Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-12 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Кам»янської міської ради Черкаської області про визнання права власності ? частину будинку за набувальною давністю. Свої вимоги мотивує тим, що згідно договору дарування будинку № 710 від 27 лютого 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Кам»янського нотаріального округу Черкаської області [PERSON] вона є власником ? частин житлового будинку з такою ж часткою господарських будівель та споруд по вул.Галі Кудрі, 23 у м.Кам»янка Черкаської області. В зазначеному будинку окрім неї зареєстровані її дочка та її діти(онуки позивача). Однак на час розгляду справи її дочка та її діти за зареєстрованим місцем свого проживання не проживають, а проживають в штаті Флорида (США). Власником ? частини вищезазначеного будинку до дня своєї смерті, а саме до 1.05.2006 року була [PERSON], яка успадкувала дану частину будинку після смерті 31.08.1994 року своєї матері [PERSON]. Оскільки ? частина будинку яка до дня смерті належала [PERSON] в натурі не виділялася, остання у ньому не проживала, так як проживала в [INFO], а позивач користувалась та продовжує користуватися усим будинком понад десять років, сплачує комунальні платежі, утримує його в належному стані, то вважа себе такою яка набула права власності за набувальною давністю на весь будинок. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила задоволити. Представник відповідача [PERSON]»янської міської ради в судове засідання не з»явився, однак в матеріалах справи є заява за підписом голови в якій він просить суд розгляд справи провести без їхнього представника, проти задоволення позову не заперечують. Вислухавши присутніх сторін по справі, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані в ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, прийнятої в м.Рим 04.11.1950 року, що набрала чинності для України з 11.09.1997 року, яка є складовою її правової системи відповідно до ст.9 Конституції України. Ця норма міжнародної Конвенції передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном; не допускає позбавлення тією чи іншою особою свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права; визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів. У Конституції України закріплені основні правові принципи регулювання відносин власності, головними з яких є принцип рівного визнання й захисту рівним чином усіх форм власності (статті 13, 14, 41). Конституційні положення про право власності відображені в нормах діючого законодавства, зокрема в статті 344 ЦК України, якою встановлені правила застосування набувальної давності як одного зі способів набуття права власності. \~ \~ \~ \~Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Відповідно до ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває права власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Виходячи із змісту вказаної статті, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є такі: добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність, відсутність інших осіб, які претендують на це майно, відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності. Згідно із ч.4 ст.344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. З матеріалів справи вбачається, що 27 лютого 2008 року [PERSON] на підставі договору дарування будинку подарував, а [PERSON] прийняла в дар ? частини жилого будинку з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться в місті Кам»янка по вулиці Галі Кудрі, 23 Черкаської області. Договір посвідчений нотаріально і зареєстрований в реєстрі за №710 (а.с.5). Згідно витягу про реєстрацію права власності, виданного Кам»янським виробничим відділком комунального підприємства "Черкаське обласне бюро технічної інвентаризації" на підставі вищевказаного договору дарування 27.02.2008 року зареєстровано право приватної спільної часткової власності на ? частини будинку в м.Кам»янка Черкаської області по вул.Галі Кудрі, 23 за [PERSON] (а.с.6). ? частина будинку з надвірними будівлями та спорудами за № 23 по вул.Галі Кудрі у м.Кам»янка Черкаської області на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.05.1995 року зареєстрованого в реєстрі за № 1270, до дня смерті належала [PERSON], яку остання успадкувала після смерті своєї матері [PERSON] (а.с.29,30). З актового запису про смерть № 27 від 01.05.2006 року, складеного виконкомом Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської області вбачається, що [PERSON] померла 01.05.2006 року в селищі Чорноморське Комінтернівського району Одеської області. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ У березні місяці 2018 року, вважаючи, що через існування набувальної давності в неї виникло право власності на іншу частку будинку з надвірними будівлями та спорудами - 1/4 його частину, яка належала до дня смерті 01.05.2006 року [PERSON], позивач звернулася в суд з даним позовом до Кам»янської міської ради Черкаської області. \~ \~ \~ \~ Згідно п.п.9, 11, 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 264 ЦПК). Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. З наведеного можна зробити висновок, що встановлюючи, чи є володіння добросовісним, насамперед слід встановити, що володілець не знав і не міг знати про те, що володіє чужою річчю, тобто обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна. Як вбачається з матеріалів справи та знайшло своє підтвердження в ході судового розгляду, позивач знала, що 1/4 частина будинку з надвірними будівлями та спорудами, на яку просить визнати право власності за набувальною давністю, належала померлій [PERSON] яка померла до дня оформлення договору дарування, а саме до 27.02.2008 року . \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Згідно роз'яснень, що містяться у п.6 узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 28.01.2013 року за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, як на підставу набуття нею права власності за набувальною давністю посилалась на те, що вона добросовісно заволоділа вказаним вище нерухомим майном, відкрито та безперервно користується ним з часу отримання його в дар, підтверджуючи зазначену обставину наявністю у неї довідок про оплату нею необхідних платежів, а саме за електроенергію та водопостачання.Довідки долучені до матеріалів справи (а.с.17,18). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Так дійсно в довідці виданій ПАТ «Черкасиобленерго» Кам»янський район електричних мереж № 263 від 22.02.2018 року, зазначено, що станом на 22.02.2018 року [PERSON], яка проживає за адресою м.Кам»янка вул.Галі Кудрі,23 боргів за використану електроенергію не має, та є споживачем електроенергії з 29.09.2000 року .В довідці виданій КП «Кам»янський водоканал» № 132 від 13.02.2018 року також зазначено, що [PERSON] станом 13.02.2018 року боргів за водопостачання не має, та що вона протягом останніх десяти років сплачує за послуги водопостачання. За змістом ч.1 ст.81 та ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Позивач використовує вказане нерухоме майно в особистих потребах, за свої кошти та власною працею утримує будинок та присадибну земельну ділянку, проводить ремонтні роботи, тобто більше 10 років фактично володіє спірним будинковолодінням. За таких обставин, відповідно до положень ч.3 ст. 344 ЦК України, за позивачем слід визнати право власності за набувальною давністю на ? частину будинку з надвірними будівлями та спорудами № 23 в місті Кам»янка Черкаської області. Відповідно до положень п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.Однак враховуючи, що позивач в позовній заяві не просить покласти судові витрати на відповідачів, то суд за таких обставин вважає за можливе не стягувати понесені позивачем судові витрати з відповідачів по справі. На підставі наведеного,ст.344 ЦК України,

Outcome: approved