Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Позивач, приватне підприємство (надалі -ПП «УК) «Управлінська компанія «Управдом», в поданій до суду позовній заяві просить стягнути з відповідачів: [PERSON], [PERSON], [PERSON] солідарно на його користь 1004 грн. 23 коп. заборгованості за несплату за житлово-комунальні послуги з утримання будинку [ADDRESS], в якому останні проживають і є власниками квартири № 29, та прибудинкової території і посилається на те, що Шепетівське ПП «Управлінська компанія «Управдом» надає відповідачам послуги по обслуговуванню житла, однак у період з 07 липня 2011 року по 31 серпня 2013 року останніми надані послуги не оплачуються, у зв'язку із чим, за вказаний період за відповідачами утворилася заборгованість у вищезазначеній сумі, яку необхідно стягнути з останніх. В судовому засіданні представник позивача Конончук П.В. позов підтримав, посилаючись на обставини, вказані у позовній заяві. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] позов не визнали, посилаючись на неякісні послуги, які надає позивач по обслуговуванню їх житла; крім того, з 2011 року в них з відповідачем договір по обслуговуванню вказаного вище будинку і прибудинкової території не укладений, а тому у відповідача відсутні підстави для пред'явлення даного позову, оскільки з 01 липня 2013 року відповідач [PERSON] уклав договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території з об'єднанням співвласників багатоквартирних будинків "Тріо-Шепетівка". Заслухавши представника позивача, відповідачів, свідка, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги". Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого cамоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг (стаття 1, частина друга статті 3, стаття 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"). Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Разом із тим законодавче визначення терміну "балансоутримувач", дане в статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", допускає можливість існування різних ситуацій, у тому числі таких, коли багатоквартирний будинок існує, а особи, що має права та несе обов'язки балансоутримувача, немає (власники квартир балансоутримувачами бути не можуть за визначенням, а договір з будь-якою юридичною особою не укладався). За відсутності вирішення в цьому Законі питання про те, хто саме має ці права й обов'язки, застосуванню підлягає частина перша статті 11 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку", зі змісту якої випливає, що функції балансоутримувача до приватизації квартир виконував попередній власник будинку. Він повинен на вимогу об'єднання власників багатоквартирного будинку передати житловий комплекс на баланс об'єднання. Якщо ж немає особи, якій будинок може бути переданий на баланс, попередній власник (територіальна громада та уповноважені нею юридичні особи) змушені продовжувати виконувати функції балансоутримувача. Передача майна з балансу на баланс відбувається відповідно до Порядку передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 жовтня 2002 року № 1521. Цей Порядок регулює процедуру передачі житлового комплексу на баланс об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, а також житлового комплексу або його частини на баланс іншої юридичної особи, статут якої передбачає можливість провадження такої діяльності, з балансу колишнього балансоутримувача. Відповідно до рішення Шепетівської міської ради від 07.07.2011 року № 8, договору на управління та утримання житлового фонду м. Шепетівка від 15.07.2011р., додатку № 1 до нього, майно комунальної власності територіальної громади м. Шепетівка, у тому числі будинок по [ADDRESS], передано на баланс ПП "Управлінська компанія «Управдом». Отже, позивач у цій справі був належним балансоутримувачем, а тому він має права, передбачені частиною першою статті 24 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Згідно зі статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно наявних у справі документів відповідачі заборгували позивачу станом на 1.09.2015 року 1 004 грн. 23 коп., які утворилися внаслідок несплати відповідачами вказаної суми, і яку необхідно стягнути з останніх на користь позивача. Заперечення відповідачів спростовуються наявними матеріалами справи та поясненнями сторін в судовому засіданні. Так, згідно довідки, наданої ПП "УК" Управдом" від 26. 09.2015 року, в квартирі за [ADDRESS], зареєстровані власник [PERSON] та члени його сім'ї: дружина [PERSON], син [PERSON] Відповідачі не вважають себе споживачами послуг ПП "УК" Управдом" і не оплачують їх. Разом з тим, на ім'я [PERSON] був відкритий особовий рахунок в Шепетівському ПП "УК" Управдом" . Відповідно до діючого законодавства плату за утримання житла сплачують власники приватизованих квартир і наймачі незалежно від того, укладено угоду на обслуговування житла чи ні. Відповідно до норм Житлового кодексу України [PERSON] і члени його сім'ї, разом з ним користуються нарівні з ним усіма правами і несуть усі обов'язки, разом несуть солідарну відповідальність по всіх обов'язках, які виникають з договору найму. До ч.3 п.1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг підготовлений виконавцем на основі типового договору і згідно п. 5 цієї ж частини цієї статті споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. І тому вищенаведені твердження відповідачів з питання відмови від оплати житлово - комунальних послуг суд до уваги не приймає. Що стосується вимог відповідачів щодо кількісних та якісних показників послуг, які надаються позивачем і не задовольняють відповідачів, режиму їх надання тощо, та відмови останніх від оплати за них, то у разі порушення позивачем вимог актів чинного законодавства про надання житлово-комунальних послуг відповідачам, останні повинні звернутися до позивача з вимогою складання та підписання акту-претензії, в якому зазначаються терміни, види, показники порушень тощо. Таких доказів відповідачі не надали. В судовому засіданні також встановлено, що тарифи для населення на житлово-комунальні послуги розраховані відповідно до всіх видів житлово-комунальних послуг у населеному пункті, де проживають відповідачі, згідно з діючими нормативами. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Із матеріалів справи вбачається, що між сторонами відсутній письмовий договір на обслуговування будинку та прибудинкової території, проте послуги відповідачу з утримання будинку та прибудинкової території надавалися, а відповідач їх приймав та частково оплачував. Таким чином, відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, в якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. В матеріалах справи містяться докази щодо надання у вищевказаний період позивачем житлово-комунальних послуг, які отримували відповідачі, однак їх не оплачували, що є підставою для задоволення позову. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів належить стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі ст.ст. 509, 536, 901, 903, Закону України "Про житлово-комунальні послуги",

Outcome: approved