групи на безстроковий термін. 01.03.2016 року повторно було встановлено 85% втрати професійної працездатності по ХОЗЛ, двосторонньому плечолопатковому періартрозу, приглухуватості та визнано інвалідом 2 групи на безстроковий термін. (а.с. 13). Відповідно до Свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 04.05.2016 року [PERSON] помер [INFO] року у віці 59 років. (а.с. 14). Згідно висновку експерта КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово - медичної експертизи» ДОР» патологоанатомічного дослідження №861 від [INFO] року було встановлено причину смерті, а саме: хронічна легенево - серцева недостатність, легеневе серце. Хронічний обструктивний бронхіт, емфізема легень. Хронічне обструктивне захворювання легень. (а.с. 16-18). Згідно Довідки про причинний зв`язок смерті з професійним захворюванням або трудовим каліцтвом Дніпропетровського обласного центру медико - соціальної експертизи від 16.09.2016 року, встановлений зв'язок смерті [PERSON] [INFO] року від отриманого професійного захворювання. Зазначено, що причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням встановлений. (а.с. 15). Відповідно до висновку МСЕК від 03.12.2015 року позивачка є інвалідом 3 групи - по загальному захворюванню. Відповідно п. 1 Договору оренди державного майна, від 30.12.1998 року №1280-14-11/98 укладеного між генеральним директором ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» [PERSON], та генеральним директором ВАТ «Центральний гірничо - збагачувальний комбінат» [PERSON], предметом договору є термінове платне використання майнового комплексу шахти ім. «Орджонікідзе». Відповідно до Договору №1167-16-01\\2001 від 09.11.2001 року ВАТ «Кривбасзалізрудком» передає у власність ПАТ «ЦГЗК» майно цілісного майнового комплексу шахти Орджонікідзе. П.1.2. майно об'єкту куплі - продажу включає в себе обладнання, інвентар та інше майно на суму 2366054 гривні. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду по захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріально) та моральної шкоди іншій особі. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Право на звернення до суду про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи виникає у зв'язку з настанням певних подій: каліцтво, ушкодження здоров`я або смерть фізичної особи. Отже, право члена сім'ї померлого на відшкодування моральної шкоди у зв'язку з смертю особи, спричиненню професійним захворюванням, виникає з настанням юридичного факту смерті та за наявності професійного захворювання і причинного зв'язку між смертю і професійним захворюванням, а тому правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди члена сім`ї померлого виникають лише після смерті померлого та регулюються законодавством, яке дії на цей момент. Зазначений висновок був викладений у Постановах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-208цс14 та від 02 вересня 2015 року у справі №6-576цс15. та в силу положень ст..214,360-7 ЦПК України підлягає врахуванню іншими судами загальної юрисдикції при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Відповідно до статей 1167,1168 ЦК України відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження здоров'я або у випадку смерті працівника, здійснюється винною особою, яка її завдала. Згідно з ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім'єю. Право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці встановлено ч.4 ст. 43 Конституції України. Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Виходячи з аналізу зазначеної норми закону вбачається, що право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім`єю виникає у разі , якщо встановлено причинний зв'язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров`я на виробництві. Доводи представника відповідача в тій частині , що ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» є неналежним відповідачем спростовуються наступним. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] працював з 25.06.1984р. на шахті «Орджонікідзе» РУ ім..Леніна об'єднання «Крибасруда» підземним дробильником 4 розряду до 31.12.1998 року - передачі шахти в оренду ВАТ «ЦГЗК». Наказом Міністерства чорної металургії УРСР від 03.05.1973 року №33 трести «Дзержинськруда» і «Ленінруда» були ліквідовані і створено Виробниче об`єднання з видобутку руди підземним способом «Кривбасруда». Наказом Мінпромполітики України від 20.07.1998 року №263 виробниче об`єднання з видобутку руди підземним способом «Кривбасруда» з 11.09.1998 року перейменоване в «Криворізький державний залізорудний комбінат». Криворізький державний залізорудний комбінат реорганізований з 11.01.2000 року в Дочірнє підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат» (ДП «Кривбасзалізрудком») згідно з наказом ДАК «Укррудпром» від 31.12.1999 року №347 та наказом ДП «Кривбасзалізрудком» від 25.01.2000 року №1. ДП «Криворізький державний залізорудний комбінат» реорганізований з 01.08.2001 року в Відкрите акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат» (ВАТ «Кривбасзалізрудком») згідно з наказом ДАК «Укррудком» від 30.07.2001 року №290 та наказом ВАТ «Кривбасзалізрудком» від 01.08.2001 року №1. ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» перейменоване з 04.04.2011року в Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат» згідно наказу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» від 04.04.2011 року №326. Ч. 1 ст. 104 Цивільного кодексу України встановлено, що юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації. Як вбачається із Договору оренди державного майна від 30.12.1998р. №1280-14-11\\98 укладеного між генеральним директором ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» [PERSON], та генеральним директором ВАТ «Центральний гірничо - збагачувальний комбінат» шахта Орджонікідзе була передана в термінове платне використання майнового комплексу. Згідно договору №1167-16-01\\2001 від 09.11.2001р. ВАТ «Кривбасзалізрудком» передає у власність ПАТ «ЦГЗК» майно цілісного майнового комплексу шахти Орджонікідзе. Таким чином, в зазначених двох договорах не передбачалося правонаступності. Пунктом 1.2 зазначеного договору куплі-продажу була передбачена передача (продаж) лише обладнання, інвентар та іншого майно на суму 2366054 гривень. Відповідно до Акту розслідування професійного захворювання №3 від 10.03.2004 року встановлено, що [PERSON] працюючи з 25.06.1984 року по 01.01.1999 року на шахті ім. «Орджонікідзе» РУ ім. Леніна ВО «Кривбасруда» підпадав під дію шкідливих виробничих чинників: 1. Аерозолі пилу з вмістом кремнію діоксини від 10 до 70%; 10,1 - 11,5 мг/м3 при нормі 2,0 мг/м3 (дробильна фабрика); 6,2 мг/м3 при нормі 2,0 мг/м3 (шахта); Шум 93 - 95 дБА при нормі 80 дБА (дробильна фабрика), 105 дБА при нормі 80 дБА (шахта). Винними в невиконані норм і правил охорони праці є керівники шахти ім. «Орджонікідзе» РУ ім. Леніна ВО «Кривбасруда» та дробильної фабрики ВАТ «Центральний ГЗК». Відповідно до Акту розслідування хронічного професійного захворювання №13 від 12.12.2006р. [PERSON] з 25.06.1984р. по 01.01.1999р. працював підземним дробильником ш. ім. «Орджонікідзе» ВАТ «Криворізького залізорудного комбінату», а причиною виникнення професійного захворювання є - рівень фізичного перенавантаження: маса вантажу, що підіймається і переміщується вручну 35 - 36 кг. при допустимому 30 кг.; робоча поза з нахилом тулуба до 300/більш 300 - 32,4 - % - 44,2/8,4% тривалості зміни при допустимих 25% - % тривалості зміни; нахили тулуба 115 - 145 разів при допустимих 100. Винними в невиконанні норми і правила охорони праці є керівництво шахти ім. «Орджонікідзе» ВАТ «КЗРК», шахти ім. «Орджонікідзе», дробильної фабрики, ЦТЕЗ ВАТ «Центральний ГЗК». Таким чином, судом встановлено, що винним в отриманих професійних захворюваннях [PERSON] які стали причиною його смерті є керівництво шахти ім. «Орджонікідзе» ім. Леніна ВО «Кривбасруда» правонаступником якого є виробниче об`єднання з видобутку руди підземним способом «Кривбасруда» (Наказом Мінпромполітики України від 20.07.1998р. №263), потім правонаступник стає Дочірнє підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат» (наказом ДАК «Укррудпром» від 31.12.1999р. №347), яке було реорганізований з 01.08.2001р. в Відкрите акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат» (наказом ДАК «Укррудком» від 30.07.2001р. №290), потім було перейменоване з 04.04.2011р. в Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат» (наказ ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» від 04.04.2011р. №326). З урахуванням викладеного, суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача щодо відсутності вини підприємства, оскільки у судовому засіданні встановлено, що саме підприємство відповідача є тією особою, яка несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди позивачу. Суд вважає, що в даному випадку саме відповідач ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат" повинен виплатити позивачу моральну шкоду, правові підстави для стягнення якої визначені ст. 1168 ЦК України. Таким чином, з урахуванням положень ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода завдана смертю фізичної особи членам сім'ї померлого (у даному випадку дружині померлого [PERSON].) відшкодовується роботодавцем - відповідачем у справі. За таких обставин, вимоги позивача до ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат" є обґрунтованими і не суперечать чинному законодавству. Представник відповідача, з урахуванням ст.ст. 57-61 ЦПК України, не надав суду доказів на спростування тверджень позивача та на обґрунтування своїх заперечень проти позову. З урахуванням встановлених судом обставин та наданих в порядку ст. 60 ЦПК України доказів, суд вбачає наявність спричинення позивачу моральної шкоди. Факт спричинення моральної шкоди позивачу у зв'язку із смертю чоловіка підтверджується матеріалами справи. Позивач переносить моральні страждання, що позбавляє її нормальних життєвих зв'язків та вимагає додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що внаслідок смерті чоловіка у позивача порушено звичайний для неї спосіб життя, втрата близької людини, вимагає від неї додаткових зусиль для організації життя, оскільки померлий, за життя, був для неї опорою, моральною та матеріальною підтримкою, вона змушена переносити нервові потрясіння та душевні страждання. Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що заподіяна моральна шкода підлягає часткової компенсації. Згідно частин 1,3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. В Актах розслідування професійних захворювань [PERSON] зазначено, що винними в профзахворюваннях є підприємство відповідача. Акти розслідування профзахворювань відповідачем не оскаржувалися. Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, суд враховує роз'яснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Визначаючи розмір відшкодування позивачці моральної шкоди в зв'язку зі смертю чоловіка, суд враховує, характер та обсяг її душевних, психічних страждань, в зв'язку зі смертю близької людини, враховує той факт, що дійсно позивач являється дружиною померлого; вину підприємства - відповідача в смерті [PERSON] та завданні позивачу немайнової (моральної) шкоди; наявність причинного зв'язку смерті [PERSON] із професійним захворюванням на виробництві; перенесені і по теперішній час душевні страждання та переживання, їх тривалість, а також зміни в житті, викликані смертю чоловіка. Позивач оцінює заподіяну моральну шкоду в 300 000,00 грн. Однак, всупереч положень ст. 57-61 ЦПК України, позивач не надав суду доказів того, чому саме такий розмір матеріальної компенсації моральної шкоди він вимагає до відшкодування. Враховуючи ступінь фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, незворотність втрати, істотність вимушених змін у її житті, а також конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь [PERSON] у відшкодування моральної шкоди, завданої смертю чоловіка, підлягає 85000 грн., що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які вона пережила та переносить на теперішній час. Згідно ч. 3 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Суд враховує положення ст. 3 Конституції України якою закріплено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини - головним обов'язком держави. Суд вважає безпідставними доводи представника відповідача, що відшкодування моральної шкоди покладається на Фонд соціального страхування від нещасних випадків, оскільки відповідно до ст. 41, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 28 грудня 2014 року № 77-VIII (дія цього Закону поширюється на осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту), в разі настання страхового випадку в разі смерті застрахованої особи Фонд зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, страхові виплати. Виплата Фондом грошових сум на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю застрахованого внаслідок професійного захворювання, членам його сім'ї Законом не передбачено. Отже, Закон не регулює правові відносини щодо відшкодування моральної шкоди членам сім'ї працівника, завданої його смертю в результаті нещасного випадку на виробництві, або професійного захворювання. Такі відносини регулюються нормами статей 1167, 1168 ЦК України. Таким чином, аналізуючи надані до справи докази, в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про стягнення моральної шкоди, спричиненої смертю чоловіка від професійного захворювання підлягають задоволенню частково. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню на користь держави судовий збір з відповідача 551 грн 20 коп.

Outcome: partial