Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Гермес», приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бунякіна Олена Валентинівна, відділ Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бунякіною Оленою Валентинівною та зареєстрований в реєстрі за № 1361 від 03 липня 2013 року з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки нотаріус не вправі здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу, але у цій справі вона вчинила виконавчий напис щодо майна - автомобіля позивача, що був зареєстрований в м.Києві. Крім того, зауважує, що сума заборгованості є спірною, оскільки жодних вимог від відповідача про сплату суми не отримував та укладений між відповідачем та третьою особою кредитний договір не був нотаріально посвідчений, а тому нотаріус не мала прав на вчинення виконавчого напису в рахунок погашення спірної заборгованості. Також, позивач зазначив, що неустойка може бути включена до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору, але договором застави та кредитним договором від 07.10.2013 року не передбачено позасудовий спосіб звернення стягнення на неустойку. За таких обставин, позивач просив суд виконавчий напис № 1361 від 03 липня 2013 року вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бунякіною Оленою Валентинівною, щодо звернення стягнення на рухоме майно, а саме: автомобіль марки MERCEDES-BENZ ML 350, випуску 2007 року, чорного кольору, кузов якого має № [NUMBER], реєстраційний № [NUMBER], зареєстрований УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 01 лютого 2007 року, який належить на праві власності [PERSON] шляхом продажу визнати таким, що не підлягає виконанню з моменту вчинення. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з викладених у позовній заяві підстав. Відповідач ПАТ «АКБ «Новий»свого представника в суд не направив, але надав суду свої письмові заперечення проти позову, де просив суд в задоволенні позову відмовити з огляду на те, що в забезпечення зобов»язань позичальника ТОВ «Гермес» за кредитним договором від 07.08.2008 року про повернення коштів сумі - 370 000 доларів США було укладено договір застави транспортного засобу «Мерседес», що належить позивачу по справі. У зв»язку з невиконання зобов»язання боржником, приватним нотаріусом Бунякіною О.В. було вчинено 03.07.2013 року виконавчий напис щодо звернення стягнення на вказаний автомобіль. 01.03.2013 року позивачу було особисто вручено вимогу про усунення порушень та погашення заборгованості по кредиту та буде звернуто стягнення на його автомобіль в рахунок погашення заборгованості. Зазначає, що виконавчий напис є документом, що підтверджує наявність заборгованості перед стягувачем, тому просить в задоволенні позову відмовити. Третя особа - приватний нотаріус Бунякіна О.В. в судове засідання не з'явились з невідомих причин, хоча про дату і час розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суду не повідомили, але направила до суду письмові заперечення, в яких просили розглядати справу без їхньої участі та у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Зокрема, нотаріус послалась на те, що 03.07.2013 року нею було вчинено виконавчий напис у відповідності до вимог законодавства на належний позивачу автомобіль в рахунок погашення заборгованості перед відповідачем. Зазначила про те, що дотримання нотаріусом діючого законодавства при вчиненні виконавчого напису не може бути предметом спору в порядку цивільного судочинства. Треті особи - ТОВ «Гермес», ВДВС Шевченківського РУЮ у місті Києві в судове засідання не з'явились з невідомих причин, також про дату і час розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суду не повідомили, заяву про розгляд справи у їх відсутність не подавали. Суд, вислухавши пояснення присутніх учасників процесу, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин. За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь справі. Згідно ч.2 ст.319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Відповідно до ч.1 ст.386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Перевіряючи обставини у справі судом встановлено, що за умовами договору застави № 3508/01(3-1) від 07 жовтня 2013 року, [PERSON] та АКБ «Новий» домовились, що за кредитним договором № 3508/01 від 07 жовтня 2013 року у забезпечення своєчасного виконання зобов'язань ТОВ «Гермес» по кредиту в сумі - 370 000 доларів США, позивач надає в якості предмету застави є автомобіль MERCEDES-BENZ ML 350, 2007 року випуску, колір - чорний, шасі (кузов, рама) № [NUMBER], реєстраційний № [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] (а.с.9-10). Відповідно до Виконавчого напису зареєстрованому в реєстрі № 1361 від 03 липня 2013 року приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бунякіна Олена Валентинівна пропонує звернути стягнення на рухоме майно - автомобіль MERCEDES-BENZ ML 350, 2007 року випуску, колір - чорний, шасі (кузов, рама) № [NUMBER], реєстраційний № [NUMBER], що належить на праві власності позивачу - [PERSON], в рахунок погашення заборгованості ТОВ «Гермес» по кредиту в сумі - 2 732 720,94 грн. (а.с.8). Згідно постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Хечибабян С.А. на підставі виконавчого напису № 1361 виданого 03 липня 2013 року приватного нотаріуса Дніпропетроського міського нотаріального округу Бунякіної О.В. було відкрите виконавче провадження № 38971494 від 24 липня 2013 року (а.с.7). Згідно ст.88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п.284 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. За умовами п.1 постанови Кабінету Міністрів України №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються зокрема, оригінал нотаріально посвідчених угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов»язань. Належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, могли бути первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України від 16 липня 1999 року N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" (Закон N 996-XIV). Вказані обставини викладені в узагальненні судової практики з розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову у їх вчиненні згідно листа від 07.02.2014 року Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ. Між тим, у вказаній справі виконавчий напис вчинено в порушення вищевказаних вимог законодавства і на підставі ряду документів, серед яких не було ні нотаріально посвідченої угоди, ні документів, що підтверджували безспірність заборгованості боржника, які б відповідали вищевказаним вимогам законодавства та вимогам ст.88 Закону України «Про нотаріат» (а.с.116-140). Крім того, за змістом ст.27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов'язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Між тим, позивач не отримував повідомлення у визначеному ст.27 вказаного Закону порядку, оскільки у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідного запису немає. Також, відповідно до п.3.1 глави 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», що затверджений наказом МЮУ №296/5 від 22.02.2012 року нотаріус вчиняє виконавчий напис за умови, якщо з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше 1 року. Між тим, як вбачається з кредитного договору від 07.05.2008 року та додаткових угод до нього, договору застави, то кінцевий строк повернення коштів визначено 06.06.2011 року, тобто річний строк для вчинення виконавчого напису минув 06.06.2012 року, а виконавчий напис було вчинено лише 03.07.2013 року, тобто в порушення вимог вказаного законодавства, а тому із цих підстав його слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Крім того, частиною 1 статті 590 ЦПК України передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст.20 Закону України «Про заставу», звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Згідно ч.3 ст.6 ЦК України, сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Відповідно до ст.26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в порядку, встановленому цим Законом; продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші або цінні папери. Звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження на підставі виконавчого напису нотаріуса законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, не передбачено. Згідно із ч.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Отже, положення Закону України «Про заставу» у частині здійснення звернення стягнення на предмет застави на підставі виконавчого напису нотаріуса не підлягає застосуванню до спірних правовідносин як такі, що суперечать нормам Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, щодо позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Таким чином, норми Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» є спеціальними відносно Закону України «Про заставу». Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону N 1255-IV звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Статтею 26 Закону N 1255-IV передбачено позасудові способи звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, серед яких на підставі виконавчого напису нотаріуса звернення стягнення не передбачено. Водночас слід звернути увагу на те, що Законом України від 22 вересня 2011 року N 3795-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг" (Закон N 3795-VI), який набрав чинності 16 жовтня 2011 року, ч. 1 ст. 26 Закону N 1255-IV, яка визначає позасудові способи звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження доповнено п. 5 такого змісту: "реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса". Вказана правова позиція викладена у висновках постанови Верховного суду України від 09.07.2014 року за №6-89 цс14, яка у відповідності до вимог ст.360-7 ЦПК України є обов»язковою для застосування всіма судами України. Як встановлено у цій справі, то на момент укладення кредитного договору та договору застави транспортного засобу (07.05.2008 року а.с.82-98) у ст.26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрації обтяжень» не було передбачено такого позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, як реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса, а тому вчинений виконавчий напис не може підлягати виконанню. Даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки його було вчинено з порушенням вимог вищевказаного законодавства. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий»необхідно стягнути на користь позивача [PERSON]судовий збір у розмірі - 243,60 грн.

Outcome: approved