Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

20 жовтня 2016 року до суду надійшов вищевказаний цивільний позов, у якому позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача 4974грн.19коп. виплаченого відшкодування та 659грн.38коп. витрат на встановлення розміру збитку та збір документів. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 20.08.2010р. о 19год.10хв. у м.Дніпропетровську по вул.Титова мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Форд", державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля "Опель Комбо", державний номер 14482АЕ, під керуванням [PERSON], що на праві приватної власності належить ТОВ "Фірма Вілен", внаслідок зазначеної ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 06.10.2010р. винною у настанні ДТП визнано відповідача. Цивільно-правова відповідальність останньої на момент вчинення ДТП не була застрахована, оскільки поліс відповідача за №ВС/9057463 укладений з АТ "СК "Вексель" у звязку з банкрутством страховика втратив свою дію 18.05.2010р. Цивільно-правова відповідальність потерпілої особи була застрахована згідно полісу №ВЕ/3738646. Потерпіла особа 17.11.2010р. подала в МТСБУ заяву про виплату страхового відшкодування внаслідок ДТП. Відповідно до звіту №0907/10/10 від 03.09.2010р. матеріальний збиток, що зазнав власник автомобіля «Опель Комбо», державний номер 14482АЕ 5969грн.03коп., на встановлення розміру збитку позивач поніс витрати у розмірі 659грн.38коп. Відповідно до чинного законодавства 15 грудня 2010р. платіжним дорученням №5155 МТСБУ перерахувала потерпілій особі, з вирахуванням відповідних податків у розмірі 4974грн.19коп. 26.11.2011р. відповідачу були направлені претензії щодо добровільного відшкодування збитків, проте відповіді так і не були отримані. Тому, позивач вимушений був звернутися із вищезазначеним позовом до суду. Представник позивача у судове засідання не зявився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від нього надійшла заява, у якій просить розглядати справу за своєї відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судовому засіданні позов не визнала просила відмовити у його задоволенні. Надала до суду письмові заперечення. Дослідивши матеріали справи, заслухавши відповідача, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 20 серпня 2010р. о 19год.10хв. у м.Дніпропетровську по вул.Титова мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Форд", державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля "Опель Комбо", державний номер 14482АЕ, під керуванням [PERSON], який на праві власності належить ТОВ "Фірма Вілен", що призвело до пошкодження транспортних засобів. [PERSON] було визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, що підтверджується постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 06.10.2010р., яка набрала законної сили 18.10.2010р. (а.с.5). Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, зокрема щодо винуватості [PERSON] не потребують доказування, оскільки встановлені постановою суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрало законної сили. Відповідно до полісу №ВЕ/3738646 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між АТ «УПСК» та ТОВ "Фірма Вілен" транспортний засіб "Опель Комбо", державний номер 14482АЕ, було застраховано на випадок пошкодження на строк з 26.05.2010р. по 25.05.2011р. (а.с.46). Відповідно до пп. 33.1.4. п. 33.1ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону), - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. 03 вересня 2010 року було складено висновок експертного дослідження щодо оцінки вартості матеріальних збитків №0907/10/10 та протокол огляду колісного транспортного засобу (КТС) від 01.09.2010 року, відповідно до якого вартість матеріальної шкоди складає 5969грн.03коп. (а.с.6-36). Крім того, позивачем було сплачено послуги визначення розміру шкоди у сумі 659грн.38коп. (а.с. 49). Власник автомобілю "Опель Комбо", державний номер 14482АЕ, звернувся до МТСБУ із повідомленням про ДТП та заявою від 17.11.2010 року з проханням здійснити відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті ДТП, що сталася 20.0.2010р. (а.с.43-45). Відповідно до ст.29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно із ч.1 ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. На підставі вищезазначеної заяви позивачем було прийняте рішення про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ТОВ "Фірма Вілен" у розмірі 4974грн.19коп., що підтверджується наказом від 14.12.2010р. №3694 та платіжним дорученням №5155 від 15.12.2010р.(а.с.47-48). Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно із ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Тому, позивач звернувся на адресу відповідача із листом з пропозицією компенсувати МТСБУ зазначені витрати у добровільному порядку (а.с.51-53). Відповідно до ст.38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки та за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. У судовому засіданні відповідач пояснила, що після скоєння ДТП, 20.08.2010р. вона звернулась до АТ "СК "Вексель", в якій був застрахований її автомобіль "Форд". Дізнавшись, що останній є банкрутом, вона звернулась до МТСБУ про відшкодування заподіяної шкоди власникам постраждалого автомобілю "Опель Комбо", відповідно до норм Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Тому заявлені вимоги позивача є безпідставними, оскільки вона невідкладно та неодноразово протягом трьох робочих днів повідомляла позивача про ДТП за допомогою засобів електронного звязку, поштою та за допомогою телефону. Крім того, при суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Страхове відшкодування було виплачено 15.12.2010р., тобто строк позовної давності скінчився 14.12.2013р., тому відповідач просить застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі . Відповідно до ст.ст.256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а п.6 ст.261 ЦК передбачено, що за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання. Судом було встановлено, що позивач свої зобов'язання за договором № ВЕ/3738646 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів виконав 15.12.2010р., отже, перебіг позовної давності для звернення в суд із позовом про відшкодування в порядку регресу завданої шкоди розпочався з 15.12.2010р., а позивач звернувся до суду лише 20.10.2016р. тобто після спливу трьох років. Згідно із ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у спорі. Враховуючи викладене, зважаючи на сплив строку позовної давності та те, що відповідач у справі просила його застосувати, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд виходить із положень ст.88 ЦПК України.

Outcome: dismissed