Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому зазначив, що відповідно до умов кредитного договору укладеного 02.09.2012 року між сторонами, ПАТ КБ "ПриватБанк" надав [PERSON] кредит в розмірі 3900 гривеньу вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на рік. Позивач взяті на себе зобов'язання виконав у повному обсязі, однак відповідач не бажає виконувати зобов'язання по сплаті кредиту та відсотків і станом на 30.06.2014 року має заборгованість перед банком в сумі 7917,86 гривень, яку добровільно сплатити не бажає, що спонукало ПАТ КБ "ПриватБанк" звернутися до суду з відповідним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про слухання справи в його відсутність, позов підтримує повністю, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився. Судова повістка, направлена за адресою місця проживання [PERSON], зареєстрованого у встановленому законом порядку, повернулася до суду з відміткою " адресат за зазначеною адресою не проживає ". Відповідно до вимог ч.3 ст.76 ЦПК України судову повістку направлено виконавчому органу місцевого самоврядування. За таких обставин відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається, що відповідач належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Суд вважає, що в справі мається достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, тому можливо розглянути справу по суті у відсутності сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши зібрані по справі докази, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до умов кредитного договору № б/н укладеного 02.09.2012 року, банк надав [PERSON] кредит в сумі 3900,00 гривень зі сплатою відсотків за користуваннчя кредитом в розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам " Розстрочка" складає між ним і Банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві.Однак відповідач не виконує взятих на себе зобов'язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків та станом на 30.06.2014 року має заборгованість перед позивачем в сумі 7917,86 гривень яка складається з наступного : 3758, 73 грн.-заборгованість за кредитом; 2205, 90 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом; 1100,00 грн.-заборгованість з пеніта комісії за користування кредитом ; 500 грн- штраф ( фіксована частина) ; 353,23 грн.-штраф ( процентна складова). Відповідач зобов'язання за вказанним договором належним чином не виконав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У ч. 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Таким чином, позивач має право на стягнення з відповідача суми заборгованості по кредиту в сумі 7917,86 грн., наданого згідно договору № б/н укладеного 02.09.2012 року у зв'язку із невиконанням ним умов кредитного договору. В силу ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач довів суду, що відповідач передбачені кредитним договором зобов'язання, щодо своєчасності погашення кредиту та сплати нарахованих відсотків, не виконує, сума заборгованості складає 7917,86 грн., яка підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved