Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач звернувся в суд із позовом до [PERSON] , [PERSON] про зменшення розміру обов"язкової частки у спадщині. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла його баба [PERSON] . За свого життя вона склала заповіт, який був 13 березня 2013 року нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Березнівського районного нотаріального округу Трембіцьким В.Я. і зареєстрований у реєстрі за № 251, згідно якого все своє майно заповіла позивачу [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, право на обов`язкову частку у спадщині мав її син [PERSON] . При житті, в установленому законом порядку останній був визнаний інвалідом 3 (третьої) групи. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 23 березня 2016 року. Після смерті [PERSON] , відповідачі по справі [PERSON] (син), [PERSON] (дружина) отримали право на обов`язкову частку у спадщині, після смерті спадкодавця [PERSON] . Відповідачі по справі документально підтвердили своє право на спадщину, в розмірі успадкованої [PERSON] обов"язкової частки у спадщині, після смерті його матері [PERSON] . Позивач вважає, що обов`язкова частка [PERSON] повинна бути зменшена у зв`язку з тим, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] погано відносились до померлої [PERSON] , тривалий час з нею не проживали, не надавали допомогу на її утримання та не несли витрати на її поховання. Відповідач [PERSON] доводила померлу до сліз погрозами, що її виселить з рідної хати, не приймала будь якої участі у її житті, не цікавилася станом її здоров`я, постійно скандалила з нею, погрожувала. [PERSON] через похилий вік та хворобу перебувала у тяжкому становищі та потребувала сторонньої допомоги, яку їй надавав саме позивач. Відповідач [PERSON] при цьому будь-якої участі у житті своєї свекрухи не приймала, станом її здоров`я не цікавилася. Між ними не існувало доброзичливих відносин, які мають бути між родичами, не спілкувались, ставились ворожнечи одна до одної. Просить суд зменшити належну [PERSON] , померлого [INFO] , на 90 (дев`яносто) відсотків обов`язкову частку у спадщині, яка відкрилася після смерті [PERSON] . Заперечуючи проти вимог позивача, відповідачі вказували про те, що вказані в позовній заяви обставини не відповідають дійсності та є наклепом, з метою отримати позивачем у власність спадкове майно. В задоволенні позову просили відмовити, мотивуючи відсутністю передбачених законом для цього підстав. Пояснили, що фактично має місце наявний спір між ними та позивачем за спадщину. Покійна [PERSON] дуже любила свого сина [PERSON] та внука [PERSON] , ніяких аморальних чи протиправних дій по відношенню до померлої [PERSON] вони не вчиняли, допомагали по можливості, жили спільно з нею в одному будинку. Вважають, що позивачем не надані докази існування таких обставин, які б свідчили про необхідність зменшення їх обов`язкової частки у спадщині. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, де просив відмовити у задоволенні позовних вимог та подав письмову заяву про застосування строків позовної давності до вказаних правовідносин. Позивач та представник позивача, адвокат Щур О.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, вважають їх законними і обґрунтованими та доведеними, просили суд їх задоволити в повному обсязі, з обставин викладених в позовній заяві та матеріалах справи. Додатково пояснили, що саме погані стосунки, які склалися між [PERSON] та її сином [PERSON] стали підставою для того, щоб [PERSON] склала заповіт на [PERSON] , який здійснював за нею догляд. Відповідачі не приймали участі у похованні бабусі. Відповідач [PERSON] заперечувала проти задоволення позову в повному обсязі. Вважає, що позов є необґрунтованим, безпідставним та не може бути задоволений. В судовому засіданні вказувала, що [PERSON] бажає залишити її без місця проживання, вона всіляко допомагала покійній [PERSON] при житті, утримувала її, за час проживання в її будинку зробила значні невід`ємні покращення. Відповідач вказала, що у свекрухи були хвороби, вона недобачала, зазначила, що скільки проживала з [PERSON] то доглядала [PERSON] , сусідка купувала ліки, померла свекруха від інсульту. Позбавлення її житла може спричинити для неї тяжкі наслідки. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні, яке відбулося 05 січня 2021 року позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив суд їх задоволити, обставини викладені у відзиві до позовної заяви просив суд не брати до уваги письмову заяву про застосування строків позовної давності просив залишити без розгляду. Позивач [PERSON] є його троюріднім братом, відповідач [PERSON] мачухою, померла [PERSON] була його бабусею. Пояснив, що у 2002 році був свідком конфлікту своєї бабусі з мачухою, де остання вдарила бабусю полінцем у ліве око, мачуха постійно конфліктувала з бабусею. Вказав, що у нього не було часу здійснювати належний догляд за померлою, завжди приходила сусідка, наглядала за бабою, згодом приїхав позивач [PERSON] з матір`ю та забрали бабусю до себе, з 2012 по 2015 він жодного разу не бачив бабусю, поїхав на заробітки. Після смерті батька отримав спадщину. Пояснив, що відповідач [PERSON] з`явилася у їхній сім`ї ніби у 2001 році, тато [PERSON] зловживав алкогольними напоями, у 2007 році бабуся втратила зір, вона старалася сама все робити, однак потребувала сторонньої допомоги. Позивач [PERSON] та його матір [PERSON] приходили провідувати бабусю, мачуха щодня не приходила, але 2 (два) рази на тиждень заходила. Вказав, що після смерті батька отримав спадщину, мачуха отримала спадщину після смерті його батька [PERSON] , який отримав обов`язкову частку. Відповідач [PERSON] вказав, що отримував допомогу по догляду за бабусею з липня, серпня 2012 року. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] , яка померла [INFO] була її тіткою, вона разом з сином [PERSON] доглядали останню. [PERSON] та внук [PERSON] не здійснювали належний догляд за старою людиною, яка не бачила. Одного разу стався конфлікт з невісткою [PERSON] , в результаті [PERSON] вдарила тітку в обличчя, з невісткою дуже конфліктували, [PERSON] завжди була у нетверезому стані. З червня 2013 року по червень 2014 року покійна жила разом з нею та сином [PERSON] , тітка хотіла до сина [PERSON] у м.Березне, свідок послухала тітку та завезла до сина у м.Березне, поки [PERSON] був тверезий він знаходився вдома у м. Березне, а якщо отримував пенсію, то приходила невістка [PERSON] та забирала [PERSON] у с.Городище, а тітка залишалася одна вдома. [PERSON] сама попросилася у будинок для осіб похилого віку, так як невістка [PERSON] весь час була п`яна, ображала та била тітку, не здійснювала догляд. З 2014 року до часу смерті тітка жила у будинку для осіб похилого віку, що у с.Друхів, Рівненського (Березнівського) району, Рівненської області. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] була її сусідкою, вона дуже любила свого сина [PERSON] та внука [PERSON] . Коли [PERSON] зійшовся з [PERSON] , [PERSON] не дуже хотіла [PERSON] за невістку, але все ж це був вибір сина. Невістка [PERSON] вживає алкоголь та буває агресивною, були суперечки, не один раз приїжджала поліція, суперечки закінчувалися рукоприкладством. Свідок [PERSON] пояснила, що спілкувалася з [PERSON] , вона жалілася на сина, невістку. Відомо, що покійна жила у [PERSON] у с.Городище, згодом повернулася у м.Березне. Свідок [PERSON] цікавилася у [PERSON] , причину повернення, остання вказала на конфлікти з невісткою. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 02.07. 2020 року провадження у справі відкрите, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання на 05.08.2020 року. До суду 13 серпня 2020 року надійшов відзив від відповідача, в якому він просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. 25 серпня 2020 р. позивачем було подано клопотання про виклик свідків та витребування з управління соціального захисту населення Березнівського РДА документів. Клопотання було розглягнуто по суті, в частині виклику свідків задоволено в повному обсязі, оскільки відповідач добровільно надав докази, клопотання в частині витребування доказів було залишено відкритим до етапу дослідження доказів, оскільки на стадії підготовчого судового засідання суд позбавлений можливості досліджувати наявні докази у справі, заперечень від сторін ненадійшло. 08 вересня 2020р. представником відповідача [PERSON] , адвокатом Гнатюком Ю.О. було подано до суду клопотання про приєднання доказів, яке було судом задоволено. 10 вересня 2020р. представником відповідача [PERSON] , адвокатом Гнатюком Ю.О. було подано до суду клопотання про приєднання доказів, яке було судом задоволено. 25 вересня 2020 року представником відповідача [PERSON] , адвокатом Гнатюком Ю.О. було подано письмову заяву про застосування строків позовної давності до вказаних правовідносин. Будь яких інши заяв чи клопотань в підготовчому судовому засіданні сторонами заявлено не було, ухвалою суду від 25.09.2020 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду на 13.10.2020 року. 23 листопада 2020 року представником позивача, адвокатом Щуром О.В. було подано письмове клопотання про приєднання доказів, а саме характеристики на відповідача [PERSON] , яке було судом задоволено, клопотання про витребування з управлння соціального захисту населення Березнівського РДА документів залишене представником позивача без розгляду. 