Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

Позивач просить постановити рішення про збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей з 50 до 1500 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги обґрунтувала тим, що за рішенням суду від 06.03.2014 року з відповідача стягуються аліменти на утримання їх двох синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в сумі по 50 гривень на кожного. На даний час матеріальні потреби дітей значно зросли, збільшились витрати на їх навчання, розвиток, лікування тощо. Сама ніде не працює, рівень її щомісячного доходу не дає можливості на достатньому рівні утримувати дітей, забезпечувати одягом, продуктами харчування, засобами гігієни, ліками, відвідування ними необхідних гуртків. На її звернення в досудовому порядку з приводу матеріального забезпечення дітей відповідач не реагує. В судове засідання сторони не зявились. Позивач в канцелярію суду подала заяву, у якій позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечила. Відповідач про розгляд справи по суті двічі повідомлявся у встановленому порядку, у тому числі шляхом публікації на офіційному сайті суду судового оголошення. Про наявність на розгляді даного позову до нього і призначені судові засіданні достовірно був обізнаний, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення і витягами з Інтернет-сайту Укрпошти, згідно яких перше судове повідомлення він отримав особисто, друге член його сімї. Проте в жодне судове засідання він не зявився, відзиву на позовну заяву не подав, про причини неможливості розгляду справи за його відсутності не сповістив. За викладених обставин суд провів заочний розгляду позову відповідно до положень ст.ст.280, 281 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. З 17.09.2005 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Любомльського районного суду від 30.04.2014 року. У період шлюбу у них народилося два сини [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв серії 1-ЕГ №039755, №112460. Рішенням Любомльського районного суд від 06.03.2014 року з відповідача в користь позивача стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі по 50 гривень на кожну дитину, починаючи з 24.02.2014 року. Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За змістом цієї норми умовою збільшення або зменшення розміру аліментів є зміна обставин, які враховувалися судом при визначенні розміру аліментів. При розгляді позовів, заявлених з таких підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст.183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст.184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та до-статнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із Законом України "Про Державний бюджет на 2019 рік" розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2019 року становить 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. На момент ухвалення судом рішення від 06.03.2014 року сину сторін [PERSON] було 7 років, [PERSON] 4 роки, а нині 12 та 9 років відповідно. З 2014 року, тобто моменту присудження з відповідача аліментів, діти сторін підросли і в силу свого віку природно потребують більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту тощо, що свідчить про погіршення майнового стану позивача як матері дітей, і це є очевидним. З наведеного слідує, що відповідач сплачує аліменти у значно меншому розмірі, ніж гарантований чинним законодавством, оскільки мінімальний розмір аліментів на утримання однієї дитини такого віку станом на дату розгляду справи становить 1013,50 гривень. Отже, стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей у меншому мінімальному розмірі не спроможне забезпечити їх достатній і належний рівень гармонійного розвитку, тому призводить до порушення прав дітей на належне матеріальне забезпечення та є підставою для збільшення їх розміру. Відповідач правом на подання відзиву не скористався, а відтак і не довів наявності у нього обставин неспроможності сплачувати аліменти на утримання дітей у заявленому позивачем розмірі. Як батько дітей він в силу вищенаведених законодавчих приписів зобов'язаний їх утримувати до досягнення повноліття. Таким чином, при визначенні розміру аліментів суд, враховуючи матеріальне становище сторін, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також із урахуванням рівності батьківського обов'язку утримувати дітей, дійшов висновку про необхідність зміни розміру щомісячного стягнення аліментів у заявленому позивачем розмірі - до 1500 гривень на кожну дитину. Такий розмір є наближеним до мінімального, відповідає потребам дітей згідно їх віку та відповідає закріпленим у ч.9 ст.7 СК України загальним засадам сімейних відносин справедливості, добросовісності, розумності. Отже, позов підлягає повному задоволенню. Згідно із ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: approved