Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому зазначив, що [PERSON] звернувся до АТ КБ "Приватбанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 28.01.2011 року. 14.06.2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування Банку з Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк". Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку" складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом в заяві. Цією заявою підтверджується, що відповідач повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ "ПриватБанк", які були розміщені для ознайомлення на фіційному сайті. При укладанні Договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Формулярами та стандартними формами є саме "Умови та правила надання банківських послуг" та "Тарифи", які викладені на банківському сайті. Відповідно до виявленого бажання відповідачу було відкрито картковий рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 25000,00 гривень, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п.2.1.1.2.3 Договору. Таким чином, Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором в межах встановленого ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором. Однак, в процесі користування кредитним рахунком відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, та підтверджується випискою по рахунку. В редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01.03.2019 року сторони дійшли згоди, що починаючи з 181 дня з моменту порушення зобов`язання клієнт зобов`язується сплатити банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки «Універсальна»; 84,0% - для картки «Універсальна голд». У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 26.10.2020 року має заборгованість у розмірі 15749,17 гривень, з яких: 15628,51 гривень заборгованості за тілом кредиту, в тому числі 20,00 гривень заборгованість за поточним тілом кредиту; 120,66 гривень заборгованість за простроченими відсотками. Вказану суму заборгованості просить стягнути з відповідача. Одночасно просив стягнути понесені судові витрати. 22.02.2021 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових та електронних доказів щодо заперечення проти позову. Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком направлялась рекомендованими листами за місцем реєстрації відповідача. Одночасно про розгляд справи в спрощеному провадження повідомлялось шляхом розміщення оголошення на веб-сайті суду. У встановлений строк відповідач відзив на позов та будь яких клопотань, пов`язаних з розглядом справи, не подав. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що позивач порушив спір з приводу договірних правовідносин у сфері кредитування. На підставі заяви [PERSON] про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 28.01.2011 року, останній став клієнтом ПАТ комерційний банк "ПриватБанк", на його ім`я було відкрито картковий рахунок на який надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту. У подальшому кредитний ліміт було збільшено до 25000,00 гривень. Оскільки в порушення взятих на себе зобов`язань відповідач не вживав заходів щодо повернення кредитних коштів, тому станом на 26.10.2020 року утворилась заборгованість, яка за розрахунком позивача становить 15628,51 гривень, із яких: 20,00 гривень - заборгованість за поточним тілом кредиту; 15608,51 гривень - заборгованості за простроченим тілом кредиту, 120,66 гривень - заборгованості за простроченими відсотками. Правильність нарахувань розміру заборгованості відповідачем на час розгляду справи не оспорена та не спростована. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Договором, на якому базуються правовідносини сторін є - заява-анкета відповідача про отримання кредитних коштів, в якій відсутні домовленості сторін про сплату відповідачем процентів за користування кредитними коштами, не передбачена його відповідальність за невиконання (неналежне виконання умов договору). Надані позивачем Правила надання банківських послуг АТ КБ "ПриватБанку", з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Враховуючи правові висновки Великої Палати Верховного суду, що висловлені в постанові від 03.07.2019 року по справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) за результатами перегляду судових рішень у справі по аналогічному спору, про те, що підписана відповідачем анкета-заява не може вважатись договором, який підтверджує обов`язок відповідача сплатити позивачеві проценти за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, суд дійшов висновку про те, що оскільки укладений між сторонами спірний кредитний договір у виді заяви-анкети, підписаної сторонами не містить умов про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, не зазначена в ньому процентна ставка за користування кредитними коштами, а також те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а тому позивач вправі вимагати лише виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої та не повернутої суми кредитних коштів. Вимоги позивача щодо стягнення іншої частини заборгованості є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на умовах укладеного сторонами договору. З врахуванням наведеного суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України понесені судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача пропорційно до задоволеної частини вимог. Згідно платіжного доручення № PROM6B78RG від 06.11.2020 року позивачем сплачено судовий збір в сумі 2102,00 гривень, отже, відповідно до наведеної вище норми закону на користь позивача підлягає стягненню 2085,81 гривень.

Outcome: partial