Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Староцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства "Розквіт", с. Стара Царичанка, Білгород-Дністровського району, Одеської області, розміром 3,5 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON]. Позивач у судовому засіданні не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в матеріалах справи є його заява, відповідно до якої просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача, Староцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до письмової заяви просить справу розглядати у його відсутності. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER]. Той факт, що померлий був батьком позивача підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], видане Староцаричанською сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області. На день смерті [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) [NUMBER] належало право на земельну ділянку (пай), що знаходиться на території с. Стара Царичанка Білгород-Дністровського району Одеської області із земель КСГП "Розквіт" розміром 3,5 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж земельної ділянки в натурі, що підтверджується довідкою відділу Держгеокадастру у Білгород-Дністровському районі Одеської області від 10.01.2017 року. Згідно ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) у позивача відсутній. 17.06.2016 року вих №1135/01-17 завідувачем Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори позивачу було рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав шляхом подання позовної заяви про визнання права власності на спадкове майно, у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно, що унеможливлює отрмання свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до п. 4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України цивільний кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовються до тих прав та обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинностію. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно зі ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Статтею 548 ЦК УРСР (1963 року) передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до п. 1, 2 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР визначається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. У судовому засіданні встановлено, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька, окрім неї інших спадкоємців, які звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини немає, також немає осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, що підтверджується копією спадкової справи №1005/2004 до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с.21-24). Після смерті батька позивач фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, як спадкоємець першої черги за законом, про що свідчать наявність у нього копій документів на право на земельну частку пай. Враховуючи неможливість видачі Свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну частку (пай), у зв'язку із відсутністю оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай), питання про визнання права власності підлягає вирішенню у судовому порядку. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно роз'яснень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем першої черги спадкування за законом та має право на отримання спадщини після смерті [PERSON], вступив в управління та володіння спадковим майном, однак позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки відсутній оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай). Таким чином права позивача, як спадкоємця підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved