Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

[PERSON] 05.05.2020 року звернулася до суду з цим позовом, вказавши, що відповідач [PERSON] є батьком їх повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Наразі [PERSON] є студентом І курсу денної держбюджетної форми навчання Вінницького національного технічного університету, ІV рівня акредитації, термін навчання з 01.09.2019 року до 30.06.2023 року. За місцем навчання [PERSON] мешкає у гуртожитку, та за період його проживання у гуртожитку з 01.09.2019 року до 30.06.2020 року нею було сплачено 5200 грн. У зв`язку з навчанням в учбовому закладі [PERSON] не має можливості працевлаштуватися та самостійно отримувати заробіток. Їй одній матеріально важко утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, оскільки на її утриманні також перебуває інша неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] . Крім того, [PERSON] має хворобливий стан здоров`я, у зв`язку з чим потребує регулярних обстежень і лікування. Вона, позивач, працює медичною сестрою загальної практики сімейної медицини у Жмеринському районному медичному центрі первинної медико-санітарної допомоги та отримує дохід, який з жовтня 2019 року до березня 2020 року становив 67324,32 грн. З відповідача на її користь стягувались аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , до досягнення ними повноліття в розмірі 1900 грн. щомісяця на обох дітей. Після досягнення [PERSON] повноліття під час його навчання в учбовому закладі сторонами не досягнуто згоди щодо надання матеріальної допомоги добровільно, оскільки з відповідачем не спілкуються. Шлюб із відповідачем розірвано 05.03.2015 року за рішенням Жмеринського міськрайонного суду. Відповідач працює начальником цеху телекомунікаційних послуг ПАТ "Укртелеком", має на утриманні неповнолітного сина [PERSON] , [INFO] , та іншого повнолітнього сина, на утримання якого сплачує аліменти до закінчення ним 30.06.2020 року навчання у Будівельно-технологічному інституті Одеської державної академії будівництва та архітектури. Інших утриманців не має. Просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, до закінчення навчання у Вінницькому національному технічному університеті, а саме до 30.06.2023 року. Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 14.05.2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Як вбачається з поштових повідомлень, позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] отримали копію ухвали про відкриття провадження 20.05.2020 року, після чого не отримано їх заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачу [PERSON] у відповідності до вимог ч.7,8 ЦПК України 01.06.2020 року вручена копія ухвали про відкриття провадження в справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих документів за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою його проживання, за наслідком чого відзиву на позовну заяву чи інших клопотань відповідача судом не отримано. Відтак суд згідно положень ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Вивчивши доводи позивача, викладені у позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії паспорту серії [NUMBER] на ім`я позивача [PERSON] вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.4-5). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] , є відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] (а.с.7). Згідно довідки Вінницького національного технічного університету від 17.04.2020 №104 [PERSON] є студентом 1 курсу вказаного навчального закладу ІV рівня акредитації, денної держбюджетної форми навчання; термін навчання з 01.09.2019 року до 30.06.2023 року (а.с.20). Відповідно до копій квитанцій АТ КБ "Приватбанк" від 13.08.2019 року, 26.12.2019 року, 17.02.2020 року позивач [PERSON] оплатила проживання сина [PERSON] в гуртожитку ВНТУ загалом в сумі 5220 грн. (а.с.16-18). З довідки КНП "Жмеринський РМЦПМСД" від 29.04.2020 №152 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , знаходиться на диспансерному обліку з діагнозом "Двобічна плоскостопість ІІ ступеню з артрозами та незначним порушенням функції. Остеохондропатія бугристості в/гомілкових кісток в стадії фрагментації з порушенням функцій. Міопія слабкого ступеню. Астигматизм обох очей. Синдром вегетативної дисфункції". Потребує періодичного медикаментозного лікування (а.с.10). Згідно копії рішення Жмеринського міськрайонного суду від 05.03.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.22). З довідки квартального комітету "Велика Жмеринка" від 28.04.2020 №101 вбачається, що позивач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] ; до складу її сім`ї входять: син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , які знаходяться на утриманні матері (а.с.21). Згідно довідки КНП "Жмеринський районний медичний центр первинної медико-санітарної допомоги" від 29.04.2020 №19 позивач [PERSON] працює на посаді сестри медичної загальної практики сімейної медицини, розмір її заробітної плати за період з жовтня 2019 року до березня 2020 року склав 67324,32 грн. (а.с.6). Відповідно до копії рішення Жмеринського міськрайонного суду від 17.10.2017 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1900 грн. разом на обох дітей щомісячно, до досягнення ними повноліття (а.с.23,24-25). Вкзані докази суд вважає належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У відповідності до вимог ст.198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно зі статтею 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до положень ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, встановив, що заявлений до стягнення з відповідача [PERSON] користь позивача [PERSON] розмір аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини доходу боржника вочевидь не відповідає принципам співмірності та справедливості. У відповідності до положень ч.1,2 ст.3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. За змістом ч.1 ст.27 Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Отже, з урахуванням наведених вище положень міжнародного закону, що є складовою національного законодавства, безумовний обов`язок відповідача стосовно надання ним належного утримання передусім неповнолітній дитині визначає істотне обмеження можливості надання ним утримання повнолітньому сину [PERSON] , який продовжує навчання. Натомість саме можливість надання матеріальної допомоги батьками є визначеною законом умовою їх обов`язку надання оспорюваного за предметом позову утримання повнолітній дочці, сину, які продовжють навчання, до досягнення двадцяти трьох років. Вимогами ст.128 КЗпП України застережено, при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п`ятдесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят процентів заробітку. Обмеження, встановлені частинами першою і другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Аналогічні положення містяться також за змістом ст.70 Закону України "Про виконавче провадження". Згідно вимог ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За встановлених в ході судового розгляду обставин стосовно денної держбюджетної форми навчання [PERSON] , яка заздалегідь не виключає можливості отримання ним стипендії залежно від власної сумлінності, а також з огляду на положення ст.199 СК України щодо спільного обов`язку надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітніх сина/дочки, які продовжують навчання, обох батьків, та те, що позивачем не надано обґрунтованого розрахунку саме заявленої суми аліментів, надто з огляду на безоплатну форму навчання, та з урахуванням стягуваних з відповідача [PERSON] на час пред`явлення даного позову також аліментів на утримання іншої неповнолітньої дитини та іще одного повнолітнього сина, який продовжує навчання, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню щодо присудження до стягнення з [PERSON] аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання, у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу), визнаючи можливим та достатнім надання відповідачем такого утримання в межах потреб на придбання підручників, проїзду до навчального закладу та проживання у гуртожитку за місцем його знаходження, витрати суто на що підлягають врахуванню до розміру оспорюваних аліментів згідно правової позиції, яка міститься у постанові Верховного Суду від 23.01.2016 року в справі №346/103/17. За правилами ст.141 ЦПК України пропорційно задоволеним позовним вимогам з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати із сплати судового збору в розмірі 840,80 грн., від сплати якого за цим предметом спору звільнена позивач. Враховуючи викладене,

Outcome: approved