Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої затопленням квартири у розмірі 12732 гривень та судові витрати. Вимоги мотивовані тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. 19.09.2013 р. позивач виявив, що його квартира залита водою. Внаслідок затоплення позивачу була спричинена матеріальна та моральна шкода, про що свідчить акт від 25.11.2013 року складений робітниками ОК "ЖБК "Морський-1Д". Затоплення квартири відбулося з вини [PERSON], який є сусідом позивача та мешкає у квартирі [NUMBER] того самого будинку. У добровільному порядку відповідач завдану шкоду відшкодовувати відмовляється, тому позивач вважає що його права порушені. У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини, що викладені в позові. Представник відповідача у судовому засіданні у задоволенні вимог просив відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що акт огляду квартири складений не належним чином. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, заявлені вимоги такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності від 15.01.2001 р. Відповідно до акту від 25.11.2013 р. складеному робітниками ОК "ЖБК "Морський-1Д" в квартирі [ADDRESS] відбулося затоплення. У зазначеній квартирі мешкає та зареєстрований [PERSON]. Статею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно п. 2.3.6 наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року N76 "Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій" у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт. Факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньо будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов'язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім'я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім'я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Акт обов'язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність (у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи (прізвище, ім'я, по батькові) підписувати складений акт відмовилися з таких-то причин). Як свідчить з матеріалів справи, наданий позивачем акт в обґрунтування своїх вимог не відповідає зазначеним нормам та правилам, оскільки не містить: склад комісії, їх ініціали та займані посади; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім'я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; обсяг завданої матеріальної шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та приміщень, їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття квартири. З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Однак, оскільки в наданому позивачем акті не зазначено обсяг пошкодженого майна, приміщень, причини затоплення та винну особу, суд не має можливості перевірити достовірність та належність доказів, а саме - висновку експерта №42 від 05.12.2013 року про вартість матеріальної шкоди, спричиненої затопленням квартири. Виходячи з вищевикладеного, приймаючи до уваги встановлені обставини справи та положення наведених норм права суд приходить до висновку, що вимоги позивача є недоведеними, тому не підлягають задоволенню. Що стосується вимог про стягнення моральної шкоди, то відповідно до приписів ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч.1 ст. 1167, ч.1 ст. 1172 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст. 137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Згідно ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Пунктом 9 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику у справах про стягнення моральної шкоди", передбачено що, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають у зв'язку з недоведеністю. Що стосується вимог відносно відшкодування судових витрат, то в силу приписів ст. 88 ЦПК України оскільки у задоволені позову відмовлено, то судові витрати не підлягають відшкодуванню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed