Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

У квітні 2016 року Відокремлений структурний підрозділ "Павлоградський міськрайонний відділ лабораторних досліджень" Державної установи "Дніпропетровський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України" звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої злочином, в якій просив суд стягнути з відповідача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 4 999,00 грн. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 11 квітня 2015 року з приміщення ВП ДУ "Дніпропетровський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України" Відокремленого структурного підрозділу "Павлоградський міськрайонний ВЛД ДУ "Дніпропетровський ОЛЦ ДСЕСУ", розташованого за адресою: м. Павлоград, вул. Дніпровська, 129А, було викрадене майно, яке знаходиться на балансі та належить відокремленому структурному підрозділу "Павлоградський міськрайонний відділ лабораторних досліджень Державної установи "Дніпропетровський ОЛЦ ДСЕСУ", а саме: апарат марки "Алконт 01 СУ" загальною вартістю 3 200,00 грн.; термоконтейнер 300х300х160 з пластику, полікартбонат, загальною вартістю 780,00 грн.; блок безперебійного живлення марки "Merlion 7.0 Ah" загальною вартістю 373,00 грн.; перфоратор марки "Зеніт ЗП-950" загальною вартістю 490,00 грн.; 2 комплекти протичумних загальною вартістю 140,00 грн., 2 халати протичумних загальною вартістю 16,00 грн. Внаслідок неправомірних дій особи правопорушника, відокремленому структурному підрозділу "Павлоградський міськрайонний ВЛД ДУ "Дніпропетровський ОЛЦ ДСЕСУ" спричинено матеріальний збиток на загальну суму 4 999,00 грн. За скоєння вищевказаного злочину відповідач був притягнутий до кримінальної відповідальності за ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України, засуджений вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2015 року. Відповідач до теперішнього часу добровільно не прийняв ніяких заходів, щодо відшкодування матеріальної шкоди. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити на підставах, зазначених у позові. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про день та час слухання справи, причини неявки суду не відомі. Відомостей про неможливість з'явитися в судове засідання відповідач суду не надав. Суд на підставі ст. 225 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступне. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є негайні підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судом по справі встановлено, що 11 квітня 2015 року з приміщення Відокремленого структурного підрозділу "Павлоградський міськрайонний відділ лабораторних досліджень" Державної установи "Дніпропетровський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України", розташованого за адресою: м. Павлоград, вул. Дніпровська, 129А, було викрадене майно, яке знаходиться на балансі та належить відокремленому структурному підрозділу "Павлоградський міськрайонний відділ лабораторних досліджень Державної установи "Дніпропетровський ОЛЦ ДСЕСУ", а саме: апарат марки "Алконт 01 СУ" загальною вартістю 3 200,00 грн.; термоконтейнер 300х300х160 з пластику, полікартбонат, загальною вартістю 780,00 грн.; блок безперебійного живлення марки "Merlion 7.0 Ah" загальною вартістю 373,00 грн.; перфоратор марки "Зеніт ЗП-950" загальною вартістю 490,00 грн.; 2 комплекти протичумних загальною вартістю 140,00 грн., 2 халати протичумних загальною вартістю 16,00 грн. Під час досудового розслідування було встановлено, що крадіжку вищевказаного майна скоїв [PERSON]. Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2015 року [PERSON] було засуджено за ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв'язку з неправомірними діями відповідача Відокремленому структурному підрозділу "Павлоградський міськрайонний ВЛД ДУ "Дніпропетровський ОЛЦ ДСЕСУ" спричинено матеріальний збиток на загальну суму 4 999,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки вони обґрунтовані та доведені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved