Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

І. Виклад позиції сторін. Позивач звернувся до суду з позовом до Ганичівського сільського голови [PERSON] та Ганичівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії. Позовні вимоги мотивує тим, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] , отриманого за договором дарування від 25.04.2003 року. Після демонтажу старого будинку він збудував новий будинок, загальною площею 291,6 кв.м. та отримав 14.12.2015 року Свідоцтво про право власності на нього. Будинок знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 2124481201:05:002:0094, яка йому належить. Оскільки фактична конфігурація земельної ділянки не відповідає тій, що зазначена в Державному акті серії ЯК № 31937903 на право власності на земельну ділянку, він 03.04.2018 року звернувся до Ганичівської сільської ради із заявою про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у зв`язку зі зміною конфігурації без зміни площі земельної ділянки. До заяви додав усі необхідні технічні документи щодо земельної ділянки. Сільський голова проставив на заяві резолюцію "на сесію ради". Однак, всупереч вимогам ч.2 ст. 118 ЗК України щодо прийняття рішення щодо земельної ділянки у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки, протягом двох сесій Ганичівської сільської ради, що відбулися за період з 03.04.2018 року по час пред`явлення позову, Ганичівський сільський голова [PERSON] не вніс питання про заяву позивача на розгляд сесії, хоча земельні питання на сесіях розглядалися. Зокрема, 22.08.2018 року на сесії були присутні представники позивача, прохання яких розглянути заяву залишилося без реагування. Позивач досі не отримав від сільського голови ніякої відповіді про причини, з яких питання не було внесене на сесію сільської ради. Така бездіяльність сільського голови суперечить вимогам ст. 19 Конституції України, ст.ст. 12, 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та порушує законні права позивача. Просить визнати неправомірними дії Ганичівського сільського голови [PERSON] щодо невнесення ним на розгляд 13-ї сесії 7-го скликання Ганичівської сільської ради заяви позивача від 03.04.2018 року про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у зв`язку зі зміною конфігурації без зміни площі земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] та зобов`язати Ганичівського сільського голову Фіцая А .В. внести на розгляд найближчого засідання сесії 7-го скликання Ганичівської сільської ради заяву позивача від 03.04.2018 року про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у зв`язку зі зміною конфігурації без зміни площі земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , а Ганичівську сільську раду розглянути дану заяву по суті та прийняти відповідне рішення. Відповідачі правом на подання відзиву не скористалися. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача [PERSON]. в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був належно повідомлений. Представник Ганичівської сільської ради Тячівського району в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був належно повідомлений. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 01 жовтня 2018 року справу за позовом [PERSON] до Ганичівського сільського голови [PERSON] та Ганичівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії прийнято до розгляду та відкрито провадження у ній. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 22 травня 2019 року закрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Ганичівського сільського голови [PERSON] та Ганичівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії. Постановою Закарпатського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року скасовано ухвалу Тячівського районного суду Закарпатської області від 22 травня 2019 року, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 15 жовтня 2019 року призначено судове засідання для розгляду даної справи по суті. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Згідно договору дарування від 25 квітня 2003 року та свідоцтва про право власності від 14 грудня 2015 року [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] (а.с.7, 9). Із державного акту серії ЯК № 31937903 та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, [PERSON] є власником земельної ділянки, кадастровий номер 2124481201:05:002:0094, що розташована в [ADDRESS] (а.с.10/11). Згідно заяви від 03 квітня 2018 року, [PERSON] звернувся до сесії Ганичівської сільської ради з проханням надати йому дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на зміну конфігурації без зміни площі, 0,2255 га в [ADDRESS] (а.с.12). V. Оцінка Суду. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 81 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, ніж встановлений договором або законом. Порядок безкоштовної передачі земельних ділянок у власність громадянам регулюється нормами Земельного кодексу України та Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні". Відповідно до частини першої статті 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування вирішують, крім передбачених в Основному Законі України, й інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції. За правовою позицією Конституційного Суду України предметами відання місцевого самоврядування є не будь-які питання суспільного життя, а питання саме місцевого значення. Перелік таких питань визначено у Конституції України та Законі України "Про місцеве самоврядування в Україні" (абзац другий пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 26 березня 2002 року № 6-рп/2002). Зокрема, згідно з цим законом до питань місцевого значення належить регулювання сільськими, селищними, міськими радами земельних відносин відповідно до закону (пункт 34 частини першої статті 26). Системний аналіз положень Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (частини першої статті 10, статей 16, 17, 18, 25, 26 та інших) свідчить, що органи місцевого самоврядування при вирішенні питань місцевого значення, віднесених Конституцією України та законами України до їхньої компетенції, є суб`єктами владних повноважень, які виконують владні управлінські функції, зокрема нормотворчу, координаційну, дозвільну, реєстраційну, розпорядчу. Як суб`єкти владних повноважень органи місцевого самоврядування вирішують в межах закону питання в галузі земельних відносин. Так, згідно із ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідно до ч.7 ст. 118 Земельного Кодексу відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Згідно п.8 ч.3 ст.42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільський, селищний, міський голова скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради. За змістом п. 34 ст. 26, п. 2 ст. 77 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" питання надання у власність земельної ділянки вирішується на пленарному засіданні ради - сесії, а спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку. П.п. 10, 11 ст.118 ЗК України визначено, що відмову органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду, а також, що у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку. З огляду на те, що відповідачами в установленому законом порядку не було винесено та розглянуто на черговій сесії заяву (клопотання) позивача про надання дозволу на збір документів для проекту відведення йому земельної ділянки у приватну власність, а також не прийнято відповідного вмотивованого рішення стосовно вказаної заяви (клопотання), суд вважає, що відповідачі допустили неправомірну бездіяльність щодо недотримання передбаченого законодавством порядку розгляду звернень зазначеного характеру. А тому, суд вважає, що позовні вимоги слід задовільнити та визнати неправомірними дії Ганичівського сільського голови [PERSON] щодо невнесення ним на розгляд 13-ї сесії 7-го скликання Ганичівської сільської ради заяви позивача від 03.04.2018 року про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у зв`язку зі зміною конфігурації без зміни площі земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] та зобов`язати Ганичівського сільського голову [PERSON] внести на розгляд найближчого засідання сесії 7-го скликання Ганичівської сільської ради заяву позивача від 03.04.2018 року про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у зв`язку зі зміною конфігурації без зміни площі земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , а Ганичівську сільську раду розглянути дану заяву по суті та прийняти відповідне рішення. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів в користь позивача понесені ним витрати з сплати судового збору в сумі 704 грн.80 коп., з кожного. На підставі наведеного,

Outcome: approved