Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-22 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернулася до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області із позовною заявою до фізичної особи - підприємця [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Акціонерне товариство «УкрСиббанк», про розірвання договору, повернення коштів, відшкодування моральної шкоди, в якій просила суд розірвати договір, укладений між нею та ФОП [PERSON] від 14 листопада 2017 року; стягнути з ФОП [PERSON] грошові кошти, сплачені за цим договором у сумі 24 660,00 грн., неустойку у розмірі 0,1% вартості договору за кожний день прострочення, починаючи з 15 грудня 2017 року до 26 грудня 2017 року, у сумі 295,92 грн.; у відшкодування моральної шкоди - 5 000,00 грн.; судові витрати по сплаті судового збору у сумі 704,80 грн. та 1 762,00 грн. В обґрунтування заявленого позову позивач посилалася на те, що 14 листопада 2017 року вона уклала з відповідачем договір про виготовлення та встановлення металопластикових вікон вартістю 27 400,00 грн., за яким [PERSON] зобов`язався протягом 30 робочих днів після здійснення оплати виготовити та встановити металопластикові вікна. Того ж дня між нею та Павлоградським відділенням № 798 ПАТ «УкрСиббанк» був укладений договір про надання споживчого кредиту на загальну суму 25 269,72 грн. і на виконання умов зазначеного договору банк здійснив безготівкове перерахування суми 24 660,00 грн. на поточний рахунок відповідача. Однак, [PERSON] не виконав умови договору у визначений строк, на її телефонні дзвінки не відповідає, що стало підставою для звернення до суду за захистом своїх прав. Пунктом 5.2 договору від 14 листопада 2017 року передбачено сплата виконавцем неустойки за прострочення виконання своїх зобов`язань у розмірі 0,1% від вартості договору за кожен день прострочення.Крім того, їй спричинена моральна шкода, яка полягає у прикладенні додаткових зусиль для поновлення звичного ритму життя, оскільки вона зазнала душевних страждань внаслідок незаконних дій відповідача, зіпсувалися її стосунки з близькими, які докоряли їй за укладення вказаного договору, у неї погіршилося самопочуття. 21 червня 2018року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області було ухвалене заочне рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до фізичної особи - підприємця [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Акціонерне товариство «УкрСиббанк», про розірвання договору, повернення коштів, відшкодування моральної шкоди, яким позовні вимоги [PERSON] задоволені частково, а саме: розірвано договір на виготовлення та встановлення ПВХ-конструкцій від 14 листопада 2017 року, укладений між [PERSON] та фізичною особою - підприємцем [PERSON] : стягнуто з фізичної особи - підприємця [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти, сплачені за договором на виготовлення та встановлення ПВХ-конструкцій від 14 листопада 2017 року у сумі 24 660,00 грн. та у відшкодування спричиненої моральної шкоди 2 000,00 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в сумі 1 409,60 грн. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.10.2018 року вищевказане заочне рішення скасоване, цивільна справа призначена до розгляду. У судове засідання позивач не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відомостей про неможливість з`явитися у судове засідання відповідач суду не надав. Суд, на підставі ст. 281 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Згідно із ст. 12 ЦПК України Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом по справі встановлено, що 14 листопада 2017 року між замовником [PERSON] та виконавцем фізичною особою-підприємцем [PERSON] у простій письмовій формі був укладений договір, за умовами якого замовник доручає, а виконавець зобов`язується виконати роботи по виготовленню та встановленню ПВХ-конструкцій за розцінками виконавця (а.с.12-13). Пунктом 3.1 договору передбачено загальну вартість робіт - 27 400,00 грн. Є відмітка про сплату через "УкрСиббанк" 24 660,00 грн., борг - 2 740,00 грн. Виконавець зобов`язався протягом 30 робочих днів після здійснення оплати виготовити та встановити ПВХ-конструкції. У визначений договором строк і на день розгляду справи у суді ФОП [PERSON] не виконав своїх зобов`язань, сплачену позивачем суму вартості робіт не повернув. Відповідно до ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Згідно зі ст. 873 ЦК України вартість робіт, виконаних за договором побутового підряду, визначається за погодженням сторін, якщо інше не передбачено у встановленому порядку прейскурантами (цінниками), тарифами тощо. Робота оплачується замовником після її остаточного передання підрядником. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 2 статті 651 ЦК України передбачено можливість розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Таким чином, наявні підстави для розірвання договору про виготовлення та встановлення ПВХ- конструкцій, укладеного між сторонами 14 листопада 2017 року, та стягнення з відповідача отриманої за договором суми попередньої оплати у розмірі 24 660,00 грн. Пунктом 5.2 договору від 14 листопада 2017 року передбачено сплата виконавцем неустойки за прострочення виконання своїх зобов`язань у розмірі 0,1% від вартості договору за кожен день прострочення. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог. Позивачем заявлено вимогу про стягнення неустойки за період з 15 грудня 2017 року до 26 грудня 2017 року. За умовами договору ФОП [PERSON] повинен був виконати зобов`язання протягом 30 робочих днів, починаючи з 14 листопада 2017 року, тобто до 26 грудня 2017 року включно. Однак, позивач визначив строк виконання зобов`язань - 15 грудня 2017 року, тобто через 30 календарних (а не робочих) днів. Тому, за період з 15 грудня 2017 року до 26 грудня 2017 року, підстави для нарахування пені відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 ст. 1167 ЦК України. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону "Про захист прав споживачів" споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції). Статтею 22 цього Закону визначено, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Беручи до уваги положення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. (з подальшими змінами та доповненнями), "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин, зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили, суд, враховуючи характер і тривалість страждань позивача, та ступінь вини відповідача у спричиненні позивачу моральної шкоди, прикладення позивачем додаткових зусиль для поновлення звичного ритму життя, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 2 000,00 грн. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦК України.

Outcome: partial