Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

У березні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання в розмірі 4000,00 грн, з дати пред`явлення позову і до закінчення навчання чи до досягнення 23 річного віку, аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання в розмірі 4000,00 грн, з дати пред`явлення позову і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення 23 річного віку, аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду й до повноліття дитини у розмірі 4000,00 грн щомісячно. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 27.02.2002 року між сторонами було зареєстровано шлюб. [INFO] народилася [PERSON] . [INFO] народилась [PERSON]. [INFO] народився [PERSON] . Рішенням Святошинського районного суд м. Києва від 23.08.2013 року шлюб між сторонами розірвано, діти проживають разом з нею та фактично знаходяться на її утриманні. Вона з дітьми не має власного житла, а тому вимушена винаймати квартиру. [PERSON] навчається в Національному педагогічному унівеситеті імені М.П. Драгоманова, вартість навчання 24 000,00 грн на рік, [PERSON] навчається в Київському торгівельно-економічному фаховому коледжі Київського національного торгівельно-економічного університету, вартість навчання становить 10 000,00 грн на рік. [PERSON] навчається в школі, що також потребує витрат. Щомісяця витрати на дітей становлять 12 000,00-15 000,00 грн. Відповідач не виконує свого обов`язку щодо утримання спільних дітей, не надає кошти на їх утримання, чим ставить її у скрутне матеріальне становище. Відповідач працездатний, тому має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03.03.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 16). Відповідач, якому направлялася копія ухвали суду про відкриття провадження та ухвали про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, заяв з запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позовну заяву до суду не направив. Позивач [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову підтримала, на їх задоволенні наполягала, надала пояснення аналогічні обставинам викладеним у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову визнав частково, згоден сплачувати по 1 500,00 грн на кожну дитину, оплачувати дочці [PERSON] навчання. Суд, заслухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. В судовому засіданні встановлено, що 27.02.2002 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у Центральному відділі реєстрації шлюбів з державним Центром розвитку сім`ї, прізвище позивача після реєстрації шлюбу - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 6). [INFO] у сторін народилася дочка - [PERSON] , що підтверджується паспортом громадянина України, виданим 16.07.2018 року, орган, що видав 8032 та Витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо місця проживання (а.с. 8, 9). Згідно позовної заяви [PERSON] навчається в Національному педагогічному унівеситеті імені М.П. Драгоманова, що не оспорюється відповідачем. [INFO] у сторін народилася дочка - [PERSON] , що підтверджується паспортом громадянина України, виданим 16.07.2018 року, орган, що видав 8032 та Витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо місця проживання (а.с. 10,11) [PERSON] навчається в Київському торгівельно-економічному фаховому коледжі Київського національного торгівельно-економічного університету, що не оспорюється відповідачем. [INFO] у сторін народився син - [PERSON] , про що 23.10.2007 року складено відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №2856 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с. 13). Рішенням Святошинського районного суд м. Києва від 29.08.2013 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 7). Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Між сторонами виникли правовідносини щодо зобов`язання батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Предметом доказування є стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. (ч. 2 с. 182 Сімейного кодексу України). Суд приймає до уваги те, що відповідач є особою працездатного віку, має можливість працевлаштування. Відповідачем суду не надано будь-яких доказів наявності аліментних зобов`язань перед іншими особами та соціальних зобов`язань, які могли бути враховані при визначенні розміру аліментів. Неповнолітні діти, син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] , проживають разом з позивачем та потребують матеріальної допомоги. При визначені розміру аліментів судом враховуються обставини, що передбачені ст. 182 Сімейного кодексу України та норми статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", якою встановлений прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1 921 грн, з 1 липня - 2013 грн, з 1 грудня - 2100 грн. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши надані по справі докази, з огляду на те, що відповідач зобов`язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття, створювати необхідні умови для їх розвитку та життя, враховуючи, часткове визнання відповідачем позову, суд вважає за можливе частково задовольнити вимоги позивача, та стягувати щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2 500,00 грн, щомісяця, починаючи від [INFO]до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] та аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2 500,00 грн, щомісяця, починаючи від [INFO]до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Щодо стягнення аліментів на повнолітню дитину, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Повнолітня дочка [PERSON] навчається в Національному педагогічному унівеситеті імені М.П. Драгоманова, проживає разом з позивачем та знаходиться повністю на її утриманні. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199-201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Відповідно до вищевказаних правових норм, виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору. У відповідності до роз`яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Вирішуючи питання, чи потребує повнолітня дочка [PERSON] матеріальної допомоги в зв`язку з навчанням, враховуючи стаціонарну форму навчання у навчальному закладі, відсутність джерела доходів, суд приходить до висновку про те, що остання в зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги. Як роз`яснено в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. У своїй постанові від 29 січня 2018 року по справі №622/373/16-ц Верховний Суд роз`яснив, що, на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199-201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Відповідно до вищевказаних правових норм, виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує матеріальний стан сторін, повнолітньої [PERSON] , потреби особи даного віку, потреби по навчанню, часткове визнання відповідачем позову, та вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на користь користь [PERSON] , аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2 500,00 грн, щомісяця, починаючи від [INFO] і до досягнення 23 річного віку [PERSON] , тобто до [INFO] . Суд вважає, що саме такий розмір аліментів, спрямований на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, відповідає вимогам розумності та є співмірний витратам, в зв`язку з навчанням, що потребує коштів на проїзд до навчального закладу, харчування, купівлю приладдя для навчання, одягу тощо. Отже, позов підлягає задоволенню частково. На підставі п. 3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 908,00 грн. На підставі викладено та

Outcome: partial