Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

4 червня 2015 року позивач подав до суду зазначений позов (а.с.2-3), який згодом уточнив (а.с.8-10) та просить постановити рішення, яким визнати незаконною постанову приватного нотаріуса Болградського нотаріального округу [PERSON] Про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25 травня 2015 року №399/02/31; визнати право СП АГРО НИВА ТОВ на нотаріальне посвідчення договору суборенди; зобовязати нотаріуса Болградського нотаріального округу [PERSON] провести посвідчення договору суборенди землі, укладеного між СП [PERSON] та ТОВ БТК АГРО. Розпорядженням голови Болградської районної державної адміністрації від 04.05.2011 року №279/A-211 позивачу було надано згоду на укладення договору суборенди. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 1 червня 2011 року між СП АГРО НИВА ТОВ та ТОВ БТК АГРО було укладено договір суборенди земельної ділянки, який не був зареєстрований. В березні 2015 року СП Агро Нива звернулось до приватного нотаріуса щодо нотаріального посвідчення зазначеного договору суборенди. Однак, нотаріус не взяв до уваги Розпорядження голови Болградської районної державної адміністрації від 04.05.2011 року №279/A-211 та запросив надати для нотаріального посвідчення згоду Держземагенства. 21.04.2015 року Держземагенством було складено відповідь про відмову в узгодженні укладення договору суборенди з підстав невідповідності орендної плати за основним договором вимогам чинного законодавства. На думку позивача, оскільки його запит Держземагенство отримало 20 березня 2015 року, а відповідь складено 21 квітня 2015 року, надіслано на адресу СП АГРО НИВА ТОВ 30 квітня 2015 року, відповідно, було порушено місячний термін для надання відповіді щодо згоди чи відмови щодо укладення договору суборенди. Відтак, відповідно до ст.8 Закону України Про оренду землі орендована земельна ділянка може бути передана в суборенду. Окрім того, позивач наголошує на тому, що оскільки договір укладався 1 червня 2011 року між СП АГРО НИВА та ТОВ БТК АГРО було укладено договір суборенди земельної ділянки і на той час була в наявності згода орендодавця Болградської районної державної адміністрації, тому вимоги приватного нотаріуса про отримання згоди Держземагенства на укладання договору є безпідставними. В судовому засіданні, представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов з підстав, зазначених у позові. Також, представник позивача послався на правову позицію Верховного Суду України у справі №6-162ц13, яка, на його думку підтверджує відсутність необхідності при укладанні договору суборенди отримувати згоду Держземагенства за наявності згоди Болградської районної державної адміністрації України, яка була надана на час укладання договору. Відповідач до суду не прибула, повідомлялась згідно вимог чинного законодавства (а.с.27, 42, 54, ). Надала до суду заперечення у яких зазначила клопотання про розгляд справи у її відсутності (а.с.46-47). У своїх запереченнях відповідач зазначив, що нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №196/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року №282/20595. У звязку з чим, при прийнятті оскаржуваної постанови, відповідач керувався вимогами ст..8 Закону України «Про оренду землі» відповідно до якої зазначено, що орендована земельна ділянка, або її частина може передаватись орендарем в суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодо орендодавця. Оскільки у договорі оренди було відсутнє право позивача на передачу землі в суборенду, а також з огляду на те, що орендодавець згоди на укладення договору суборенди не надав в посвідченні договору суборенди було відмовлено. Третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору Болградська районна державна адміністрація, залучена відповідно до ухвали Болградського районного суду Одеської області від 02.07 2015 року (а.с.53) до суду не прибула, повідомлялась згідно вимог чинного законодавства, своїм правом на подання заперечень чи пояснень з приводу позовної заяви не скористалась (а.с. 54, 55, 56). Третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору Головне управління Держгеокадастру в Одеській області (правонаступник Держземагенства в Одеській області), залучена відповідно до ухвали Болградського районного суду Одеської області від 02.07 2015 року (а.с.53) до суду не прибула, повідомлялась згідно вимог чинного законодавства (а.с. 54, 55, 56), направили до суду пояснення (а.с.65-70). Третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю БТК АГРО до суду не прибула, повідомлялась згідно вимог чинного законодавства (а.с. 54, 55, 56), надала до суду звернення про підтримку позовних вимог з проханням розглянути справу в її відсутності (а.с. 71). Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до договору оренди земельної ділянки між Болградською міською радою Одеської Області та СП АГРО НИВА ТОВ від 25.12.2001 року, було передано в оренду земельну ділянку площею 199 га строком на 25 років з дати виносу земельної ділянки в натурі. Умовами зазначеного договору передбачено, що він набуває чинності після його підписання сторонами, нотаріального посвідчення та державної реєстрації в Болградській міській раді. Також було передбачено, що орендар зобовязаний приступити до використання орендованої земельної ділянки після державної реєстрації договору оренди (а.с.21-25). 25 грудня 2015 року цей договір було посвідчено нотаріально державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори, при цьому було зазначено, що договір підлягає реєстрації у Болградському міському відділі земельних ресурсів (а.с.23). Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, зазначений договір було зареєстровано 06.02.2015 року (а.с.24). Слід зазначити, що зазначений договір оренди від 25.12.2001 року не містить право СП АГРО НИВА ТОВ на укладення договору суборенди. Позивачем зазначено, що 1 червня 2011 року між СП АГРО НИВА ТОВ та ТОВ «БТК АГРО» було підписано договір суборенди землі, відповідно до якого ТОВ «БТК АГРО» передається земельна ділянка загальною площею 199 га строком на 15 років. Пунктом 40 вказаного Договору визначено, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (а.с.14-15). Документів, що підтверджують державну реєстрацію договору суборенди від 01.06.2011 року позивачем до суду не надано. В позовній заяві та в судовому засіданні позивачем було підтверджено відсутність державної реєстрації зазначеного договору суборенди від 01.06.2011 року (а.с.8). Відповідно до розпорядження голови Болградської районної державної адміністрації Одеської області №279/А-2011 від 04.05.2011 року, СП АГРО НИВА ТОВ надано згоду на передачу в суборенду ТОВ БТК АГРО» земельних ділянок, які знаходяться н території Оксамитненської сільської ради за межами населеного пункту і передані в оренду СП АГРО НИВА ТОВ, відповідно до договорів оренди землі від 25.12.2001 року, зареєстрованого в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі 27.12.2001 року за №7 (площа 199га) та від 15.02.2005 року, зареєстрованого в державному реєстрі земель 16.03.2005 року за № 040551800008 (площа 65,47 га) (а.с.39). Пункт 6 вказаного розпорядження розпоряджує ТОВ «БТК АГРО» здійснити державну реєстрацію договорів суборенди землі в порядку, передбаченому діючим законодавством (а.с.39). Відповідно до листа Болградської районної державної адміністрації Одеської області від 22.05.2015 року, який було додано позивачем до позовної заяви, розпорядження голови Болградської районної державної адміністрації від 04.05.2011 року №297/А-2011 є чинним, зміни до нього не вносились (а.с.38). СП АГРО НИВА ТОВ звернулось з листом від 12.03.2015 року вих..№12/03/1 (а.с.19), яке було вручено за довіреністю 20.03.2015 року (а.с.20) та яке було зареєстровано в Головному управлінні Держземагенства за №19-5520/0/1-15 від 23.03.2015 року (а.с.68) про надання згоди СП АГРО НИВА ТОВ на передачу в суборенду земельної ділянки загальною площею 199 га, яка розташована на території Болградської міської ради Болградського району Одеської області, ТОВ «БТК АГРО». За результатами розгляду листа Головним управлінням було надано відповідь від 21.04.2015 року №19-15-0.9-7545/2-15 (а.с. 68-69) про те, що питання про надання згоди на передачу в суборенду земельної ділянки загальною площею 199 га, яка розташована на території Болградської міської ради Болградського району Одеської області, буде вирішено після приведення договору оренди земельної ділянки від 25.12.2001 року у відповідність до вимог законодавства. В подальшому, 25 березня 2015 року приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області, СП АГРО НИВА ТОВ було відмовлено в посвідченні договору суборенди земельної ділянки, розміром 199 га, яка розташована на території Болградської міської ради Одеської області з підстави відсутності згоди Головного управління Держземагенства в Одеській області на укладення договору суборенди. В подальшому, 07.06.2015 року СП АГРО НИВА ТОВ повторно звернулось з листом до Головного управління про надання згоди СП АГРО НИВА ТОВ на передачу в суборенду зазначеної земельної ділянки (а.с.69). Листом від 09.06.2015 року №ДС-19-15-7777.6-1658/22-15 Головне управління надало аналогічну відповідь про те, що питання про надання згоди може бути розглянуто після приведення договору оренди земельної ділянки у відповідність до вимог чинного законодавства (а.с.70). Предметом зазначеної судової справи є перевірка законності дії нотаріусу, який відмовив у вчиненні нотаріальної дії. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріальними діями є посвідчення права, а також фактів, що мають юридичне значення, та інші дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Предметом доказування під час судового розгляду у справах про оскарження нотаріальних дій або про відмову в їх вчиненні згідно з ч. 1 ст. 179 ЦПК є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обовязок нотаріуса та відповідної посадової особи вчиняти нотаріальні дії передбачений ч. 3 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», де встановлено заборону безпідставної відмови в її вчиненні. Як випливає з п. 9 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», підстави для відмови у вчиненні нотаріальної дії можуть встановлюватися тільки цим Законом. Водночас, перелік підстав для відмови нотаріусом у вчиненні нотаріальних дій, зазначений у ст. 49 Закону України «Про нотаріат», не є вичерпним. За наявності умов, передбачених ст. 49 Закону України «Про нотаріат», на нотаріуса покладається завдання, по-перше, відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо вона суперечить вимогам чинного законодавства; по-друге, обґрунтувати своє рішення на підставі норм чинного законодавства. Правовідносини , які виникають у звязку із вчиненням нотаріальних дій або відмовою в їх вчиненні, регулюються Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, Законами України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», "Про іпотеку", "Про виконавче провадження" та іншими законодавчими та нормативно-правовими актами. Відповідно до ст.8 Закону України Про оренду землі орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця. Якщо протягом одного місяця орендодавець не надішле письмового повідомлення щодо своєї згоди чи заперечення, орендована земельна ділянка або її частина може бути передана в суборенду. Умови договору суборенди земельної ділянки повинні обмежуватися умовами договору оренди земельної ділянки і не суперечити йому. Строк суборенди не може перевищувати строку, визначеного договором оренди землі. У разі припинення договору оренди чинність договору суборенди земельної ділянки припиняється. Договір суборенди земельної ділянки підлягає державній реєстрації. За згодою сторін договір суборенди земельної ділянки посвідчується нотаріально. Передача в суборенду земельних ділянок, на яких розташовані цілісні майнові комплекси підприємств, установ і організацій державної або комунальної власності, а також заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим, та їх структурних підрозділів, забороняється. Орендарі земельних ділянок сільськогосподарського призначення на період дії договору оренди можуть обмінюватися належними їм правами користування земельними ділянками шляхом укладання між ними договорів суборенди відповідних ділянок, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця. Слід також зазначити, що відповідно до ст.360-7 Цивільного процесуального кодексу України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі №6-162ц13 : за змістом статей 18, 20 Закону України Про оренду землі договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі скріплюють його своїми підписами, що і є моментом укладення договору. Разом із тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких спрямоване волевиявлення сторін договору оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. В момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору. Відповідно договір суборенди земельної ділянки можна вважати укладеним 01.06.2011 року. Проте, цивільні права та обов'язки, на досягнення яких спрямоване волевиявлення сторін зазначеного договору суборенди, набуваються після відповідної державної реєстрації, яку на момент розгляду зазначеної цивільної справи не було здійснено. Статтею 170 Цивільного кодексу України встановлено, що держава набуває і здійснює і здійснює цивільні права та обовязки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Від імені та в інтересах держави України право власності здійснюють відповідно органи державної влади (ч.2 ст. 326 цього ж Кодексу). До 2013 року земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності надавалися в оренду за рішенням районних державних адміністрацій (ст. 123 ЗКУ в редакції до 2013 року). З 2013 року повноваження щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності перейшли до Держземагентства України. Враховуючи вищезазначене, з 1 січня 2013 року від імені та в інтересах держави України право власності земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності здійснює центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів та його територіальні органи, а отже, районні державні адміністрації з 2013 року не наділені такими повноваженнями. З прийняттям закону, яким повноваження щодо розпорядження державними сільськогосподарськими землями перейшли від райдержадміністрацій до Держземагентства та його територіальних органів, з 2013 року саме Держземагентство та його територіальні органи мають право приймати рішення та підписувати угоди про розірвання договорів оренди державних земельних ділянок сільгосппризначення, які були укладені до 2013 року. Слід зауважити, що прийняття рішень про внесення змін до чинного договору оренди земельної ділянки щодо продовження його дії, зміни розміру орендної плати, припинення дії такого договору шляхом дострокового його розірвання тощо є не що інше, як розпорядження земельною ділянкою. Відповідно, після набрання чинності Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель держанвої та комунальної власності від 06.09.2012 року №5245-VI повноваження з передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в межах Одеської області з 01.01.2013 року покладені на Голове управління Держземагенство в Одеській області (наразі Головне управління Держземкадастру в Одеській області). Слід зазначити, що в графі Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.02.2015 року №33290110 орендодавцем зазначеної земельної ділянки також вказано Головне управління Держземагенства в Одеській області (а.с. 24). Відповідно до ст.7 Закону України Про нотаріат нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Згідно з ст..49 Закону «Про нотаріат» та відповідно до глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністра юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії, або є підозра в тому, що ця особа діє під впливом насильства; з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у її статуті чи положенні, або виходить за межі її діяльності; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням; в інших випадках, передбачених Законом. Нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 зазначеного Закону Підстави відмови у вчиненні нотаріальної дії зазначені в статті 49 ЗУ «Про нотаріат» згідно вимог якої нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: - вчинення такої дії суперечить законодавству України; - не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; - дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; - є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; - з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; - правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; - особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; - особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням; - в інших випадках, передбачених Законом України "Про нотаріат". Відповідно до ст. 49 Закону України "Про нотаріат" перелік підстав до відмови нотаріуса або посадової особи у вчиненні нотаріальної дії є вичерпним і встановлюється Законом України "Про нотаріат". Відповідно, оскільки відносно договору суборенди земельної ділянки від 01.06.2011 року не було згідно з вимогами ч.5 ст. 8 Закону України Про оренду земельної ділянки піддано державній реєстрації, а відповідно, сторони зазначеного договору суборенди земельної ділянки не набули цивільних прав та обов'язків, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін зазначеного договору суборенди, а також, враховуючи, що відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України Про оренду землі орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця, за відсутності зазначеної згоди на момент передачі земельної ділянки, беручи до уваги відсутність згоди належного органу постанова про відмову у вчинення нотаріальної дії винесена у відповідності до вимог Закону та є обґрунтованою, що зумовлює відмову у задоволенні позовних вимог відносно визнання вказаної постанови незаконною та зобовязання нотаріуса посвідчити вказаний договір. Щодо позовної вимоги відносно визнання права СП «АГРО НИВА» ТОВ на нотаріальне посвідчення договору суборенди, слід зазначити, що відповідно до ч.6 ст.. 8 Закону України «Про оренду землі» за згодою сторін договір суборенди земельної ділянки посвідчується нотаріально. Відповідно, позивач має зазначене право за Законом, що унеможливлює повторного визнання права на право в суді. У звязку з чим, зазначена позовна вимога також не підлягає задоволенню. Згідно з абзацом 4 пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Outcome: dismissed