Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

у січні 2017 року [PERSON] звернувся у суд з позовом до ПАТ "Укрсоцбанк" про стягнення коштів. В обгрунтування своїх вимог зазначає, що рішенням Апеляційного суду Одеської області від 17 липня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.01.2014 р., задоволено позов [PERSON] Постановлено стягнути з ПАТ "Укрсоцбанк" на користь [PERSON] грошові кошти у сумі 612 391,69 грн. Позивач ззазначає, що ПАТ "Укрсоцбанк" вказане суове рішення не виконав у добровільному порядку, уу зв"язкуз чим 12 серпня 2013 року ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 39288102 про примусове викоконання виконавчого листа № 1522/2501/12, виданого 02 пня 2013 року Приморським районним судом м. олеси, про стягнення з ПАТ "Укрсоцбанк" на користь [PERSON] суми боргу у розмірі 612 391,69 грн. Посановою від 30 вересня 2015 року державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві вказане виконавче провадження було закінчено. Посилаючись на положення ст.ст. 526 та 625 ЦК України, позивач зазначає, що ПАТ "Укрсоцбанк" повинен сплатити йому інфляційні втрати у розмірі 453 782,24 грн. та 3% річниху сумі 40 568,85 грн. від суми невиконаного ним грошового зобов"язання за період з 17 липня 2013 року по 30 вересня 2015 року. У заяві про доповнення (зміну) підстав позову, з якою [PERSON] звернувся у суд 07 вересня 2017 року (а.с. 99), позивач просить стягнути з ПАТ "Укрсоцбанк" на його користь суму інфляційних втрат у розмірі 453 782,24 грн. та 3% річних у розмірі 40 568,85 грн. В обгрунтування своїх вимог зазначає, що рішенням Апеляційного суду Одеської області від 17 липня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.01.2014 р., встановлено, що 29 грудня 2008 року між сторонами у справі був укладений договір банківського рахунку № 660/Ф01.1-10, відповідно до п 1.1 якого банк зобов"язувався відкрити [PERSON] поточний рахунок № 2620/[NUMBER] та надавати послуги розрахунково-касового обслуговування банківських поточних рахунків фізичних осіб, відкритих в ПАТ "Укрсоцбанк", а [PERSON] доручив банку здійснювати договірне списання з рахунку плати за надані банком послуги з розрахунково-касового обслуговування в розмірі, передбаченому тарифами. АКБ СР "Укрсоцбанк" на підставі платіжних доручень з рахунку [PERSON] було списано 76 616 доларів США, що станом на 30 квітня 2013 року за курсом НБУ сатновило 612 391,69 грн. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12.09.2012 р. у вищевказаній справі була призначена судова експертиза. Згідно висновку НДЕКЦ при УМВС України в Одеській області від 25.01.2013 р. в період з 07.07.2009 р. по 19.01.2001 р. ПАТ "Укрсоцбанк" в порушення умов договору банківського рахунку безпідставно та протиправно списувало з особистого рахунку [PERSON] грошові кошти, чим позбавило позивача права у даній справі безперешкодно розпоряджатися власними грошовими коштами на рахунку. Оскільки ПАТ "Укрсоцбанк" протиправно привласнені кошти [PERSON] негайно не повернув і рішення суду добровільно не виконав, а грошове зобов"язання було в примусовому порядку стягнуто з ПАТ "Укрсоцбанк" на користь [PERSON] тільки 30.09.2015 р., позивач зазначає, що нарахування інфляційних втрат на суму бргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов"язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов"язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування останнім утриманими грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Наявність судового рішення про стягнення боргу не позбавляє позивача права на стягнення з відповідача інфляційних втрат за користування його коштами, а тому [PERSON] просить за період з 17 липня 2013 року по 30 вересня 2015 року стягнути з ПАТ "Укрсоцбанк" на його користь 453 782,24 грн. інфляційних втрат та 40 568,85 грн. 3% річних за 806 днів прострочення зобов"язання. 10 жовтня 2017 року [PERSON] звернувся у суд із заявою про збільшення позовних вимог (а.с. 110), в якій просить стягнути з ПАТ "Укрсоцбанк" на його користь 195 022,49 грн. 3% річних за період з дати списання коштів по 17 липня 2013 року, 40 568,85 грн. 3% річних за період з 17 липня 2013 року по 30 вересня 2015 року та 453 782,24 грн. інфляційних втрат за період з 17 липня 2013 року по 30 вересня 2015 року. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначає, що ПАТ "Укрсоцбанк" ще додатково до вказаної суми повинен спатити 3% річних від 7 616 доларів США, які відповідач в даній справі в період з 07.07.2009 р. по 19.01.2011 р. безпідставно та протиправно списав з особистого рахунку позивача, на підставі платіжних доручень в іноземній валюті. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити збільшені позовні вимоги. Відповідач ПАТ "Укрсоцбанк" в судове засідання не забезпечив явку свого представника, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином. В письмових поясненнях просить відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність. Вислухавши пояснення позивача та його представника, а також дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу. Так, у частині п'ятій статті 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникнути з рішення суду. 29 грудня 2008 року між позивачем та АКБ СР «Укрсоцбанк» укладено договір банківського рахунку №660/Ф01.1-10 (надалі - договір). Відповідно до умов п. 1.1 договору банк зобов'язується відкрити клієнту поточний рахунок 2620/[NUMBER] в гривні та надавати послуги з розрахунково-касового обслуговування відповідно до умов цього договору. Відповідно до п. 2.2 договору клієнт доручає банку здійснювати договірне списання з рахунку плати за надані банком послуги з розрахунково-касового обслуговування в розмірі, передбаченому тарифами. 28 липня 2008 року між ПП «ЄС-Сервіс» в особі позивача, який на той час був директором підприємства, та АКБ СР «Укрсоцбанк» укладено договір не відновлювальної кредитної лінії №08-660/117-304, відповідно до умов якого банк зобов'язувався надати позивальнику грошові кошти в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 660 190 доларів США. Відповідно до п.п. 1.4-1.4.3 вказаного договору не відновлювальної кредитної лінії встановлено, що в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань перед кредитором щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій можливої неустойки, а також інших витрат щодо задоволення вимог кредитора за договором, кредитор укладає договір застави майна, іпотечний договір та договір поруки. Відповідно до договору поруки №06-09/1430 від 25 липня 2008 року позивач, як фізична особа-підприємець, зобов'язався перед АКБ СР «Укрсоцбанк» солідарно відповідати за зобов'язаннями ПП «ЄС-Сервіс» за зобов'язаннями останнього по договору не відновлювальної кредитної лінії №08-660/117-304 від 25 липня 2008 року, зокрема щодо повернення кредиту в сумі 660 190 доларів США. З особистого рахунку позивача, що був відкритий на підставі договору №660/Ф01.1-10 від 29 грудня 2008 року про відкриття банківського рахунку, відповідачем списувалися кошти в рахунок виконання зобов'язань за кредитним договором №08-660/117-304 від 28 липня 2008 року та договором поруки №09/1430 від 28 липня 2008 року. Зокрема, на підставі платіжних доручень в іноземній валюті, а саме №16 від 05.07.2010 року на суму 600 доларів США, №15 від 07.06.2010 року на суму 7659,75 доларів США, №15 від 11.05.2010 року на суму 7412,65 доларів США, №14 від 13.04.2010 року на суму 3,92 доларів США, №13 від 10.03.2010 року на суму 6921,91 доларів США, №7 від 04.09.2009 року на суму 7664,74 доларів США, №5 від 07.07.2009 року на суму 7911,98 доларів США, №24 від 19.01.2011 року на суму 246,66 доларів США, №24 від 19.01.2011 року на суму 113 доларів США, №22 від 14.12.2010 року на суму 7893,95 доларів США, №23 від 12.11.2010 року на суму 117,08 доларів США, №22 від 12.11.2010 року на суму 7155,05 доларів США, №20 від 09.09.2010 року на суму 7896,92 доларів США, №20 від 09.08.2010 року на суму 100 доларів США, №19 від 09.08.2010 року на суму 7405,73 доларів США, №18 від 07.07.2010 року на суму 7412,66 доларів США, №17 від 07.07.2010 року на суму 100 доларів США. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 травня 2013 року відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до ПАТ "Укрсоцбанк", третя особа - ПП "ЄС - Сервіс", про визнання третейського застереження недійсним та стягнення безпідставно набутих грошових коштів. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 17 липня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.01.2014 р., рішення суду першої інстанції скасовано в частині відмови у задоволенні позову про стягнення коштів та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги в цій частині задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача грошові кошти в розмірі 612 391 грн. 69 коп. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. Постановлено стягнути з ПАТ "Укрсоцбанк" на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 612 391,69 грн. (а.с. 11) Відповідно до частини 3 ст. 61 ЦПК України, суд визнає вказані обставини встановленими. 02 серпня 2013 року Приморським районним судом м. Одеси на підставі вказаного судового рішення був виданий виконавчий лист № 1522/2501/12. (а.с. 12) Постановою від 12 серпня 2013 року державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження ВП № 39288102. (а.с. 13) Постановою від 30 вересня 2015 року державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві виконавче провадження ВП № 39288102 закінчено на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки рішення суду виконано в повному обсязі згідно платіжного доручення № 7765 від 12 серпня 2015 року. (а.с. 14) У заяві про збільшення позовних вимог позивач просить стягнути з ПАТ "Укрсоцбанк" на його користь 195 022,49 грн. 3% річних за період з дати списання коштів по 17 липня 2013 року, 40 568,85 грн. 3% річних за період з 17 липня 2013 року по 30 вересня 2015 року та 453 782,24 грн. інфляційних втрат за період з 17 липня 2013 року по 30 вересня 2015 року. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] грунтуються на вимогах закону, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом цієї норми правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана сплатити на користь другої сторони гроші, є грошовим зобов'язанням. Згідно із ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу, відповідно до частини п'ятої якої у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Так, у ч. 5 ст. 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникнути з рішення суду. Стаття 625 входить до розділу I«Загальні положення про зобов'язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов'язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Таких висновків дійшов Верховний Суд України у постановах від 30 березня 2016 року у справі № 6-2168цс15 та від 06 липня 2016 року у справі № 6-1946цс15, а згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Разом із тим зазначено, що при розгляді справ про передбачену ст. 625 ЦК України відповідальність за порушення грошового зобов'язання слід з'ясувати: чи існує зобов'язання між сторонами, чи це зобов'язання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобов'язання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті. Як видно зі справи, відповідач ПАТ "Укрсоцбанк" добровільно не виконав рішення апеляційного суду Одеської області від 17 липня 2013 року про стягнення грошових коштів на користь [PERSON] 612 391,69 грн. Позивач в поданій ним позовній заяві ставив питання про стягнення з відповідача на його користь трьох відсотків річних за період з дати списання коштів по 17 липня 2013 року, трьох відсотків річних за період з 17 липня 2013 року по 30 вересня 2015 року та інфляційних втрат від простроченої суми за період з 17 липня 2013 року по 30 вересня 2015 року. Разом з тим, нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних було виконано позивачем неправильно, оскільки рішення апеляційного суду Одеської області від 17 липня 2013 року про стягнення грошових коштів на користь [PERSON] 612 391,69 грн. відповідач фактично виконав 12 серпня 2015 року, а не 30 вересня 2015 року. Згідно з розрахунком 3% річних за період з дати списання коштів по 17 липня 2013 року становить 195 022,49 грн., 3% річних за період з 17 липня 2013 року по 30 вересня 2015 року становить 40 568,85 грн. та інфляційні втраит за період з 17 липня 2013 року по 30 вересня 2015 року становлять 453 782,24 грн. Між тим, стягненню підлягають інфляційні втрати за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми за період по 12 серпня 2015 року, тобто період прострочення виконання грошового зобов"язання за судовим рішенням становить 758 днів, а не 806 днів, тому суд вважає, що з ПАТ "Укрсоцбанк" необхідно стягнути на користь [PERSON] 195 022,49 грн. трьох відсотків річних за період з дати списання коштів по 17 липня 2013 року, 38 152,84 грн. трьох відсотків річних за період з 17 липня 2013 року по 12 серпня 2015 року та 453 782,24 грн. інфляційних втрат за період з 17 липня 2013 року по 12 серпня 2015 року. З огляду на викладене, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з ПАТ "Укрсоцбанк"в дохід держави 10 304,36 грн. судового збору.

Outcome: partial