Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

Як вказує представник [PERSON] , Оболонським р/с м. Києва було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] (Боржник) заборгованості за: надані послуги з централізованого опалення в розмірі 21 923 грн. 61 коп., постачання гарячої води в розмірі 9771 грн. 48 коп. 3% річних та інфляційна складова боргу в розмірі 4 429 грн. 27 коп. та судові витрати в розмірі 800 грн. Також, ухвалою Оболонського р/с м. Києва від 14.05.2019 р. відбулася заміна стягувача - ПАТ «Київенерго» (код ЄДРПОУ 00131305) було замінено на КП «Київтеплоенерго». Вказує, що про заміну стягувача боржник також не був повідомлений та не отримував дану ухвалу. Про існування даного судового наказу боржник [PERSON] дізнався після того як отримав постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження № 60958435 від 16.01.2020 р. Зі слів представника, 31.01.2020 р. представник боржника ознайомився з матеріалами справи та вважає, що судовий наказ підлягає скасуванню з підстав, що вищевказана заборгованість є необґрунтованою та безпідставною, і стягувачем не було надано належних та допустимих доказів існування такої заборгованості. Також вказує, що [PERSON] не є споживачем послуг, оскільки не мешкав та не мешкає за адресою: [ADDRESS] та не е власником даної квартири; Тому просить суд скасувати судовий наказ по справі № 756/16322/17 від 11.01.2018 р. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» суми заборгованості та судові витрати. Згідно до ч. 1-2 ст. 167 ЦПК України, суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом 5 днів з дня її надходження, а якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, - протягом п`яти днів з дня отримання судом у порядку, передбаченому частинами п`ятою, шостою ст. 165 цього Кодексу, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом 15 днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Суд, дослідивши матеріали заяви та справи, врахувавши вказані заявником причини пропуску із зверненням до суду з заявою про скасування судового наказу, вважає за необхідне визнати їх поважними та поновити заявнику його пропущений строк із зверненням до суду з такою заявою. Стаття 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. Водночас відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. П. 1 ст. 6 § 1 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Також ст. 6 Конвенції встановлює процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі при розгляді цивільного позову в національному суді, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону. У відповідності до усталеної практики Суду право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою. Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми та їх застосування не повинні перешкоджати учасникам провадження використовувати доступні засоби захисту (рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006 № 23436/03). У п. 41 Рішення від 03.04.2008 р. "Пономарьов проти України" Суд вказав, що "правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип «res judicata», особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків". Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 вказаної Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (Рішення у справі "Рябих проти Росії"). Крім того, за умовами ч. 3 ст. 171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому ст. 444 цього Кодексу. Таким чином, виходячи з того, що наказне провадження є безспірним, суддя, дослідивши матеріали справи наказного провадження та вивчивши заяву про скасування судового наказу та додані до неї матеріали вважає, що заява представника [PERSON] - [PERSON] є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Тому враховуючи викладене та

Outcome: approved