Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

[PERSON] в особі представника [PERSON] звернувся до Немирівського районного суду Віннцької області з позовм до Ковалівської сільської ради Немирівського районну Вінницької області, Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області в особі кадастрового реєстратора відділу у Немирівському районі Вінницької області про визнання договору оренди землі понов ленним та зобов`язання вчинити певні дії. Відповідно до якої, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просить суд, визнати поновленим договір оренди землі, укладений 16.01.2007 між [PERSON] та Головеньківською сільською радою Немирівського району Вінницької області, зареєстрований 15.02.2007 року за № 040782500001 та зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області в особі кадастрового реєстратора відділу у Немирівському районі Вінницької області здійснити державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельної ділянки сільськогосподарського призначення - орні землі, загальною площею 30 га, яка знаходиться на території Ковалівської сільської ради Немирівського району Вінницької області та присвоїти їй кадастровий номер. Мотивуючи позов тим, що 16.01.2007 року між ним та Головенівською сільською радою було укладено договір оренди землі, відповідно до якого орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення - орні землі, загальною площею 30 га., яка знаходиться на території Головеньківської сільської ради, с. Головеньки Немирівського району, Вінницької області, далі - спірна земельна ділянка, терміном на 5 років з переважним правом його поновлення на повий строк. 15.02.2007 року Вінницькою регіональною філією ДП «Центр ДЗК» вищевказаний договір було зареєстровано, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 15.02.2007 року № 040782500001. Відповідно до ст. 18, 20 Закону України «Про оренду землі», у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації, тому вищевказаний договір оренди набрав чинності 15.02.2007. В подальшому орендар належним чином виконував свої зобов`язання за договором, про що надано відповідну довідку до первісного позову. В 2012 році у зв`язку із тим, що строк дії договору оренди закінчувався позивач звернувся до Головеньківської сільської ради з питанням укладення додаткової угоди про поновлення строку його дії та як наслідок 03.03.2012 Головенівською сільською радою Немирівського району Вінницької області винесено рішення, яким вирішено поновити договір оренди на земельну ділянку площею 30 га [PERSON] терміном на 5 років та зобов`язано [PERSON] в місячний термін укласти додаткову угоду до договору оренди. Позивач виконав покладені на нього зобов`язання та 10.03.2012 року уклав з Годовеньківською сільською радою Немирівського району Вінницької області додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 16.01.2007 року, зареєстрованого за №040782500001 від 15.02.2007, відповідно до якої сторони дійшли згоди поновити договір оренди землі, укладений 16.01.2007 та зареєстрований 15.02.2007 за № №040782500001 та внести зміни до пунктів 9, 11 (Орендна плата) вищевказаного Договору, виклавши його в новій редакції, а в п. 4 цієї додаткової угоди визначили, що дана додаткова угода набирає чинності з 10.03.2012, проплата за орендну плату згідно додаткової угоди здійснюється з 01.03.2012. Проведення державної реєстрації додаткової угоди до договору оренди мало здійснити Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області в особі кадастрового реєстратора відділу у Немирівському районі Вінницької області, адже чинне законодавство України передбачало, що передумовою цього є присвоєння кадастрового номеру спірної земельної ділянки, для чого Головеньківська сільська рада повинна була розробити відповідну технічну документацію та подати її на затвердження компетентних органів. Позивач розраховував на те, що Головеньківська сільська рада вчинить необхідні заходи для проведення державної реєстрації укладеного з ним договору, тому зі свого боку виконував прийняті на себе зобов`язання, про що свідчить відповідна довідка. Проте листом Головеньківської сільської ради Немирівського району Вінницької області №02-10-235 від 29.09.2016 [PERSON] було повідомлено про те, що згідно статті 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до Закону. Істотною умовою договору оренди є внесення відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру та присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці. Згідно відомостей публічної кадастрової карти земельна ділянка, на яку було поновлено строк оренди не внесено відомості до Державного земельного кадастру. На підставі цього [PERSON] просили зареєструвати право оренди земельної ділянки в найкоротший термін. 08.11.2016 року Головенівською сільською радою прийнято рішення, яким вирішено внести зміни в рішення 10 сесії 6 скликання від 03.03.2012 року «Про поновлення Договору оренди землі гр. [PERSON] » а саме: викласти пункт 1 цього рішення в наступній редакції: поновити договір оренди землі від 16 січня 2007 року зареєстрованого за №040782500001 віл 15.02.2007 року, який укладений між Головенівською сільською радою та [PERSON] на земельну ділянку загальною площею 30 га. за рахунок земель Головеньківської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва терміном на 49 років. Пункт 2 цього рішення викласти в наступній редакції: надати дозвіл [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної дітянки в натурі (на місцевості) в користування на умовах оренди орендованої земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 30,00 га. за рахунок земель Головеньківської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Дізнавшись про те, що Головеньківська сільська рада не провела державну реєстрацію договору оренди землі з позивачем через відсутність присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці та отримавши відповідний дозвіл на виготовлення необхідної технічної документації на виконання вищевказаного рішення 25.10.2017 року позивач уклав з ПП «Земельно-кадастрове бюро» договір №215-ТД на розробку технічної документації. 26.11.2017 року технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) громадянина [PERSON] , яка надана в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в селі Головеньки на території Головеньківської сільської ради Немирівського району Вінницької області була виготовлена і в подальшому подана на розгляд Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області в особі кадастрового реєстратора відділу у Немирівському районі Вінницької області. Зрештою, Державний кадастровий реєстратор Відділу у Немирівському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області Логоша К.І. виніс рішення №РВ-0500542172018 від 05.04.2018 року, яким відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з підстав невідповідності поданих документів вимогам, установленим Законом України «Про Державний земельний кадастр» і Порядком ведення Державного земельного кадастру, а саме: Стаття 55. п. е ЗУ «Про землеустрій» відсутні копії документа, що посвідчує право на земельну ділянку (у разі проведення робіт щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)), а саме відсутні відомості про поновлення договору оренди земельної ділянки на території Головеньківської сільської ради площею 30,00 га. зареєстрованого у Вінницькій регіональній філії ДП «Центр ДЗК» від 15.02.2007 року за номером 04078250001 терміном на 5 років. Не виконано п.2 рішення Головеньківської сільської ради Немирівського району Вінницької області 10 сесії 6 скликання від 03.03.2012 року. Рекомендовано документацію із землеустрою, привести у відповідність до вимог чинного законодавства. [PERSON] звернувся до Відділу у Немирівському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про повторний розгляд технічної документації та внесення відомостей (змін до них) про земельну ділянку до Державного земельного кадастру, однак йому було роз`яснено, що для державної реєстрації земельної ділянки йому або розробнику документації із землеустрою від імені замовника, якщо це передбачено договором на виконання відповідних робіт, необхідно звернутися із заявою за встановленою Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року №1051 формою, разом з оригіналом доопрацьованої документацією із землеустрою (підтвердженням виконання рекомендацій, виконаних у рішенні про відмову у внесенні відомостей) та електронними документами до державного кадастрового реєстратора Відділу, однак через Центр надання адміністративних послуг. Позивач не має об`єктивної спроможності виконати вищевказані рекомендації, адже додаткова угода до договору оренди спірної земельної ділянки може бути зареєстрована лише за наявності її кадастрового номера, а її кадастровий номер може бути наданий лише за наявності зареєстрованої додаткової угоди до договору оренди землі. У зв`язку з вище викладеним, позивач змушений звертатись до суду за захистом своїх прав. Ухвалою від 19.09.2018 справу прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою від 01.11.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою від 18.04.2019 залучено до участі у справі у якості співвідповідача Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області. До суду від Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області надійшов відзив на позовну заяву та додаткові пояснення, відповідно до яких ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області, позов не визнає та просить відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що відповідно до матеріалів розробленого проекту встановлення меж населеного пункту с. Головеньки Немирівського району Вінницької області, земельна ділянка сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 30,0 яка фактично є предметом позову, не входить в межі с. Головеньки Немирівського району Вінницької області, а знаходиться за межами даного населеного пунтку. В судовому засіданні представники позивача позов підтримали в повному обсязі з підстав наведених в позові та в заяві про зміну предмету позову. Представник відповідач Ковалівської сільської ради Немирівського району Вінницької області - Корнійчук А.Л. позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області в особі кадастрового реєстратора відділу у Немирівському районі Вінницької області - Остапенко О.М. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову з підстав викладених у відзивах та додаткових поясненнях. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відпоідно до договору оренди землі від 16.01.2007 між [PERSON] та Головенівською сільською радою було укладено договір оренди землі, відповідно до якого орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення - орні землі, загальною площею 30 га., яка знаходиться на території Головеньківської сільської ради, с. Головеньки Немирівського району, Вінницької області, терміном на 5 років з переважним правом його поновлення на новий строк ,15.02.2007 року Вінницькою регіональною філією ДП «Центр ДЗК» вищевказаний договір було зареєстровано, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 15.02.2007 року № 040782500001 (а.с. 12-16). Відповідно до рішення чергової 10 сесії 6 скликання від 03.03.2012 Головеньківської сільської ради Немирівського району Вінницької області, вирішено, поновити договір оренди на земельну ділянку 30 га [PERSON] , та рекомендовано [PERSON] в місячний термін класти додаткову угоду до договору оренди (а.с. 17), 10 березня 2012 року між [PERSON] , та Головеньківською сільською радою, було укладено додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 16 січня 2007 року зареєстрованого за № 040782500001 від 15 лютого 2007 року (а.с. 18), однак державна реєстрація вказаної угоди не відбулася. Відповідно до рішення відділу у Немирівському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № РВ-0500542172018 від 05.04.2018, позивачу відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з підстав невідповідності поданих документів вимогам, установленим Законом України «Про Державний земельний кадастр» і Порядком ведення Державного земельного кадастру, а саме: Стаття 55. п. е ЗУ «Про землеустрій» відсутні копії документа, що посвідчує право на земельну ділянку (у разі проведення робіт щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)), а саме відсутні відомості про поновлення договору оренди земельної ділянки на території Головеньківської сільської ради площею 30,00 га. зареєстрованого у Вінницькій регіональній філії ДП «Центр ДЗК» від 15.02.2007 року за номером 04078250001 терміном на 5 років. Не виконано п.2 рішення Головеньківської сільської ради Немирівського району Вінницької області 10 сесії 6 скликання від 03.03.2012 року (а.с. 50). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. За ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства - ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Так, відповідно до ч. 1, 2 та п. "а" ч. З ст. 22 ЗК України, землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо). Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства. За приписами абз. 1 ч. 1 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Згідно ч. 2 ст. 116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі. Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно ч. 5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. В ч. 6-8 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено наступне. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору лпста-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності). Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу. Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Верховний суд України роз`яснював цю норму Закону таким чином: поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: - орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою, - орендар належно виконує свої обов`язки за договором; - відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди; - сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди. При цьому Верховний Суд неодноразово вказував на те, що частина шоста статті 33 Закону України "Про оренду землі" не передбачає звернення орендаря до орендодавця, а переговори сторін щодо зміни істотних умов не проводяться (постанова від 21.02.2018 р. у справі № 908/1164/17, постанова від 21.02.2018 р. у справі № 917/772/17). Отже, "автоматичне поновлення договору" відбувається в силу мовчазної згоди сторін, коли сторони, по суті, не вчиняють жодних активних дій, тобто діють пасивно. В п. 2.17 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011 року "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" судам надано наступні роз`яснення. У вирішенні спорів, пов`язаних з поновленням (пролонгацією) договорів оренди земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, судам слід враховувати положення статті 33 Закону України "Про оренду землі" (в редакції Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", який набрав чинності з 12.03.2011). Частиною шостою зазначеної статті передбачено, що договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою і за відсутності протягом місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі. Відтак судам у вирішенні відповідних спорів необхідно з`ясовувати, зокрема, чи повідомляв орендар орендодавця у встановленому порядку про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк та чи заперечував орендодавець у строк, визначений законом, проти поновлення договору. Разом з тим судам слід враховувати, що до спірних правовідносин має застосовуватися саме та редакція закону, яка була чинною на дату, з якої виникло переважне право на поновлення договору оренди земельної ділянки. При цьому, якщо відповідні правовідносини виникли між сторонами до внесення змін Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" (набрав чинності з 12.03.2011) до статті 33 Закону України "Про оренду землі", судам слід брати до уваги, що попередня редакція зазначеної статті Закону України "Про оренду землі" не передбачала автоматичного поновлення договорів оренди землі. Реалізація переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності пов`язувалася з наявністю відповідного рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Для застосування ч. 6 ст. 33 закону одним з основних елементів доведення є факт продовження користування земельною ділянкою. В постанові Верховного Суду у справі № 385/1446/16-ц від 01.08.2019 року зазначено, що власне відсутність доказів зворотної передачі (повернення) ділянки підтверджує факт продовження користування нею орендарем. В постанові Верховного Суд у справі № 395/1429/16-ц від 31.07.2019 року взято до уваги саме відсутність доказів продовження користування, а не відсутність доказів повернення. Як зазначалося вище, позивач продовжує користуватися земельною ділянкою площею 30,00 га, яка знаходиться в територіальних межах Головеньківської сільської ради Немирівського району Вінницької області після закінчення строку договору оренди земельної ділянки від 16.01.2007, лист-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні цього договору протягом одного місяця після закінчення його строку позивачу не надходив, що підтверджується довідкою, що додана до первісної позовної заяви. Відповідно до довідки Ковалівської сільської ради № 2221 від 28.08.2019 встановлено, що у позивача відсутня заборгованість по орендній платі за укладеним договором оренди землі від 16.01.2007 року, зареєстрованого за номером 040782500001 від 15.02.2007 між [PERSON] та Головеньківською сільською радою Немирівського району Вінницької області (а.с. 126). Відповідно до довідки Ковалівської сільської ради № 2221 від 28.08.2019 року встановлено те, що [PERSON] постійно користується земельною ділянкою площею 30 га на підставі договору оренди землі від 16.01.2007 року зареєстрованого за номером 040782500001 від 15.02.2007 року між [PERSON] та Головеньківською сільською радою Немирівського району Вінницької області з 12.01.2017 по даний час без зміни цільового призначення (а.с. 127). Як вбачається з матеріалів справи і не заперечується Ковалівською сільською радою позивач до закінчення строку дії договору оренди землі від 16.01.2017 року, що набрав чинності 15.02.2017 року у відведені Законом строки звернувся до Головеньківської сільської ради із заявою про поновлення договору оренди землі, яка була задоволена рішенням 10 сесії 6 скликання Головенськівськоїх сільської ради від 03.03.2012 року. Як наслідок, [PERSON] та Головенськівська сільська рада 10.03.2012 року уклали до договору оренди від 16.01.2007 року додаткову угоду про його поновлення та внесення змін в окремі його пункти, зокрема, щодо розміру орендної плати. Факт відсутності державної реєстрації даної додаткової угоди не змінює тієї обставини, що до закінчення строку дії договору орендар повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди та внаслідок такий дій було прийнято вищевказане рішення та підписана додаткова угода. В подальшому через відсутність державної реєстрації права власності на спірну земельну ділянку Головенськівською сільською радою, нині Ковалівською сільською радою та присвоєння їй кадастрового номеру за [PERSON] не було зареєстровано право оренди на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. При цьому, [PERSON] здійснив всі залежні від нього дії, необхідні для проведення такої реєстрації і присвоєння кадастрового номера. Так, державна реєстрація права оренди землі не може бути проведена через відсутність кадастрового номеру спірної земельної ділянки, тому одночасно з вимогою про визнання договору оренди землі поновленим позивач звернувся з похідною вимогою про зобов`язання здійснити державну реєстрацію в Державному реєстрі земель спірної земельної ділянки та присвоїти їй відповідний кадастровий номер. За змістом ст. 79 Земельного кодексу України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Згідно з нормою статті 79 ЗК України земельна ділянка набуває ознак об`єкта цивільних прав з моменту її формування з присвоєнням кадастрового номера та внесення в Державний земельний кадастр. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний земельний кадастр» кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Статтею 9 вказаного вище Закону зазначено, внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Надання відомостей з Державного земельного кадастру у визначених частиною першою статті 38 цього Закону випадках може здійснюватися також адміністраторами центрів надання адміністративних послуг у порядку, встановленому Законом України "Про адміністративні послуги", або уповноваженими посадовими особами виконавчих органів місцевого самоврядування, які успішно пройшли стажування у сфері земельних відносин та відповідають кваліфікаційним вимогам, зазначеним у частині третій цієї статті. Стаття 16 Закону України «Про державний земельний кадастр» передбачає, що земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Система кадастрової нумерації земельних ділянок є єдиною на всій території України. Структура кадастрових номерів земельної ділянки визначається Кабінетом Міністрів України. Кадастрові номери земельних ділянок зазначаються у рішеннях органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування про передачу цих ділянок у власність чи користування, зміну їх цільового призначення, визначення їх грошової оцінки, про затвердження документації із землеустрою та оцінки земель щодо конкретних земельних ділянок. Згідно ч. 2 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. В даному випадку, вимога зобов`язання здійснити державну реєстрацію спірної земельної ділянки в Державному земельному кадастрі та присвоїти їй відповідний кадастровий номер є похідною вимогою від спору щодо такого майна. Враховуючи викладене, визнання договору оренди спірної земельної ділянки поновленим та зобов`язання здійснити державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі спірної земельної ділянки з присвоєнням їй відповідного кадастрового номера, надасть змогу позивачу зареєструвати право оренди на спірну земельну ділянку, що забезпечить повноцінний захист його прав. Що стосується заперечень Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області , відповідно до яких ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області, позов не визнає та просить відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що відповідно до матеріалів розробленого проекту встановлення меж населеного пункту с. Головеньки Немирівського району Вінницької області, земельна ділянка сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 30,0 яка фактично є предметом позову, не входить в межі с. Головеньки Немирівського району Вінницької області, а знаходиться за межами даного населеного пункту. Судом встановлено наступне,відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вказані заперечення відповідача, які містяться в додаткових поясненнях не підтверджуються жодним доказом, а отже суд не бере їх до уваги. Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved