Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

11.03.2020 року КП «Жилкомсервіс» звернулось ду суду із позовом, в якому позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за послуги з утримання багатоквартирного будинку і споруд та прибудинкової території за період з 01.11.2011 по 31.05.2015 у сумі 1663,17 грн., та за період з 01.04.2018 по 31.01.2020 у сумі 4124,96 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідач [PERSON] (о/р [NUMBER] ), є власником квартири [ADDRESS] КП «Жилкомсервіс» є підприємством по наданню послуг по утримання будинків та прибудинкової території, розташованих за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з наведеним між позивачем та відповідачем існують відносини, що породжують цивільні права та обов`язки, оскільки позивач надає послуги по утриманню спільного майна багатоквартирного будинку [ADDRESS] , зокрема прибирання прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо будинкових систем, утримання ліфтів, а [PERSON] ними користується проте, не виконує обов`язку щодо повної та своєчасної оплати отриманих послуг , в результаті чого утворилася заборгованість, яка станом на 31 січня 2020 року складає 5788,13 грн. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 23.03.2020 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі без виклику сторін. Вказана ухвала направлена до відома відповідачу за його зареєстрованим місцем проживанням, однак за її отриманням [PERSON] не з`явилась, жодних заперечень щодо спрощеного розгляду справи від неї не надходило. Згідно ч.2 ст.43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. В судове засідання представник позивача не з`явився , хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Суд, вивчивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] проживає та зареєстрована в квартирі [ADDRESS] (яка належить їй на праві власності), є споживачем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надаються КП "Жилкомсервіс", особовий рахунок № [NUMBER] . Станом на 31 січня 2020 року сума заборгованості [PERSON] за отримані нею послуги становить згідно довідки-розрахунку - 5788,13 грн., з яких: за період з 01.11.2011 по 31.05.2015 у сумі 1633,17 грн.; за період з 01.04.2018 по 31.01.2020 р. у сумі 4124,96 грн. Як на підставу позовних вимог КП "Жилкомсервіс" посилається на те, що відповідач [PERSON] не виконує свої обов`язки щодо сплати вартості послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що є підставою для стягнення з неї суми заборгованості. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України "Про житлово-комунальні послуги". Відповідно до ст.5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:1) комунальні послуги (послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами); 2) послуга з управління багатоквартирним будинком (утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо). Пункт 2 частина 3 ст. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги визначає», що органи місцевого самоврядування встановлюють ціні/тарифи на комунальні послуги відповідно до закону. Пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено право споживача одержувати вчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами укладених договорів. При цьому такому праву прямо відповідає визначений частини 1 статті 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Наведене свідчить, що відповідач зобов`язаний був своєчасно і в повному обсязі оплачувати витрати на утримання будинку, споруд і прибудинкової території. Матеріали справи свідчать про те, що позивачем виконувалися обов`язки з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, якими користувався відповідач, однак [PERSON] не здійснювала оплату їх вартості своєчасно та в повному обсязі. 1 січня 2007 року набрав чинності публічний Договір про надання житлово-комунальних послуг між КП "Жилкомсервіс" та споживачами( власниками житлових і нежитлових приміщень, які знаходяться на балансі Територіальної громади м.Харкова в особі Харківської міської ради). Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Статтею 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг) . У разі необґрунтованої відмови підприємця від укладення публічного договору він має відшкодувати збитки, завдані споживачеві такою відмовою. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними. Згідно ч.3 ст.14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний договір про надання комунальних послуг укладається між співвласником багатоквартирного будинку та виконавцем відповідної комунальної послуги. Частиною 5 ст. 13 цього ж Закону передбачено, що відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Отже, законодавством передбачений двосторонній обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови від оплати таких послуг споживачем, посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. За приписами ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. КП «Жилкомсервіс» надавало послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, а відповідач їх отримував, не надавши суду належних доказів на підтвердження своїх доводів щодо невиконання КП «Жилкомсервіс» своїх обов`язків, передбачених договором. Таким чином, між сторонами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг, які регулюються Цивільним Кодексом України та спеціальним законодавством-Законом України «Про житлово-комунальні послуги», позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав, а відповідачі плату за надані послуги у встановленому порядку не вносить тривалий строк. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З огляду на встановлені обставини суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги КП «Жилкомсервіс» з відповідача заборгованість за надані послуги в сумі 5788,13 грн. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, а тому з [PERSON] на користь КП «Жилкомсервіс» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2102,00 грн., який підлягав сплаті при зверненні із дійсним позовом. На підставі викладеного,

Outcome: approved