Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Згідно позовної заяви, заяви про уточнення позовних вимог, 13.10.2014 року між позивачкою та [PERSON] було укладено договір на спільне будівництво 54-квартирного житлового будинку з торгово-офісними приміщеннями по вул.Михайлова,1 «а» в м.Нетішин Хмельницької області, відповідно до умов якого останній взяв на себе зобовязання організувати будівництва вищевказаного житлового будинку, в тому числі для неї, як співзабудовника, квартири №25 в секції «Б» розміром 75 кв.м. на четвертому поверсі - 1 рівень, без внутрішнього оздоблення та 80 кв.м. на мансарді - 2 рівень, без внутрішнього оздоблення. Позивачка, як співзабудовник, прийняла на себе зобовязання профінансувати будівництво квартири, виходячи із собівартості будівництва на день укладення договору в сумі 35000 доларів США. На виконання прийнятого на себе зобовязання щодо фінансування будівництва квартири позивачка в день підписання договору передала забудовнику 35000 доларів США. Після завершення будівництва будинку та оформлення технічного паспорту на вищевказану квартиру, квартира була передана [PERSON] 21.11.2014 року по акту прийому-передачі. Всі отримані від забудовника документи позивачка зберігала у себе вдома, не поспішала з оформленням правовстановлюючих документів на житло, оскільки в її родині обговорювалось питання щодо оформлення вищезазначеного житла на її сина [PERSON], який частково надавав їй власні кошти для фінансування будівництва. Відповідач [PERSON], який є сином позивачки, в свою чергу пропонував здійснити оформлення правовстановлюючих документів на квартиру на його імя, однак з цим позивачка не погоджувалась. В подальшому, на дні народженні своєї дружини відповідач повідомив, що він, скориставшись документами наданими забудовником, завершив оформлення правовстановлюючих документів на квартиру №25 в секції «Б» по вул.Михайлова, 1«а» в м.Нетішин Хмельницької області на своє імя, шляхом оформлення договору про відступлення права вимоги. На вимогу позивачки в добровільному порядку скасувати всі підготовлені ним документи на своє ім'я на право власності на зазначену квартиру, відповідач відмовився. Позивачка зазначила, що не виявляла бажання укладати договір про відступлення права вимоги від 21.11.2014 року і такий не укладала, умови викладені в ньому не узгоджувала, договір не підписувала і не уповноважувала нікого на укладення даного договору на викладених в ньому умовах від її імені, зобов'язання за договором ніколи не визнавала і до виконання не приймала, права передбачені договором не реалізовувала. На підставі наведено позивачка просить визнати недійсним договір про відступлення права вимоги від 21.11.2014 року та оформлене з його використанням свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 30.03.2015 року, індексний номер 35625479 серія СТА 604602, на квартиру №25 в секції «Б» будинку №1 «а» по вул.Михайлова в м.Нетішин Хмельницької області видане на імя [PERSON]; скасувати прийняте 30.03.2015 року рішення про державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру №25 в секції «Б» будинку №1 «а» по вул.Михайлова в м.Нетішин Хмельницької області індексний номер 20361990; скасувати реєстрацію права приватної власності [PERSON] на квартиру №25 в секції «Б» будинку №1 «а» по вул.Михайлова в м.Нетішин Хмельницької області. Представник позивачки позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог. Крім того зазначила, що позивачка [PERSON] наміру укладати договір про відступлення права вимоги від 21.11.2014 року не мала і такий не підписувала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Пояснив, що дійсно самостійно, без відома та без згоди своєї матері [PERSON] оформив на своє імя правовстановлюючі документи на квартиру №25 в секції «Б» по вул.Михайлова, 1«а» в м.Нетішин Хмельницької області. Для цього він скористався наданими забудовником документами, а також проектами документів, що були підготовлені для переоформлення квартири на брата Артема і знаходилися в комп'ютері матері, які переробив на своє ім'я. Відповідач пояснив, що підписи від свого імені і від імені матері [PERSON] в договорі про відступлення права вимоги від 21.11.2014 року та повідомленні на адресу забудовника [PERSON] він виконав власноручно. Про оформлення правовстановлюючих документів на своє імя позивачку повідомив лише через три місяці. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилась, але надіслала на адресу суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності та у відсутності її представника. Зазначила, що позовні вимоги визнає. Представник третьої особи виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області в судове засідання не зявилася, але надіслала на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності. Зазначила, що при прийняття рішення у справі покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення представника позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних міркувань. Судом встановлено, що 13.10.2014 року між [PERSON]П, як забудовником, та [PERSON], як співзабудовником, укладено договір на спільне будівництво 54-квартирного житлового будинку з торгово-офісними приміщеннями в м.Нетішин вул.Михайлова, 1 "а" Хмельницької області. Відповідно до умов даного договору, [PERSON] взяв на себе зобовязання організувати будівництво 54-квартирного житлового будинку з торгово-офісними приміщеннями, що буде розташований за адресою: м.Нетішин вул.Михайлова,1 "а", в тому числі квартири №25 в секції «Б» розміром 75 кв.м. на четвертому поверсі - 1 рівень, без внутрішнього оздоблення та 80 кв.м. на мансарді - 2 рівень, без внутрішнього оздоблення. Співзабудовник [PERSON] взяла на себе зобовязання профінансувати будівництво з розрахунку по собівартості, яка на момент укладання договору склала 35000 доларів США. На виконання прийнятого на себе зобовязання щодо фінансування будівництва будинку [PERSON] в день підписання договору передала [PERSON] 35000 доларів США, що підтверджується розпискою про отримання коштів. 21.11.2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого [PERSON] передала належне їй право вимоги згідно з договором на спільне будівництво 54-квартирного житлового будинку з торгово-офісними приміщеннями в м.Нетішин по вул.Михайлова,1 «а», укладеним 13.10.2014 року між первісним кредитором [PERSON] та боржником [PERSON] (далі - основний договір), а новий кредитор [PERSON] прийняв право вимоги належне [PERSON] за основним договором. За передане право вимоги до боржника за основним договором новий кредитор сплачує первісному кредитору суму у розмірі 720000 гривень. Належні за цим договором кошти новий кредитор зобов'язується передати первісному кредитору протягом 12 календарних місяців після підписання цього договору. Після укладення вказаного договору за підписом [PERSON] було виготовлено повідомлення адресоване [PERSON] про укладення цього договору. В судовому засіданні відповідач [PERSON] підтвердив, що саме він власноруч виконав підпис від імені [PERSON] в договорі про відступлення права вимоги від 21.11.2014 року. Дата, факт укладення та реєстрації права власності на нерухоме майно квартиру №25 в секції Б по вул.Михайлова,1 "а" в м.Нетішин Хмельницької області на імя [PERSON] підтверджуються даними свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.03.2015 року, індексний номер 35625479 серія СТА 604602 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер № 35626887 від 30.03.2015 року, згідно якого 18.03.2015 року проведено державну реєстрацію права приватної власності [PERSON] на квартиру №25 в секції «Б» по вул.Михайлова,1 «а» в м.Нетішин Хмельницької області, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 20361990 від 30.03.2015 року. За правилами ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною 1 статті 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України). Положеннями ч.ч.1, 3, 4, 5 ст.203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно до ч.ч.1, 3 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. У відповідності до ч.1 ст.236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 21.11.2014 року є обґрунтованим та підставним, оскільки позивачка не підписувала договір про відступлення права вимоги від 21.11.2014 року, що підтверджується та визнається самим відповідачем, повноважень на підписання спірного договору від свого імені іншим особам не надавала, що свідчить про відсутність волевиявлення позивачки на вчинення вказаного правочину. Крім того, згідно роз'яснень викладених в п.27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" № 3 від 01.03.2013 року, свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане відповідно до закону, належить до документів, на підставі яких згідно зі статтею 19 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-ІV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" провадиться реєстрація права власності, яке вони посвідчують. У зв'язку із цим суд відповідно до частини першої статті 21, статті 393 ЦК України визнає незаконним і скасовує такий акт, виданий владним органом повністю або частково, якщо він суперечить актам цивільного законодавства та порушує цивільні права або інтереси. Такі спори за участю фізичних осіб розглядаються в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Враховуючи наведене, суд вважає, що порушене відповідачем право власності позивачки [PERSON] на квартиру №25 в секції «Б» будинку №1 «а» по вул.Михайлова в м.Нетішин Хмельницької області підлягає відновленню шляхом визнання недійсним свідоцтва про право власності на вказану квартиру, скасування рішення про державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру та реєстрацію права власності на вказане нерухоме майно. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в розмірі 1653 гривні 60 копійок. Враховуючи наведене,

Outcome: approved