Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

ПАТ "ВіЕс Банк" звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та забезпечення права на управління нерухомим майном. Уточнені позовні вимоги мотивовано тим, що 17.04.2007 року між ВАТ "Електрон Банк", правонаступником всіх прав та обов"язків якого є ПАТ "ВіЕс Банк" та [PERSON] було укладено Кредитний договір № КР22256, згідно якого позивач надав відповідачу [PERSON] грошові кошти в розмірі 250000,00 грн. для обігових коштів з кінцевим строком погашення не пізніше 16.04.2010 року. Зобов'язання за даним кредитним договором забезпечено договорами іпотеки №КР 22256 від 17.04.2007 року та від 11.02.2008 року, згідно яких відповідач [PERSON] передав у заставу позивачу нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,1000 га в [ADDRESS], кадастровий номер земельної ділянки: 2121210100:00:008:0073; жилий будинок з надвірними спорудами до складу якого входять: житловий будинок загальною площею 33,6 м.кв в [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] своїх договірних зобов"язань не виконує та заборгував позивачу станом на 01.10.2014 року кошти у загальній сумі 430349,40 грн., які позивач просить стягнути шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, виселити з житлового приміщення [ADDRESS] [PERSON], [PERSON], [PERSON], забезпечити право на управління ПАТ "ВіЕс Банк" на нерухоме майно, на яке звернуто стягнення та стягнути судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з"явився, подав до суду письмову заяву в якій просить розглянути справу без участі представника Банку, позовні вимоги підтримує повністю, проти прийняття заочного рішення не заперечує. Відповідачі, будучи повідомленими про день, час та місце розгляду справи належним чином своєчасно, в судове засідання з невідомих суду причин повторно не з'явилися, тому на підставі ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого вирішення справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що ПАТ "ВіЕс Банк" є правонаступником усіх прав та обов"язків ПАТ "Фольксбанк", згідно статусу затвердженого загальними зборами акціонерів від 11.10.2013 року протокол №48, зареєстрованого в реєстрі за №141510510030003604 від 16.12.2013 року, який є правонаступником усіх прав та обов"язків ВАТ "Фольксбанк", яке в свою чергу є правонаступником відносно всіх прав та обов"язків ВАТ "Електрон Банк". 17.04.2007 року між ВАТ "Електрон Банк", правонаступником всіх прав та обов"язків якого є ПАТ "ВіЕс Банк" та [PERSON] було укладено Кредитний договір № КР22256, згідно якого позивач надав відповідачу [PERSON] грошові кошти в розмірі 250000,00 грн. для обігових коштів з кінцевим строком погашення не пізніше 16.04.2010 року. Згідно п.1.3. Кредитного договору за користування кредитом відповідач [PERSON] взяв на себе зобов"язання щомісячно забезпечити сплату процентів у розмірі 17% річних. У випадку виникнення простроченої заборгованості за кредитом або частиною кредиту та/або процентами, процент користування кредитом збільшується на 5% річних. Після повного погашення простроченої заборгованості процентна ставка встановлюється на попередньому рівні. 12.07.2010 року Виноградівським районним судом прийнято рішення по справі №2-810/2010 за позовом ПАТ "Фольксбанк", правонаступником якого є ПАТ "ВіЕс Банк", до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким стягнуто заборгованість з відповідача за кредитним договором №КР 22256 від 17.04.2007 року у розмірі 197525,51 грн. та судові витрати по справі в розмірі 1820,00 грн. Однак, станом на 08.08.2014 року рішення суду не виконано. Відповідач [PERSON] своїх договірних зобов"язань не виконує та заборгував позивачу станом на 01.10.2014 року кошти у загальній сумі 430349,40 грн., з яких: 142787,81 грн. - заборгованість по кредиту; 129718,60 грн. - заборгованість по відсотках; 157842,99 грн. - пеня. Зобов'язання за даним кредитним договором забезпечено договорами іпотеки №КР 22256 від 17.04.2007 року та від 11.02.2008 року, згідно яких відповідач [PERSON] передав у заставу позивачу нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,1000 га в [ADDRESS], кадастровий номер земельної ділянки: 2121210100:00:008:0073; жилий будинок з надвірними спорудами до складу якого входять: житловий будинок загальною площею 33,6 м.кв в [ADDRESS]. Розглядаючи вказану справу на підставі наведених і встановлених у судовому засідання фактів суд констатує, що вони регулюються правовідносинами, визначеними нормами ЦК України 2003 р. та нормами Закону України "Про іпотеку". Так, відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України, який набрав чинності 01.01.2004 року, зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону. Відповідно до ч.2 ст.1050 та ч.2 ст.1054 ЦК України наслідками порушення Відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до п.4 Іпотечного договору за рахунок предмета іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами кредитного договору, а також відшкодувати витрати, пов'язані з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і звернення стягнення на предмет іпотеки, витрати на утримання і збереження предмета іпотеки, витрати на страхування предмета іпотеки, збитки завдані порушенням основного зобов'язання чи умов даного договору. Згідно п.14 Іпотечного договору право звернення стягнення на предмет іпотеки виникає у Іпотекодержателя зокрема, з наступних підстав: а) у разі невиконання або неналежного виконання Боржником Основного зобов'язання, а саме: - у випадку затримки Боржником щомісячної сплати процентів після настання строку їх сплати, у відповідності до умов кредитного договору; - у випадку затримки Боржником часткового погашення кредиту, згідно встановленого графіку; - у інших випадках передбачених кредитним договором та/або чинним законодавством України; б) у разі порушення Боржником обов'язків (умов), встановлених цим договором. Згідно п.15 Договору іпотеки відповідачу [PERSON] надіслано іпотечне повідомлення - вимогу за вих. №10-3/16937 від 30.07.2014 року з вимогою виконати зобов'язання в повному обсязі та у разі ігнорування даної вимоги попереджено про звернення стягнення на предмет іпотеки. Однак, дану вимогу останнім не виконано. Пунктом 18 Іпотечного договору передбачено, що після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки із метою отримання продукції, доходів, забезпечення належного господарського використання предмету іпотеки згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між Іпотекодавцем і Іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий Іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку встановленому цим договором. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду. Пунктом 21 Іпотечного договору визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки є підставою для виселення всіх мешканців (користувачів), зареєстрованих в установленому порядку в нерухомому майні, що є предметом іпотеки по даному договору. Після прийняття Іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки всі мешканці (користувачі) зобов'язані на письмову вимогу Іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити предмет іпотеки протягом одного календарного місяця з дня отримання такої вимоги. Згідно даного пункту відповідачам по справі надіслано повідомлення вимоги про звільнення предмету іпотеки за вих. № 10-3/16454, 10-3/16455 від 25.07.2014 року та 10-3/17106 від 01.08.2014 року. Зазначені вимоги отримані відповідачами. Проте, дані вимоги залишені останніми без розгляду. Згідно довідки ДМС Виноградівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області №3003 від 26.08.2014 року [PERSON], [INFO] значиться знятою з реєстраційного обліку за адресою [ADDRESS] від 19.03.2010 року в зв"язку зі смертю. Згі дно з ч.1 ст.33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. За приписами ст.39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або застосування процедури продажу, встановленою ст. 38 Закону, яка передбачає продаж предмета будь-якій особі-покупцеві. Статтею 25 ч.2 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень встановлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження, спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON], в порушення умов кредитного договору, та в порушення ст. 526 ЦК України, не виконав свої зобов'язання перед позивачем по погашенню наданого йому кредиту, уточнені позовні вимоги позивача слід задовольнити повністю та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № КР22256 від 17.04.2007 року в розмірі 430349,40 гривень звернути стягнення на предмет іпотеки, який належить відповідачу [PERSON] на праві власності на підставі договору дарування від 30.03.2007 року, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки. Крім того, абзацом другим п.43 постанови №5 від 30.03.2012 року Вищий Спеціалізований Суд з розгляду цивільних та кримінальних справ зазначив, що з згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39-40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. Отже, розглянувши цивільну справу за позовом ПАТ "ВіЕс Банк" у межах заявлених вимог та поданих доказів, суд прийшов до переконання, що уточнені вимоги позову підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатив 243,60 гривень судового збору, а відтак, з урахуванням вищенаведеного суд вважає, що понесені позивачем судові витрати у розмірі 243,60 грн., підлягають стягненню з відповідачів в рівних частинах.

Outcome: approved