Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою. В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником житлової квартири [ADDRESS] . Власником квартири [ADDRESS] -відповідачем по справі, проведено перепланування - змінено місце розташування вхідних дверей до квартири шляхом їх переміщення в бік вхідних дверей до квартири позивача. В результаті таких дій відповідача ускладнено вхід та вихід з квартири позивача, що, на переконання останнього, порушує її права як власника квартири, оскільки перешкоджає вільному користуванню власністю. 23.11.2016 року ухвалою суду у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи. Позивач та представник позивача позов підтримали в повному обсязі та просили вимоги задовольнити з викладених в позові підстав, посилаючись на підстави, які викладені в позові та додаткових поясненнях. Відповідач та її представник в судовому засіданні позов не визнали в повному обсязі та просили в задоволенні позовних вимог відмовити з підстав, які викладені в запереченнях. Протокольною ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 02 лютого 2017 року до участі у справі як третю особу залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс». Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. ТОВ «Ліко-Житлосервіс» надіслано письмові пояснення, в яких зазначено, що товариство є експлуатуючою організацією, що здійснює обслуговування житлового масиву «Ліко-Град» у Голосіївському районі м. Києва, в тому числі багатоквартирного житлового будинку [ADDRESS] . У жовтні 2015 року [PERSON] звернулась до ТОВ «Ліко-Житлосервіс» зі скаргою на дії власника та/або користувача квартири [ADDRESS] щодо здійснення перепланування приміщення, а саме - перенесення вхідного отвору дверей до квартири, а також переобладнання тамбуру шляхом будівництва перегородки, яка перешкоджає доступу до квартири. На підставі вказаного звернення ТОВ «Ліко-Житлосервіс» звернулось до власника квартири [ADDRESS] з приписом - попередженням (вих. №469 від 16 листопада 2015 року) [PERSON] з вимогою пред`явити проектно-дозвільну документацію на перепланування квартири та облаштування тамбуру. У разі відсутності відповідних документів, привести вхідну групу квартири [ADDRESS] та загальний коридор до попереднього проектного стану. [PERSON] ТОВ «Ліко-Житлосервіс» надало відповідь (вих. №464 від 16 листопада 2015 року) про направлення власнику квартири [ADDRESS] припису - попередження, та повідомило, що дозволу на перенесення вхідних дверей та облаштування тамбуру власникам квартири [ADDRESS] ТОВ «Ліко-Житлосервіс» не надавало. Розгляд справи товариство просило здійснювати за відсутності його представника. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копіями Свідоцтва про право власності на нерухоме майно та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (т. 1 а.с. 108, 109). Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . 02 жовтня 2015 року [PERSON] звернулась зі скаргою до експлуатуючої організації - ТОВ «Ліко-Житлосервіс», в якій повідомляла, що власник та /або користувач квартири [ADDRESS] здійснив перепланування квартири, а саме - змінив місце розташування вхідних дверей до квартири, пересунувши дверний проріз приблизно на 1,5 метра в бік вхідних дверей до квартири [ADDRESS] , чим ускладнив вхід та вихід з вказаної квартири (т. 1 а.с. 168-170). За результатами розгляду зазначеної скарги, ТОВ «Ліко-Житлосервіс» 16 листопада 2015 року за вих. №469 складено припис-попередження [PERSON] з вимогою пред`явити проектно-дозвільну документацію на перепланування квартири та облаштування тамбуру. У разі відсутності відповідних документів, привести вхідну групу квартири [ADDRESS] та загальний коридор до попереднього проектного стану (т. 1 а.с. 167). Крім того, листом від 16 листопада 2015 року вих. №464 [PERSON] повідомлено про направлення власнику квартири [ADDRESS] припису - попередження, а також зазначено, що у разі невиконання мешканцями квартири [ADDRESS] вимог припису, ТОВ «Ліко-Житлосервіс» буде звертатися до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва з проханням перевірити даний об`єкт та вжити мір реагування, передбачених законодавством. Дозволу на перенесення вхідних дверей та облаштування тамбуру власникам квартири [ADDRESS] 50,2 ТОВ «Ліко-Житлосервіс» не надавало (т. 1 а.с. 166). У зв`язку з невиконанням відповідачем вимог припису - попередження та не приведенням вхідної групи квартири [ADDRESS] та загального коридору до попереднього проектного стану, обумовило звернення до суду з відповідним позовом. Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз`яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права, як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У справі Bellet v. France суд зазначив, що"стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Відповідно до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно зі статтею 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Відповідно до змісту статей 316, 317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема в статті 1 Протоколу № 1, передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватись своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно із статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України по справі № 6-709цс16 від 16 листопада 2016 року, положення статті 391 ЦК України визначають право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Позивач в обґрунтування позову вказує на порушення відповідачем при зміні місця розташування вхідних дверей положень норм статей 383, 391 ЦК України, пункту 1.4.4 Привал утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за №927/11207 (далі - Правила), та порушення її прав, як власника майна в багатоквартирному будинку. Відповідно до положень статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Частиною 2 названої статті закріплено, що власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Згідно з пунктом 1.4.4 Правил перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається. З огляду на викладене, навіть за відсутності закріплення на законодавчому рівні обов`язку отримання документів, що дають право на виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, у зв`язку з внесенням змін до статті 152 ЖК України, наведені положення Цивільного кодексу України та Правил закріплюють заборону здійснювати ремонт і зміни у квартирі, які погіршують умови проживання, порушують права інших громадян. Заперечуючи проти позову відповідач та її представник наголошували на тому, що будь-яких перепланувань, пов`язаних з перенесенням вхідних дверей до квартири, здійснено не було. Однак, за результатами порівняння копії технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , виготовленого ФОП [PERSON] 20 травня 2016 року, який наданий відповідачем (т. 1 а.с. 45), з копією технічного паспорту на квартирний (багатоповерховий) житловий будинок [ADDRESS] , виготовлений станом на 08 грудня 2014 року, який наданий ТОВ «Територіальне міжгосподарче об`єднання «Ліко-Холдінг» на виконання ухвали Голосіївського районного суду міста Києва про забезпечення доказів (т. 2 а.с. 63), судом встановлено, що вхідний дверний проріз розташований в різних місцях. Так, в технічному паспорті на квартиру [ADDRESS] , виготовленому ФОП [PERSON] 20 травня 2016 року, вхідний дверний проріз зміщений в бік житлової кімнати, у той час як у технічному паспорті на квартирний (багатоповерховий) житловий будинок [ADDRESS] дверний проріз розташований посередині внутрішньоквартирного коридору квартири [ADDRESS]. Згідно з висновком судового експерта Тітенка І.О. №15/01-2018 від 15 січня 2018 року, складеного за результатами експертного будівельно-технічного дослідження, у випадку розташування вхідного дверного прорізу до квартири [ADDRESS] так, як зазначено в технічному паспорті на квартирний (багатоповерховий) житловий будинок [ADDRESS] , відстань від торцьової стіни загальнобудинкового коридору до правого (якщо дивитися з боку цього коридору) краю дверного прорізу в квартиру [ADDRESS] мала б становити 110-120 см. За результатами встановлення зазначених обставин під час дослідження, експертом зроблено висновок, що внаслідок перепланування вхідний проріз, очевидно, було зміщено на 65 см. вправо від попереднього розташування. Крім того, експертом за допомогою програмного засобу для креслення в масштабі було змодельовано взаємне розташування дверних прорізів в квартиру [ADDRESS] та сусідню квартиру [ADDRESS] в разі одночасного відкриття цих дверей. Як наслідок встановлено, що в разі одночасного відкриття цих дверей наявна зона перетинання, як наслідок, відкриття дверей до квартири [ADDRESS] звужує вихід з квартири [ADDRESS] на 13,7 см. Крім того, оскільки обидві двері з правим розташуванням петель, повністю відкриті двері в квартиру [ADDRESS] повністю блокуватимуть відкриття дверей в квартиру [ADDRESS] . Викладеного не спростовує наданий відповідачем Звіт про технічне обстеження, складений провідним експертом будівельним [PERSON] , оскільки завдання, яке було поставлене перед експертом, полягало у проведенні технічного обстеження дверного прорізу квартири [ADDRESS] на предмет отримання об`єктивних даних щодо дотримання вимог пожежної безпеки на шляху евакуації з квартири до поверхового коридору в частині розташування та напрямку відкриття дверей. Розташування вхідного дверного прорізу до квартири [ADDRESS] посередині внутрішньоквартирного коридору шириною 3,33 м. після завершення будівництва багатоповерхового будинку забудовником також підтверджується копію плану 4 поверху в будинку за будівельною адресою: [ADDRESS] , в осях 11-12), засвідченою приватним підприємством «Архітектурне бюро 2А» та виданою ТОВ «Територіальне міжгосподарче об`єднання «Ліко-Холдінг», яку відповідач надає разом з Експертною оцінкою про проведення обстеження технічного стану та експлуатаційної придатності конструкцій квартири [ADDRESS] , проведеною експертом Погорельским І.А. та затвердженою 21 лютого 2017 року ТОВ «Інженерно-технічний центр «Будівельна експертиза» та Звітом про технічне обстеження, складеним провідним експертом будівельним [PERSON] . Допитаний у судовому засідання за клопотанням представника відповідача свідок [PERSON] , підтвердив, що вхідний проріз до квартири [ADDRESS] , в якій він проживає та яка розташована на 13 поверсі, над квартирою відповідача, розташований далі від кута коридору, який розташований правіше від дверного прорізу, якщо дивитися на нього, ніж дверний проріз до квартири відповідача. За результатами вивчення наявних в матеріалах справи доказів, суд приходить до висновку, що станом на 08 грудня 2014 року вхідний дверний проріз до квартири [ADDRESS] був розташований посередині внутрішньоквартирного коридору шириною 3,33 м., а після перепланування зазначеної квартири, проведеного відповідачем станом на 20 травня 2016 року, вхідний дверний проріз до квартири [ADDRESS] зміщений в бік житлової кімнати, тобто квартири [ADDRESS] . Той факт, що в результаті відкриття вхідних дверей до квартири [ADDRESS] , вони можуть заблокувати вихід з квартири [ADDRESS] , відповідач та її представник під час розгляду справи не заперечували, а лише зазначали, що відповідачем встановлено обмежувач, який обмежує відкриття дверей до квартири [ADDRESS] таким чином, щоб не створювати незручності для власників (користувачів) квартири [ADDRESS] . Аналогічна інформація міститься у Звіті про технічне обстеження, складеному провідним експертом будівельним [PERSON] . Підсумовуючи наведене, судом встановлено наявність у позивача права власності та наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Предметом даного позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача. Предмет позову кореспондує зі способами захисту права, а саме - заходами, передбаченими законом з метою припинення порушення суб`єктивних цивільних прав та (або) усунення наслідків такого порушення. Обрання позивачем способу захисту свого цивільного права шляхом приведення вхідної групи квартири [ADDRESS] до попереднього проектного стану, на думку суду, відповідає загальним засадам власника майна і його праву вимагати усунення будь-яких порушень цього права, хоча б ці порушення й не були поєднані з позбавленням володіння, як це передбачено статтями 386, 391 Цивільного кодексу України та статтею 47 Конституції України, а також положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У даному випадку перешкодою у використанні позивачем квартирою є зміна відповідачем місце розташування вхідних дверей до її квартири, внаслідок чого одночасне відкриття вхідних дверей до квартири позивача та відповідача є неможливим. Доводи сторони відповідача про те, що нею встановлений обмежувач, який обмежує відкриття дверей до квартири [ADDRESS] таким чином, щоб не створювати незручності для власників (користувачів) квартири [ADDRESS] , суд відкидає, оскільки такий обмежувач не передбачений жодною проектною документацією, а тому його існування жодним чином не гарантується, так само як і право позивача безперешкодно користуватися своєю власністю. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги доводи викладені позивачем, а також встановлені в ході розгляду справи обставини та наявні матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та доведеним, в зв`язку з чим підлягає задоволенню у відповідній частині. Тим часом, протягом розгляду справи позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відповідачем допущено облаштування тамбуру в коридорі загального користування, чим обмежено доступ до квартири позивача. З огляду на викладене, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача привести загальний коридор до попереднього проектного стану задоволенню не підлягають. Судові витрати слід розподілити у відповідності до привал статті 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial