Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області про визнання права власності на житловий будинок та земельні ділянки в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог вказала, що 14 листопада 2012 року помер її чоловік - [PERSON] (свідоцтво про смерть серії І-КИ №464677 від 16.11.2012 року, видане виконкомом Рудківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області), який на день смерті був зареєстрований та постійно проживав за адресою [INFO]. За життя [PERSON] заповіту не складав. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить: - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: вул.Селянська, 23 с.Кравцівка Царичанського району Дніпропетровської області; - земельна ділянка, площею 0,25 га, розташована за адресою: вул.Селянська, 23 с.Кравцівка Царичанського району Дніпропетровської області, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий №1225684600030150024; - земельна ділянка, площею 0,3598 га, розташована за адресою: вул.Селянська, 23 с.Кравцівка Царичанського району Дніпропетровської області, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий №1225684600030150025; - земельна ділянка, площею 3,780 га, розташована на території Рудківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Після смерті чоловіка [PERSON] єдиним спадкоємцем за законом першої черги є вона, інших спадкоємців за законом чи за заповітом не має. Звернувшись у встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини до приватного нотаріуса Царичанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після померлого чоловіка, їй було видано свідоцтво лише на земельну ділянку для сільськогосподарського виробництва, а у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на інше майно було відмовлено постановою нотаріуса у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Відповідно до довідки КП "Царичанське БТІ" ДОР" від 30.01.2018 року №42 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: вул.Селянська, 23 с.Кравцівка Царичанського району Дніпропетровської області, зареєстрований за [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 20.02.1991 року, виданого виконавчим комітетом Царичанської районної ради народних депутатів на підставі рішення №52/2 від 08.02.1991 року, зареєстровано Дніпродзержинським БТІ 20.02.1991 року в книзі №1, реєстровий №114. Оскільки свідоцтво про право на спадщину за законом вона не має можливості отримати, а тому була вимушена звернутися до суду. Враховуючи вищевикладене та посилаючись на норми ст.ст.1216, 1217, 1223, 1261, 1268 ЦК України, прохає суд визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з'явилася, надіславши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в підготовче засідання не з'явилася, надіславши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги заявлені позивачем підтримує в повному обсязі та прохає їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області в підготовче засідання не з'явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи у відсутність їх представника, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Суд, перевіривши матеріали справи, вивчивши всі надані по справі докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, враховуючи визнання позовних вимог відповідачем, вважає, що позов підлягає задоволенню за слідуючих підстав. Згідно ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1258 ЦК Україниспадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Нормами ч.4 ст.206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку у відкритому судовому засіданні відповідно до норм ч.1 ст.81 ЦПК України встановлено наступне. 14 листопада 2012 року помер чоловік позивача - [PERSON] (свідоцтво про смерть серії І-КИ №464677 від 16.11.2012 року, видане виконкомом Рудківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області), який на день смерті був зареєстрований та постійно проживав за адресою [INFO]. За життя [PERSON] заповіту не складав. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить: - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: вул.Селянська, 23 с.Кравцівка Царичанського району Дніпропетровської області, який належав померлому на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 20.02.1991 року, виданого виконавчим комітетом Царичанської районної ради народних депутатів на підставі рішення №52/2 від 08.02.1991 року, зареєстровано Дніпродзержинським БТІ 20.02.1991 року в книзі №1, реєстровий №114 відповідно до довідки КП "Царичанське БТІ" ДОР" від 30.01.2018 року №42 (а.с.13); - земельна ділянка, площею 0,25 га, розташована за адресою: вул.Селянська, 23 с.Кравцівка Царичанського району Дніпропетровської області, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий №1225684600030150024 (а.с.31); - земельна ділянка, площею 0,3598 га, розташована за адресою: вул.Селянська, 23 с.Кравцівка Царичанського району Дніпропетровської області, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий №1225684600030150025 (а.с.33); - земельна ділянка, площею 3,780 га, розташована на території Рудківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.11, 12). Після смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем за законом першої черги є позивач, інших спадкоємців за законом чи за заповітом, а також спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку в спадщині немає. Позивач, звернувшись у встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини до приватного нотаріуса Царичанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після померлого чоловіка, отримала свідоцтво лише на земельну ділянку для сільськогосподарського виробництва, а у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на інше майно було відмовлено постановою нотаріуса у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.7). Відповідно до довідки КП "Царичанське БТІ" ДОР" від 30.01.2018 року №42 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: вул.Селянська, 23 с.Кравцівка Царичанського району Дніпропетровської області, зареєстрований за [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 20.02.1991 року, виданого виконавчим комітетом Царичанської районної ради народних депутатів на підставі рішення №52/2 від 08.02.1991 року, зареєстровано Дніпродзержинським БТІ 20.02.1991 року в книзі №1, реєстровий №114 (а.с.13). Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. З огляду на вищевикладене вбачається, що положення ч.1 ст.1268 ЦК України стосовно захисту права власності повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що у відповідності до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства. Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «[PERSON] Девелопментс ЛТД» та інші проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Відповідачем заявлені позовні вимоги визнані у повному обсязі, тобто визнані всі ті обставини, на які позивач посилається на обґрунтування заявлених позовних вимог. Отже, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності та підстав відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для винесення судового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 ЦПК визначено, що у разі … визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті суд … в рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач [PERSON] в позовній заяві вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору, сплаченого при поданні позову, чи про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, не заявляла, тому судовий збір слід залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved