Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до Івано-Франківського міського суду з позовом до Управління МВС України в Івано-Франківській області, головного управління Державного казначейства в Івано-Франківській області про відшкодування майнової шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів досудового розслідування, прокуратури і суду в сумі 9000грн., стягнення судових витрат. 06.03.2015р. позивач зменшив позовні вимоги та просив відшкодувати та виплатити йому майнову шкоду в сумі 5000грн. Позивач просив позов задовольнити. Стягнути за рахунок державного бюджету 5000 грн. матеріальної шкоди на користь позивача, стягнути витрати за правову допомогу. Представники відповідача 1, 2 позовні вимоги не визнали з підстав зазначених в запереченні. В розгляд даної справи вступила прокуратура м.Івано-Франківська, представник якої заперечив щодо задоволення вимог. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, приходить до висновку, що цивільний позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 16.07.2007 року СВ Долинського районного відділу міліції УМВС було порушено кримінальну справу стосовно в т.ч. неповнолітнього сина позивача - [PERSON] за ознаками злочину передбаченого ч.2 ст.289 КК України (а.с.6), 06.02.2008р. йому предявлено обвинувачення та обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд та 11.03.2008р. справа направлена до суду (а.с.7-8). Вироком Долинського районного суду від 19.10.2009р. сина позивача визнано винним, призначено покарання, ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 18.03.2010р. вирок скасовано та направлено справу на новий судовий розгляд, повторно вироком Долинського районного суду від 03.06.2013р. сина позивача визнано винним, призначено покарання, ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 19.11.2013р. вирок скасовано та направлено справу на новий судовий розгляд (а.с.10-28, 40-42). Постановою Долинського районного суду від 14.05.2014р. кримінальну справу в частині обвинувачення сина позивача у вчиненні злочину, повернуто прокурору Долинської міжрайонної прокуратури для проведення додаткового розслідування (а.с.29-35), а постановою СВ Долинського РВ УМВС України в області від 30.06.2014р. кримінальне провадження закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення (а.с.36-38). Згідно зі ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. За статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як слідує зі ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їх нім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 1176 ЦК шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України від 1 грудня 1994 р. N 266/94-BP "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню, причому завдана шкода відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду. Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку передбачених п. 2 ст. 2 вказаного Закону виникає у випадку закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину. Ст. 1; ст. 2 ч. 1 п. 2; ст. 3 ч. 1 п. 4; ст. 4 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства прокуратури і суду" встановлено, що незалежно від вини відповідних посадових осіб за рахунок коштів державного бюджету підлягає відшкодуванню в повному обсязі шкода, в тому числі суми, сплачені громадянином у зв'язку з поданням йому юридичної допомоги. Для захисту прав та інтересів неповнолітнього сина позивача, [PERSON] було укладено Угоду про надання правової допомоги з адвокатом б/н від 17.07.2007 року до закінчення судового слідства (а.с.87). Відповідно до квитанції від виданої адвокатом [PERSON] від 27.07.2007 року отримано від [PERSON] 1000грн., а 18.06.2013р. 4000грн. за угодою від 16.06.2013р. яка була укладена на час розгляду кримінальної справи в апеляційному суді (а.с.73, 86). Заперечуючи позовні вимоги, представники відповідача звернули увагу суду, що син позивача [PERSON], [INFO] з 17.01.2009 року став повнолітній, а тому витрати батька (позивача у даній справі) у 2013 році на правову допомогу щодо адвокатських послуг на неповнолітнього сина є такими що не відповідають дійсності, а сам син уже з травня 2010 року є працюючим з доходом (а.с.75-76). Окрім того, за вимогами Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства прокуратури і суду", відносно самого позивача [PERSON] кримінальне провадження не порушувалось та не закривалось. Однак з такими доводами погодитись не можна враховуючи наступне. За надання юридичної допомоги по кримінальній справі позивач за угодою сплатив 5000 грн., що підтверджується дослідженими судом документами. Як слідує з вимог ст..44 КПК 1960 року захисником є особа, яка в порядку, встановленому законом, уповноважена здійснювати захист прав і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого та надання їм необхідної юридичної допомоги при провадженні у кримінальній справі. Як захисники допускаються особи, які мають свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю в Україні та інші фахівці у галузі права, які за законом мають право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. У випадках і в порядку, передбачених цим Кодексом, як захисники допускаються близькі родичі обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, його опікуни або піклувальники. Захисник допускається до участі в справі в будь-якій стадії процесу. Близькі родичі обвинуваченого, його опікуни або піклувальники в якості захисників допускаються до участі в справі з моменту пред'явлення обвинуваченому для ознайомлення матеріалів досудового слідства. У випадках, коли відповідно до вимог статті 45 цього Кодексу участь захисника є обов'язковою, близькі родичі обвинуваченого, його опікуни або піклувальники в якості захисників можуть брати участь у справі лише одночасно з захисником - адвокатом чи іншим фахівцем у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Отже, позивач мав право бути захисником у даній кримінальній справі, незважаючи на повноліття свого сина. По справі не оспорюються вказані фактичні обставини, які свідчать про те, що внаслідок закриття кримінальної справи за відсутністю у діянні складу злочину позивачу завдано шкоду, зокрема, у вигляді 5000 грн., сплачених ним за надання юридичної допомоги по закритій відносно його сина к/справи. Однак, Закон України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства прокуратури і суду" визначає порядок відшкодування такої шкоди, а як встановлено судом позивач не звертався до органу - СВ Долинського РВ УМВС України в області, який виніс постанову про закриття кримінальне провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення. Так, статтею 1 вищевказаного Закону зазначено відшкодування шкоди громадянинові незаконними діями, а статтею 2 передбачаються випадки в яких може бути відшкодована така шкода. Стаття 11 вказує, що у разі виникнення права на відшкодування завданої шкоди відповідно до статті 2 цього Закону орган, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчий, прокурор або суд зобов'язані роз'яснити особі порядок поновлення її порушених прав чи свобод та відшкодування завданої шкоди. Стаття 3 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства прокуратури і суду" зазначає, що у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються т.ч. п.4) суми, сплачені громадянином у зв'язку з поданням йому юридичної допомоги. Розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції. У разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду - до суду вищої інстанції в апеляційному порядку ( стаття 12 цього ж закону). При цьому, як слідує зі ст..14 заяву про оскарження постанови про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, чи прокуратури, на вибір громадянина може бути подано до суду за місцем його проживання або за місцезнаходженням відповідного розслідування, чи прокуратури. Сторони в цих справах звільняються від сплати судових витрат. Отже, з вищезазначеного випливає, що позивач має право на відшкодування понесених витрат на правову допомогу, однак, він повинен звернутися із відповідною заявою до органу який провадив слідчі (розшукові) дії та виніс постанову про закриття кримінальне провадження, і саме цей орган у місячний термін з дня звернення громадянина визначає такий розмір, про що виноситься ним постанова (ухвала). І тільки у разі незгоди з такою ухвалою чи постановою, [PERSON] вправі звернутися до суду в порядку ст..14 даного Закону про оскарження даної постанови про відшкодування шкоди із заявою (а не позовом), за результатами якої постановляється ухвала суду. За таких обставин суд вважає, що звернення до суду з позовом без дотримання процедури визначеної Законом України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства прокуратури і суду" є передчасним, та не відповідає обраному способу захисту прав позивача у даному спорі. На підставі наведеного, згідно ст..1-4,12,14 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства прокуратури і суду" ст. ст. 11 ЦПК України,

Outcome: dismissed