22 березня 2021 року в судовому засіданні представником позивача, адвокатом Щуром О.В. було заявлено та подано письмові клопотання про приєднання доказів, а саме копію повідомлення про злочин, витяг у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 1202011860 60000076 від 16 березня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, диск із звукозаписом телефонної розмови між [PERSON] та [PERSON] , в задоволенні клопотань було відмовлено. 22 березня 2021 року відповідачем [PERSON] до суду було заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових письмових пояснень, яке було судом задоволено. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши сторін встановив, що спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку зі спором щодо спадкового майна та зменшення розміру обов"язкової частки у спадщині. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 04 вересня 2015 року. Після її смерті відкрилась спадщина, право на обов`язкову частку у спадщині мав її син [PERSON] , оскільки при житті, в установленому законом порядку останній був визнаний інвалідом 3 (третьої) групи. За свого життя вона склала заповіт, який був 13 березня 2013 року нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Березнівського районного нотаріального округу Трембіцьким В.Я. і зареєстрований реєстрі за № 251, згідно якого все своє майно заповіла позивачу [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 23 березня 2016 року. Після смерті [PERSON] , відповідачі по справі [PERSON] (син), [PERSON] (дружина) отримали право на обов`язкову частку у спадщині, після смерті спадкодавця [PERSON] . Відповідачі по справі документально підтвердили своє право на спадщину, в розмірі успадкованої [PERSON] обов"язкової частки у спадщині, після смерті його матері [PERSON] . Вказані обставини сторонами не заперечуються та визнаються. Отже спірні правовідносини між сторонами виникли щодо зменшення належної [PERSON] , померлого [INFO] , обов`язкової частки у спадщині, яка відкрилася після смерті [PERSON] . Норми права, які застосував суд. Згідно з ч.ч. 1,2,3,4 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Відповідно до положень ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. До обов`язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов`язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця. Будь-які обмеження та обтяження, встановлені у заповіті для спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині, дійсні лише щодо тієї частини спадщини, яка перевищує його обов`язкову частку. В рішенні Конституційного Суду № 1-рп/2014 від 11.02.2014 вказано , що на підставі аналізу наведених положень Конституції України, Сімейного кодексу, Закону № 966, Закону №1058 Конституційний Суд України дійшов висновку, що незалежно від змісту заповіту право на обов`язкову частку у спадщині мають повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, які в установленому законодавством порядку визнані інвалідами I, II чи III групи. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 № 7 підставами для зменшення обов`язкової частки у спадщині можуть бути:1) непідтримання спадкоємцем зв`язків зі спадкодавцем, незважаючи на потребу останнього в цьому;2) погане поводження із ним;3) нездійснення належного догляду; 4) надання заздалегідь неправдивих свідчень у суді проти спадкодавця; 5) звинувачення спадкодавця у вчиненні тяжкого злочину;6) неповідомлення про те, що готується замах на життя спадкодавця; 7) не надання спадкодавцеві допомоги, коли той перебував у небезпеці; 8) аморальна поведінка обов`язкового спадкоємця не лише щодо спадкодавця, а й щодо інших спадкоємців, зокрема й тих, хто має право на обов`язкову частку; 9) виокремлення спадкоємцю певної частки майна ще за життя спадкодавця. Мотиви суду. Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Залишаючи вимоги [PERSON] без задоволення, суд виходить із того, що позивачем не надано суду достатніх належних та допустимих доказів, які б достовірно підтверджували, що існують підстави для зменшення обов`язкової частки у спадщині, що відносини між спадкодавцем [PERSON] , [PERSON] та відповідачами носили негативний характер, а також інші обставин, які мають істотне значення для вирішення вказаного спору по суті. Суд рахує, що позивачем не підтверджено відповідними доказами, документами, що відповідачами [PERSON] , [PERSON] та її покійним чоловіком [PERSON] вчинялися будь - які протиправні дії, стосовно померлої [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Судом встановлено та сторонами не заперечується та визнається та обставина, що відповідачі по справі [PERSON] (син), [PERSON] (дружина) отримали право на обов`язкову частку у спадщині, після смерті спадкодавця [PERSON] , а не спадкодавця [PERSON] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні вказала, що [PERSON] дуже любила свого сина [PERSON] та внука [PERSON] . Відомо, що вона жила у [PERSON] у с.Городище, згодом повернулася у м.Березне. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] , яка померла [INFO] була її тіткою, вона разом з сином [PERSON] доглядали останню. З червня 2013 року по червень 2014 року покійна жила разом з нею та сином [PERSON] , тітка хотіла до сина [PERSON] у м.Березне, свідок послухала тітку та завезла до сина у м.Березне. З 2014 року до часу смерті тітка жила у будинку для осіб похилого віку, що у с.Друхів, Рівненського (Березнівського) району, Рівненської області. Суд зазначає, що показання вказаних свідків не містять інформації про те, що між [PERSON] та її сином [PERSON] існували неприязні відносини, або існують інші обставини, які мають істотне значення для зменшення його розміру обов`язкової частки у спадщині, не містять вони такої інформації і щодо відповідачів по справі. До показань свідка [PERSON] , про те що відповідач [PERSON] вчиняла протиправні дії щодо [PERSON] суд ставиться критично, оскільки даний свідок є близьким родичем позивача, а саме є його матір`ю та останні не підтверджені доказами і спростовуються поясненнями [PERSON] . Суду не надано достатніх належних та допустимих доказів, які б достовірно підтверджували наявність порушення цивільного права позивача та не встановлено підстав для зменшення обов`язкової частки у спадщині. Підставами для зменшення обов`язкової частки у спадщині, як вказано в інформаційному листі ВССУ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування є характер відносин між спадкодавцем та спадкоємцем, інші обставини, що мають істотне значення. Зокрема, ними може вважатись тривала відсутність спілкування між спадкодавцем і спадкоємцем, неприязні стосунки, зумовлені аморальною поведінкою спадкоємця, тощо. На момент розгляду цивільної справи суду не надано та не встановлено відповідним процесуальним документом ті обставини, на які посилається позивач в обґрунтування протиправної, аморальної поведінки відповідача [PERSON] , щодо померлої [PERSON] . У суду відсутні належні і допустимі підстави вважати, що обставини зазначені позивачем та докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, є достатніми та об`єктивними для прийняття рішення про зменшення обов`язкової частки у спадщині, оскільки вони не закріплені відповідними процесуальними рішеннями суду. Таким чином вказані факти вважаються судом не доведеними. Разом із тим, ч. 1 ст. 1241 ЦК України як підставу для зменшення розміру обов`язкової частки у спадщині передбачає не лише відносин між спадкоємцями та спадкодавцем, а також і інші обставини, які мають істотне значення. При цьому суд зазначає, що сам по собі факт надання одним із спадкоємців за життя спадкодавця допомоги у більшому розмірі, а ніж інший спадкоємець, не являється підставою для зменшення розміру обов`язкової частки у спадщині спадкоємця, який надавав допомогу у меншому розмірі. Крім того, факт складання заповіту на користь позивача чи інших осіб не може тлумачитися, як воля заповідача на усунення від спадщини інших осіб. Факт відсутності у відносинах взаємоповаги та тривале окреме проживання не можуть слугувати підставою для зменшення розміру обов"язкової частки у спадщині. Визнання позову відповідачем [PERSON] не є безумовною підставою для його задоволення, ураховуючи, що вирішуючи спір по суті суд повинен дослідити матеріали справи, надати належну правову оцінку наявним у справі доказам та ухвалити судове рішення з урахуванням вимог законності та обґрунтованості, а не виходити виключно із факту визнання позову відповідачем. За змістом ст.ст. 12 і 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень, крім випадків, встановлених законом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому суд при розгляді справи сприяв поданню позивачами прийнятних та переконливих доказів на обґрунтування заявлених ними вимог. Проте всупереч цьому позивач та представник позивача не довели суду тих обставин, на які вони посилалися, як на підтвердження пред`явленого позову, рішення суду в будь-якому випадку не може ґрунтуватися на припущеннях. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв"язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що в позові слід відмовити. Інших фактичних даних, які мають значення для справи, немає. Судові витрати. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що в задоволенні позовних вимог суд відмовляє повністю, судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову, розподілу не підлягає та повністю покладається на позивача. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed