Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-19 00:00:00

04.09.2020 Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" подало до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 29.08.2017 в сумі 22038,70 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] з метою отримання банківських послуг, підписала заяву б/н від 29.08.2017. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила згоду на те, що заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку» складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Банком на підставі договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а відповідачу надано у користування кредитну картку. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, а тому свої зобов`язання не виконала і з неї необхідно стягнути 14655,13 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. 14655,13 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 1075,39 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 6308,18 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625, а також стягнути судові витрати. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.09.2020 для розгляду справи визначено суддю Турківського районного суду Львівської області Кшик О.І. Ухвалою суду від 22.09.2020 відкрито провадження у справі, визначено, що розгляд справи буде проводитись за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та визначено відповідачеві строк для подання відзиву Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Беручи до уваги, те що при відкритті провадження у справі визначено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), враховуючи те, що від сторін у справі не надійшло клопотання про інший порядок розгляду, зокрема з викликом сторін в судове засідання, тому розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та з дотриманням, визначеного ст. 275 ЦПК України строку, а саме суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У визначений судом строк відповідач відзиву чи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надав. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Відповідач [PERSON] звернулася до АТ КБ "Приватбанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 29.08.2017, на підставі якої їй було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримала кредитку картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 500,00 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Однак, зобов`язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконує. У зв`язку із чим, згідно наданих позивачем розрахунків, виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 14655,13 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 14655,13 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,0 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 1075,39 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 6308,18 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії. Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України про зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України "Кредит". Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що відповідач зверталася до позивача за отриманням кредитних коштів, що доводиться її заявою від 29.08.2017. Як видно з розрахунку заборгованості за договором №б/н від 29.08.2017 станом на 31.08.2019 [PERSON] з 29.08.2017 здійснювались операції, зокрема зняття коштів, по картковому рахунку з початковим кредитним лімітом 500 грн. Також, як встановлено судом з розрахунку заборгованості за кредитом відповідача, сума коштів, які використано позичальником в межах кредитного ліміту станом на 15.06.2020 складає заборгованість 22038,70 грн. Згідно з інформацією, викладеною уанкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил енадання банківських послуг у ПриватБанку від 29.08.2017 відповідач підтвердила, що вона погоджується із тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. За відсутності будь-яких інших доказів у справі щодо розміру заборгованості відповідача перед позивачем, його погашення відповідачем, суд встановлює такий розмір заборгованості, виходячи з розрахунку позивача та вважає доведеним факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем за тілом кредиту в сумі 14655,13 грн., який необхідно стягнути на користь позивача. Окрім цього, у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту, оскільки самим банком взагалі не розкрито таке поняття як «заборгованість за простроченим тілом кредиту». Його правова природа та підстави нарахування не передбачені договором, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості визначити відмінності між термінами і поняттями «тіло кредиту» та «прострочене тіло кредиту», що з урахуванням принципу юридичної визначеності, виключає підстави для покладення на споживача банківських послуг обов`язку по його поверненню. Відтак, оскільки відповідач не підписав жодного документу, яким би визначалися порядок щодо відповідальності за прострочення платежів, тому вимога про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту не підлягає до задоволення. На думку суду, у спосіб стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, позивач намагається стягнути проценти за користування кредитними коштами, погашення яких частково відбувалось за рахунок наданого відповідачу кредиту, що підтверджується названим вище розрахунком, який позивач долучив до письмових доказів. Разом з тим, вирішуючи питання в іншій частині позовних вимог, суд виходив з наступного. Відсотки за кредитом є договірними умовами згідно положень ЦК України. Однак, в Анкеті-заяві від 29.08.2017, яка підписана відповідачкою, такі не обумовлені. Як на підставу для стягнення таких коштів з відповідача, позивач посилається на "Умови та правила надання банківських послуг", а також "Тарифи Банку", які отримані відповідачем для ознайомлення в письмовій формі. Проте, вказане не може бути визнане складовою частиною договору кредиту, а отже і підставою для стягнення коштів. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядку нарахування. Так, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 висловила правову позицію, де вказала, що надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦПК України у сумі 6308,18 грн., суд виходиитть з наступного. За положеннями з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що у разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене наведеною законодавчою нормою нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. АТ КБ "Приватбанк" заявлено до стягнення проценти за прострочення позичальником виконання зобов`язань за кредитним договором б/н від 29.08.2017 у сумі 6308,18 грн, нараховані за пе`ріод з 01 жовтня 2019 року до 01 березня 2020 року. що підтверджується випискою за договором № б/н станом на 17.06.2020 (арк справи 75). У розрахунку заборгованості за кредитним договором б/н від 29.08.2017 (а.с. 12)зазначено, що розмір процентів, які підлягають стягненню з відповідача згідно ст. 625 ЦК України, становить 86,4% річних, проте такий розмір нарахованих відсотків не підтверджено наданими позивачем до позовної заяви Умовами і правилами надання банківських послуг, анкетою-заявою позичальника та будь-якими іншими матеріалами справи. Оскільки суд дійшов висновку про відсутність встановленого договором кредиту іншого розміру відсотків, що мають сплачуватись у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання, ніж це передбачено положеннями ст. 625 ЦК України, в даному випадку підлягає застосуванню відповідний розмір відсотків встановлений законом, який дорівнює трьом процентам річним від простроченої суми. Таким чином, заявлена до стягнення заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України з розрахунку 3% річних від простроченої суми із застосування для здійснення розрахунку суми відповідної заборгованості розрахованої позивачем, становить до стягнення 183,09 грн (3% х152 дні (кількість днів прострочення за період з 01 жовтня 2019 року до 01 березня 2020 року)/365х14655,13) = 183,09 грн), при цьому не виходячи за межі позовних вимог. Разом з позовною заявою представник позивача надав клопотання про огляд та фіксування змісту розділу 2.1.1 Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному веб-сайті АТ КБ "ПРИВАТБАНК" за посиланням https://privatbank.ua/terms та доступні за наступним шляхом: "Архів договорів", перейти на посилання "більше", обрати сторінку №4, повний текст за посиланням "Повний договір (актуальний на 01.08.2017 р.)», розділ 2.1.1 знаходиться на сторінках 251-273 повного договору. Вирішуючи клопотання по суті, суд вважає його таким, що не підлягає задоволенню, враховуючи те, що електронні документи як докази у справі можуть бути подані стороною до суду як в оригіналі, так і в паперовій копії відповідно до ст.100 ЦПК України. Окрім цього, огляд електронного доказу (веб-сайту) сторінки за його місцезнаходженням в мережі Інтернет здійснюється лише з метою встановлення та фіксування його змісту, а також за умови, що його не можна доставити до суду. Однак, з матеріалів справи вбачається, що позивачем до позовної заяви додано паперову копію електронного документу «Умови та правила надання банківських послуг в Приватбанк», а саме розділ 2.1.1 Умов та правил надання банківських послуг. Отже, доказ доставлений до суду, його зміст встановлено та зафіксовано. Відсутні підстави для витребування оригіналу цього електронного доказу, так само як і огляд такого доказу за місцезнаходженням. За таких обставин, враховуючи доведення позивачем фактичного отримання відповідачем кредиту, суд приходить до висновку про правомірність позовних вимог в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту (простроченим тілом кредита) в сумі 14655,13 грн. та 183,09 рн. трьох процентів річних, нарахованих відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. Позовні вимоги в частині стягнення інших платежів за кредитним договором задоволенню не підлягають через їх недоведеність. Також, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1415,28 грн.

Outcome: partial