Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], треті особи: Управління служби у справах дітей Дніпропетровської районної у м. Дніпропетровську ради, Орган опіки та піклування Дніпропетровської районної у м. Дніпропетровську ради про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] вона народила дитину - сина [PERSON]. Батьками записані : «мати - [PERSON]», «батько - [PERSON]». З батьком дитини вона не перебувала у шлюбі. Вони разом прожили біля трьох місяців, сімейні відношення не реєстрували. З жовтня 2002 року вони припинили сімейні відношення та будь-яке спілкування, проживають окремо один від одного. Причина цього - неправильна поведінка відповідача, який став вживати наркотичні засоби. 05.11.2005 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище. 15 років відповідач не бачить свого сина [PERSON], не розмовляє з ним, не провідує, не приймає участі в його вихованні, не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Відповідач не має бажання виховувати сина, він зовсім, як батько, відсутній в житті сина, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, не дбає про нього, як це передбачено ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства". Така поведінка відповідача свідчить про те, що він самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. 30.07.2009 року відповідачем була надала заява, посвідчена приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шабашовим О.В. про згоду на усиновлення сина - [PERSON], [INFO], [PERSON] з присвоєнням йому прізвища усиновлювача - [PERSON] та по батькові - [PERSON].позивач розцінює дії відповідача по відношенню до свого сина - як ухилення від виховання дитини бутьком, свідомого нехтування ним своїми обов'язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов'язків. У зв'язку з цим, позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина - [PERSON], [INFO]. Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явилися, однак до його початку надали заяви про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, хоча про день та час судового розгляду був належним чином повідомлений, що підтверджується оголошенням про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України. Представник третьої особи - Служба у справах дітей Дніпровської районної державної адміністраціі Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, однак надав заяву про розгляд справи без його участі. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов : відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням згоди представника позивача, суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та винести заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до наступного висновку. З копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серія [NUMBER], вбачається, що його батьками є : « мати - [PERSON]», «батько -[PERSON]». Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], 05.11.2005 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON]. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу : «[PERSON]». Згідно копії довідки Балівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області № 613 від 29.05.2017 року, [PERSON] має такий склад сім'ї : [PERSON] - чоловік; [PERSON], [INFO], син; [PERSON], [INFO], син. З копії довідки № 12 від 06.02.2018 року вбачається, що [PERSON] навчається в 10-му класі КЗ «Балівська ЗОШ І-ІІІ ступенів Дніпровської районної ради Дніпропетровської області. Вітчим - [PERSON] виховує [PERSON] з трьохмісячного віку, відносини в сім'ї доброзичливі. 30.07.2009 року [PERSON] була написана заява, яка засвідчена приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шабашовим О.В., згідно якої останній дав згоду на усиновлення його сина - [PERSON], [INFO], чоловіком його колишньої дружини - [PERSON] - [PERSON], [INFO], з присвоєнням йому прізвища усиновлювача - [PERSON] та по батькові - [PERSON]. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов сім'ї [PERSON] від 29.05.2017 року, проведеного депутатами Балівської сільської ради, в результаті обстеження було встановлено, що сім'я [PERSON] складається з чотирьох чоловік : чоловік - [PERSON], [INFO]; син - [PERSON], [INFO]; син - [PERSON], [INFO]. Житловий будинок належить [PERSON], який потербує каптального ремонту, складається з довх кімнта, санітарні умови проживання сім'ї задовільні, в кімнатах чисто, створено всі умови для проживання. Будинок має пічне опалення, є водопостачання. В даний час сім' будує новий житловий будинок загальною площею 60 кв.м.. Сім'я [PERSON] має всі належні уивом для проживання малолітнього та неповнолітнього синів. Відповідно до ч.2,3,4,5 ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ч.1 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону ( ч.6 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства"). Відповідно до вимог ст. 164 Сімейного Кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 р. №3 ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 1 ст.18 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Як встановлено в судовому засіданні та з матеріалів справи вбачається, що відповідач- [PERSON] не займався та не займається вихованням свого неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не цікавиться його навчанням. Крім того, 30.07.2009 року [PERSON] була написана заява про надання згоди на усиновлення свого сина іншим чоловіком - [PERSON], та на зміну його прізвища та по-батькові, що свідчить про те, що відповідач свідомо нехтував своїми батьківськими обов'язками, що в своїй сукупності свідчить про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. Таким чином, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, як законно обґрунтовані та підтверджені документально. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі сплаченого судового збору в сумі 704 грн. 80 коп.. На підставі викладеного та ст.ст. 150, 164, 166 Сімейного Кодексу України, ч.1 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ст.ст.3, 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року та

Outcome: approved