Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

У жовтні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача в його користь 20376.59 грн., з яких : 20000 грн. внесений вклад та 320,83 грн. процентів за вкладом та 55,76 грн. 3 % річних. Свої вимоги, обґрунтовує тим, що 19.08.2013 року між ним та ПАТ "Банк Перший" було укладено договір банківського вкладу № ДФ - 054250, згідно умовами якого він передав банку 20000 грн. на строк до 22.09.2014 р. під процентну ставку 19,5 % річних. Після закінчення строку депозиту відповідач відмовився повертати гроші за депозитом та проценти. Тому просив позов задовольнити, та стягнути вказану заборгованість у його користь. Позивач у судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву в якій просив розглядати його позов у його відсутності. Позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судові засідання двічі не з'явився. Так, 19.11.2014 р. відповідачу рекомендованим листом було надіслано увалу про відкриття провадження та матеріали справи із викликом у судове засідання на 04.12.2014 р.. Даний лист отримано представником відповідача 24.11.2014 р., що підтверджується його підписом у повідомленні про вручення поштового відправлення. Окірм цього, відповідачу рекомендованим листом від 04.12.2014 р. було надіслано повістку про виклик до суду на 26.12.2014 р., яка отримана останнім 08.12.2014 р., що у відповідності до положень ст.74 ЦПК України, вважається як вручення повідомлення про виклик до суду належним чином. Разом з тим останній не подав заяви про відкладення розгляду справи, не повідомив причини неявки, в зв'язку з чим, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, про що судом винесено ухвалу. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін та відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 19.08.2013 року між сторонами було укладено договір банківського вкладу (депозиту), за умовами якого позивач - Вкладник передав, а банк - прийняв для зберігання грошові кошти в національній валюті України, які були внесені на депозитний рахунок Банку № [NUMBER] у розмірі 20 000 грн. 00 коп. строком на 368 днів зі сплатою 19,5 % річних. Датою повернення вкладу було визначено 22.09.2014 року. Після закінчення строку дії депозитного договору, [PERSON] 23.09..2014 р. звертався до ПАТ "Банк Перший" із вимогою про повернення вкладених коштів та нарахованих процентів за даним договором, однак коштів йому не повернули. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі статтею 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до положень статті 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунку (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. П. 3.1.1. договору банківського вкладу №ДФ-054250 від 19.08.2013 року передбачено, що Банк зобов'язаний з урахуванням положень цього договору після закінчення строку вкладу (або на першу вимогу Вкладника) повернути вклад (або його частину, згідно з п.2.7 цього договору - коли вклад повертається на вимогу до закінчення Строку вкладу) вкладнику в повному розмірі в порядку, визначеному цим договором та законодавством України, та виплатити проценти. Згідно з п.2.2. вищевказаного договору проценти на суму вкладу нараховуються банком за фактичну кількість днів перебування вкладу на рахунку від дня, наступного за днем надходження вкладу на рахунок, до дня, який передує останньому дню строку вкладу або до дня, який передує дню списання вкладу з рахунку з підстав, передбачених цим договором та законодавством України. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Частинами 1, 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до ч. 1 ст. 1070 ЦК України за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Згідно з абз. 1 п.п. 3.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління НБУ 03.12.2003 року № 516, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2003 р. за N 1256/8577, банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Щодо вимог про стягнення процентів за вкладом за період з 19.09.2013 р. по 22.09.2014 р., то суд прийшов до висновку, що такі підлягають стягненню в користь [PERSON] Дана позиція також висвітлена у правовому висновку Верховного Суду України (справа № 6-39цс13 від 29 травня 2013 року), згідно якої банк повинен виплачувати проценти за банківськими вкладами за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладникам, а також 3 % річних та суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. Суд погоджується із наданим позивачем розрахунку процентів за вкладом , згідно якого розмір процентів за вказаний період складає 320,83 грн.. Окрім цього до задоволення підлягають і вимоги [PERSON] щодо стягнення 3% річних. Згідно наданого позивачем розрахунку станом на час подання позовної заяви розмір останніх складає 55,76 грн., тому останні також слід стягнути з відповідача. Відтак, загальна сума заборгованості ПАТ "Банк Перший" за депозитним вкладом [PERSON] №ДФ-054250 від 19.08.2013 року складає 20376.59 грн. За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до змісту ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved