Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

Заявник [PERSON] , звернулась до суду заявою, якою просила суд встановити факт того, що державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії 11-ХР №004978 належить на праві власності їй [PERSON] . Згідно державного акту на право власності на землю серії 11-ХР №004978, виданим на підставі рішення виконкому Іванчуківської сільської ради від 10 жовтня 2000р. №4, належна заявнику ділянка має площу 3,8948 га. В акті на землю прізвище, ім`я, по батькові власника вказано « [PERSON] ». Згідно паспортних даних заявника її ім`я " [PERSON] ". При оформлення кадастрового номеру на земельну ділянку, була виявлена розбіжність в імені заявника у документах. У судове засідання сторони не з`явились, заявником та заінтересованими особами подано заяви про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Копією паспорту позивача підтверджується факт того, що іменем заявника у справі є " [PERSON] ", натомість заявник вказаний у державному актів як " [PERSON] ". Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Таким чином, оцінюючи досліджені по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності в їх сукупності, суд приходить до висновку, що правовстановлюючий документ, який дає право на користування земельною ділянкою заявником, а саме: державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії 11-ХР №004978, виданого на підставі рішення виконкому Іванчуківської сільської ради від 10 жовтня 2000 №4, має площу 3,8948 га, належить [PERSON] , а також, що у вказаному правовстановлюючому документі допущено помилку в написанні імені заявника, яка не може бути усунута іншим шляхом, ніж звернення до суду та перешкоджає заявнику в реалізації його права на володіння та користування земельною ділянкою. Таким чином, факт про встановлення якого просить заявник, має юридичне значення, при цьому спір про право цивільне відсутній, а метою встановлення факту, що має юридичне значення - належності правовстановлюючого документа заявнику, є користування земельною ділянкою. При цьому, суд вважає, що заявник позбавлений можливості у позасудовому порядку встановити факт належності правовстановлюючого документа. На підставі викладеного та

Outcome: approved