Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], змінивши вимоги якого, просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва (створення) житлового будинку, що знаходиться за адресою: вулиця Ворошилова, 125, місто Знам'янка Кіровоградської області. Свої вимоги обгрунтувала тим, що рішенням виконавчого комітету Знам'янської міської ради від 13 жовтня 1994 року №513 "Про присадибні земельні ділянки на індивідуальне житлове будівництво" [PERSON] надано у постійне користування земельну ділянку площею 760 кв.м. для будівництва і обслуговування житлового будинку по вулиці Ворошилова, 125 в місті Знам'янка. Одночасно зобов'язано одержати необхідну технічну документацію у відділі архітектури, містобудування та земельних ресурсів до 13 грудня 1994 року, та попередженого про те, що забудову земельної ділянки необхідно закінчити до 13 жовтня 1996 року. Будівництво будинку останнім завершено до сплину зазначеного у вказаному рішенні строку, однак через брак коштів не введено його в експлуатацію та не проведено державну реєстрацію права власності. У подальшому відповідачем було прийнято рішення продати житловий будинок №125, що по вулиці Ворошилова в місті Знам'янка, як об'єкт незакінченого будівництва. Рішенням виконавчого комітету Знам'янської міської ради від 25 вересня 1997 року №511, відповідачу дозволено продаж незакінченого будівництвом житлового будинку за вказаною вище адресою їй. Вказала, що з моменту купівлі спірного будинку, вона постійно в ньому проживає, утримує, здійснює за власний рахунок у ньому ремонт, облаштування, користується наданими житлово-комунальними послугами, особові рахунки відкриті на її ім'я. Відповідач з 1996 року і по даний час жодного відношення до будинку не має, не цікавиться його утриманням. Проте, згідно довідки Знам'янського міжмського комунального підприємства "Бюро - технічної інвентарізації"від 02 листопада 2015 року №205, станом на 01 січня 2015 року житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: місто Знам'янка, вулиця Ворошилова, 125, належить [PERSON] на підставі дозволу на індивідуальне житлове будівництво від 14 жовтня 1994 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Знам'янської міської ради від 13 жовтня 1994 року. Станом на 19 жовтня 2015 року будинок не прийнятий в експлуатацію, документ, який підтверджує право власності на нерухоме майно відсутній. Враховуючи викладене, просила задовольнити позовні вимоги з підстав, визначених\~ст.344 ЦК України. Позивач у судове засідання не зявилася, подала заяву, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить розглядати справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, надіслав заяву, в якій у повному обсязі визнає позовні вимоги [PERSON] і просить розглядати справу без його особистої участі. Однак, дана заява надійшла до суду 29.12.2015 року. Разом з цим, зміни до позовних вимог позивачем подано 05.01.2016 року. Відтак, позиція відповідача з приводу позовних вимог в редакції від 05.01.2016 року суду невідома, заяви про визнання таких позовних вимог від відповідача не надходило. Водночас, суд приймає до уваги заяву відповідача щодо можливості розгляду справи за його відсутності. Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Знам'янської міської ради від 13 жовтня 1994 року №513 "Про присадибні земельні ділянки та індивідуальне житлове будівництво" відповідачу [PERSON] надано у постійне користування земельну ділянку площею 760 кв.м. для будівництва і обслуговування житлового будинку по вулиці Ворошилова, 125 в місті Знам'янка. Одночасно зобов'язано одержати необхідну технічну документацію у відділі архітектури, містобудування та земельних ресурсів до 13 грудня 1994 року, та попереджено про те, що забудову земельної ділянки необхідно закінчити до 13 жовтня 1996 року (а.с. 10). Рішенням виконавчого комітету Знам'янської міської ради від 25 вересня 1997 року №511 "Про присадибні земельні ділянки та індивідуальне житлове будівництво", відповідачу [PERSON] дозволено продаж незакінченого будівництвом будинку №125 по вулиці Ворошилова в місті Знам'янка. [PERSON] Зобов'язано останню закінчити будівництво нового житлового будинку за цією адресою (а.с. 9). Відповідно до довідки Знам'янського міжміського комунального підприємтсва "Бюро технічної інвентарізації" від 02 листопада 2015 року та довідки - характеристики, житловий будинок, який знаходиться за адресою: місто Знам'янка Кіровоградської області, вулиця Ворошилова, 125, належить [PERSON] на підставі дозволу на індивідуальне житлове будівництво виданого інженером - інспектором державного архітектурно-будівельного контролю Знам'янського міськвиконкому [PERSON] 14 жовтня 1994 року на підставі рішення виконавчого комітету Знам'янскої міської ради від 13 жовтня 1994 року №513. Будинок побудований у 1996 році, його дійсна вартість складає 146598 грн. Станом на 19 жовтня 2015 року будинок не прийнятий в експлуатацію, документ, який підтверджує право власності на нерухоме майно відсутній (а.с.15). Наявність забудови за вказаною адресою підтверджується технічним паспортом виготовленим станом на 19 жовтня 2015 року (а.с. 17-22). Довідки ОКВП "Дніпро-Кіровоград", квартального комітету №10 міста Знам'янка, ПАТ "Кіровоградобленерго", ВАТ "Кіровоградгаз", свідчать про те, що позивач з 1998 року проживає у [INFO], є абонентом та користується наданими житлово-комунальними послугами (а.с. 11,12,13,14). Згідно зі ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як вбачається з положень ст.ст.10,11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. За нормами ст. 41 Конституції України, ст.ст.321, 328 ЦК України, право власності є непорушним та набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", до завершення будівництва (створення) майна, а якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, то до моменту прийняття його до експлуатації, або якщо право власності на таке нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то до моменту державної реєстрації право власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва не виникає (стаття 331 ЦК). У зв'язку із цим до виникнення права власності на таке майно право власності існує лише на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення) майна. Отже, законом не передбачено можливість визнання права власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва в судовому порядку, якщо право власності на таке майно не було зареєстроване раніше в установленому законодавством порядку. Відповідно до ч.1 ч.4 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном-протягом п'яти років, набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Аналіз зазначеної норми права свідчить про те, що норми статті 344 ЦК України про набувальну давність не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалось на підставі договірних зобов'язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Тобто, застосування набувальної давності передбачає відсутність титулу (підстави) для виникнення права власності в момент захоплення (заволодіння) чужою річчю. У разі якщо існує інша підстава для виникнення права власності у момент заволодіння (наприклад, спадкування, договір купівлі - продажу), а сторона посилається на строк набувальної давності, слід визнати, що стороною вибрано невірний спосіб захисту, тобто такий, який не відповідає специфіці правовідносин, що виникли. Враховуючи, що право володіння незакінченим будівництвом житловим будинком виникло у [PERSON] на підставі домовленості з відповідачем, на підставі рішення виконавчого комітету Знам'янської ради про дозвіл на його продаж, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. До того ж суд з урахуванням заяви відповідача та оглянутих у судовому засіданні матеріалів справи, не вбачає перешкод для позивача щодо прийнятя вказаного будинку в експлуатацію та визнання за нею права власності в позасудовому порядку, зазначені обставини щодо наявності відповідних перешкод позивачем взагалі не обгрунтовано. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати суд відносить на рахунок позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed