Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Олешницької сільської ради про визнання прав та обов'язків забудовника, третя особа: Виноградівське РУЮ у Закарпатській області в особі сектору державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби, Виробничий сільськогосподарський кооператив "Нове життя", щодо майна, яке було позивачці передано, як отримання майнового паю членом колективного сільськогосподарського підприємства та виділення його в натурі, однак через неможливість проведення реєстрації такого майна, позивач звертається до суду про визнання за нею прав та обов'язків забудовника незавершеного будівництвом майна (фундаменту котельні)17% готовності. Представник позивача в судовому засіданні обставини та вимоги позову підтримав, позовні вимоги просив задовольнити з підстав наведених у позові. Інші особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце його проведення. Представники відповідача та третіх осіб подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності (а.с.27,28,33). Дослідивши подані докази, всебічно та повно з'ясувавши підтверджені ними фактичні обставини, що мають значення для прийняття рішення по суті позову, суд прийшов до наступних висновків. 15.07.2009 року Олешницької сільською радою Виноградівського району, [PERSON] видано свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, серії ЗК № ІІІ 033055 (а.с.8). Згідно даного свідоцтва, загальна вартість частки позивача у пайовому фонді ВСГК "Нове Життя", визначена в розмірі 5359,22 грн. На підставі протоколу № 1 від 20.01.2000 року загальних зборів членів КСП «Нове життя» було прийнято нову форму власності - виробничий сільськогосподарський кооператив «Нове життя», а на підставі протоколу № 2 від 13.03.2000 року загальних зборів КСП «Нове життя» затверджено статут виробничого сільськогосподарського кооперативу «Нове життя», який залишається правонаступником КСП «Нове життя» (а.с.11,12). На підставі Протоколу №1 засідання комісії по реорганізації КСП "Нове Життя" від 27.03.2013 року, вирішено виділити позивачу в рахунок майнового паю будівлю «Фундамент котельні», за інвентарним номером 51, 1996 року побудови, розташованої в [ADDRESS] (а.с.9). Актом прийому-передачі будівель та споруд від 29.03.2013 року в рахунок майнового паю та земельної ділянки для обслуговування будівель (без визначення розмірів, меж, місця її знаходження) згідно рішення комісії по реорганізації КСП «Нове життя» від 27.03.2013 року позивачу було проведено передачу із балансу ВСГК "Нове Життя", незавершеного будівництвом «Фундаменту котельні», за інвентарним номером 51, 1996 року побудови, розташованого в [ADDRESS] (а.с.10). Згідно довідки КП «Виноградівського районне БТІ» № 336/14 від 27.06.2014 року та технічного паспорту інвентарна вартість фундаменту котельні в [ADDRESS] станом на червень 2014 року становить 32 010 гривень та згідно архівних даних станом на 01.01.2013 року фундамент котельні в [ADDRESS], рахується за [PERSON] на підставі виписки з протоколу №1 від 27 березня 2013 року про виділення в рахунок майнового паю фундаменту котельні інвт.№51, акту прийому - передачі фундаменту котельні від 29.03.2013 року (а.с.13-16). За вимогами ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За правилами ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, коли така особа звільнена від доказування. Судовому захисту підлягають лише ті права, які порушені, невизнанні або оспорюванні (ст.1 ЦПК). Як встановлено судом, права, свободи чи інтереси позивача відповідачем не порушуються, не оспорюються та визнаються, як наслідок позов до відповідача заявлено безпідставно. Посилання позивача на п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, за яким якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов"язки як забудовника входять до складу спадщини, на переконання суду є безпідставним. Наявний у справі «Рабочий проект» (а.с.40-71), наданий представником позивача, до уваги судом не приймається, оскільки він не стосується будівництва фундаменту, права та обов'язки на який позивач просить визнати. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Відповідно до п. 4 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міст і селиш міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям… В матеріалах справи відсутні будь-які дані, які вказують на те, що будівництво фундаменту здійснювалось згідно із законом, і фундамент знаходився на балансі ВСГК «Нове життя». Частиною третьою статті 331 ЦК України передбачено, що до завершення будівництва особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використанні в процесі будівництва (створення) майна. При цьому слід констатувати наступне. Порядок розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств /Затверджено Наказ Міністерства аграрної політики України 14 березня 2001 року N 62, Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 4 квітня 2001 р. за N 305/5496/ (чинний на час виділення [PERSON] в рахунок майнового паю фундаменту), зокрема, п. 15 передбачає, що виділення майнових паїв у натурі окремим особам, які виявили бажання отримати свої майнові паї в індивідуальну власність, проводиться підприємством - користувачем майна із переліку майна, виділеного на ці цілі. При виділенні майна в натурі конкретному власнику підприємство-правонаступник (користувач) одночасно з підписанням акта приймання-передавання майна робить відмітку про виділення майна в натурі у Свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (далі - Свідоцтво), що засвідчується підписом керівника підприємства та печаткою. Свідоцтво з відміткою про виділення майна в натурі індивідуально, акт приймання-передавання майна можуть бути підставою для оформлення прав власності на зазначене майно в установленому порядку. Як встановлено судом, у свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (серія ЗК №033055), оригінал якого оглянуто у судовому засіданні, уповноваженою особою незроблена відмітка про виділення майна в натурі [PERSON], і як наслідок підписом керівника підприємства та печаткою незасвідчена (а.с.8). За цим свідоцтвом частка паю [PERSON] визначена в розмірі 5 359,22 грн., або 0,09 відсотків від загальної вартості майна пайового фонду підприємства ВСГК «Нове життя». Загальна вартість майна пайового фонду підприємства станом на 01 квітня 2000 року становила 5782640 грн. (а.с.8). Згідно довідки БТІ № 336/14 від 27 червня 2014 року вартість фундаменту котельні в [ADDRESS], станом на червень 2014 року становить 32 010 гривень (а.с.13). При цьому, судом невстановлені обставини, які б вказували на те, що на час прийняття рішення 27.03.2013 року про виділення [PERSON] «фундамент котельні» в рахунок майнового паю було збільшено її частку паю, або збільшено загальну вартість майна пайового фонду підприємства. За встановлених в судовому засіданні обставин правові підстави для задоволення позову відсутні. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи, що судове рішення ухвалюється не на користь позивача, судові витрати з другої сторони не присуджуються.

Outcome: dismissed