Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-31 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовною заявою в якій просить збільшити розмір аліментів стягуваних з відповідача на її користь на підставі рішення Тячівського районного суду від 25.04.2008 р. на утримання доньки [PERSON], [INFO] Посилається на те, що дитина знаходиться на її утриманні. Відповідач зовсім не цікавить дитиною та не цікавиться її вихованням. Розмір аліментів, які він сплачує на утримання дитини не достатній для забезпечення доньки, витрати на яку з кожним роком збільшуються. Відповідач виїжджає на сезонні роботи, де отримує непогані доходи, розмір яких приховує. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частко. Пояснив, що не заперечує щодо утримання своєї доньки, але не в змозі сплачувати кожного місяця 1500 гривень. Він має на утриманні двох малолітніх дітей від другого шлюбу та не має постійного місця роботи. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Тячівського районного суду від 25.04.2008 р. з відповідача було стягнуто на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 300 грв. З довідки Грушівської сільської ради № 2516 від 08.11.2018 р. та акту обстеження матеріально-побутових умов вбачається, що позивачка проживає у будинку матері, ніде не працює та виховує двоє малолітніх дітей. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За правилами ст. 192 СК України розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального стану та в інших випадках, передбачених сімейним кодексом. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" звернуто увагу суддів на те, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин 5 - 7 ст. 181 СК. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено у Законі "Про виконавче провадження", а також у статтях 194 - 197, 274 СК. Суд вважає, що з часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів та рішення про збільшення розміру аліментів сталася значна зміна цін на основні життєво-необхідні товари та продукти, що є загальновідомою обставиною і не потребує доказування, змінився прожитковий мінімум на дитину, а також розмір середньої заробітної плати, тому є підстави для часткового задоволення позову. Згідно статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" з 1 січня 2019 року установлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років - 20274 гривень. Середня заробітна плата по Україні на квітень 2008 р. становила 1735 грв., а по Закарпатській області 1359 грв., на грудень 2018 р. по Україні 10573 грв., а по Закарпатській області 9946 гривень. Визначаючи розмір аліментів суд враховує матеріальний стан позивачки, яка виховує неповнолітню доньку, має ще одну неповнолітню дитину від другого шлюбу, а також ту обставину, що відповідач має двоє неповнолітніх дітей від другого шлюбу, і приходить до висновку, що [PERSON], як молодий, працездатний чоловік, у змозі працювати та заробляти таку суму, щоб сплачувати на утримання своєї доньки [PERSON] 1200 грв. на місяць. Доказів того, що відповідач має можливість сплачувати 1500 гривень на місяць позивачка суду не надала. У відповідності ст. 141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача. За таких обставин,

Outcome: partial