Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позову вказує, що перебував в фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], з якою спільно проживали та вели спільне господарство в період з 2011 року по 2016 рік. Проживали сторони разом в будинку батьків відповідача по [ADDRESS]. За час спільного проживання у сторін народився син, якого вони назвали [PERSON]. З часу його народження сторони спільно виховували та утримували дитину. Так як сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі, за вказівкою матері дитини та за її прізвищем було здійснено запис про народження дитини, проте по батькові було зазначено - [PERSON]. У кінці 2016 року між сторонами виникли суперечки у сімейних відносинах і вони припинили проживати разом. З того часу [PERSON] не бажає спілкуватися з позивачем та вказує на те, що це не його син. Проте, позивач завжди вважав себе батьком дитини, бажав його народження, постійно проживав з сином та дружиною, піклувався про дитину, приймав участь у її вихованні та утриманні від самого народження. В судове засідання позивач не з'явився. Від представника позивача надійшла до суду заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує з підстав, зазначених у позові, просила суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнала, не заперечила проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи - служба у справах дітей Коростишівської РДА в судове засідання не з'явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Щодо вирішення спору покладається на розсуд суду. Представник третьої особи - Коростишівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану в судове засідання не з'явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Щодо вирішення спору покладається на розсуд суду. У відповідності до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, вивчивши заяви представника позивача, відповідача, представників третіх осіб, матеріали цивільної справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що малолітній [PERSON], [INFO], народився у м.Коростишів, Житомирської області, матір'ю зазначено [PERSON], відомості про батька дитини були внесені до актового запису про її народження відповідно до ч.1 ст.135 СК України за прізвищем матері, відповідно за її вказівкою записано також ім'я та по батькові батька дитини, що співпадає з ім'ям та по батькові позивача. Відповідно до ст.128 СК України за відсутності заяви, про визначення походження дитини від батька за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі, може бути визнане за рішенням суду. Умовами прийняття такої заяви є запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Як вбачається з вимог вказаної норми закону, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений батьком. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Згідно зі ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності ч.3 ст.212 ЦПК України. Як вбачається з позовної заяви, сторони перебували в фактичних шлюбних відносинах, спільно проживали та вели спільне господарство з 2011 року по 2016 рік. Проживали сторони разом за адресою батьків позивача по [ADDRESS]. В період спільного проживання у сторін народився син, якого вони назвали [PERSON]. З часу його народження сторони спільно виховували та утримували дитину. Так як сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі, за вказівкою матері дитини та за її прізвищем було вчинено запис про народження дитини, проте по-батькові було зазначено «[PERSON]». На даний час сторони проживають окремо. Проте, позивач завжди вважав себе батьком дитини, бажав його народження, постійно проживав з сином та його матір'ю, піклувався про дитину, приймав участь у її вихованні та утриманні від самого народження. Згідно з ч.2 ст.22 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться за заявою: особи, щодо якої складено актовий запис; одного з батьків, опікуна, піклувальника дитини; опікуна недієздатної особи; спадкоємців померлого. Відповідно до п.2.13 "Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання", Відповідно до п. 2.13 "Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання", затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved