Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

14.06.2013 року позивачка звернулася до суду з вищеозначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона та відповідач є співвласниками домоволодіння [ADDRESS], частка відповідно її належить 5/6 частин цього домоволодіння і земельної ділянки, а відповідачу [PERSON] - 1/6 частина. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.07.2012 року встановлено порядок користування житловим будинком, виділивши її у користуванні житлові кімнати 1-5 площею 12,6 кв. м, №1-6 площею 7,2 кв. м, а відповідачу виділено у користування кімнату №1-4 площею 9,9 кв. м, а кухню, коридор та сіни залишено у загальному користуванні співвласників, як і сарай, погріб, вбиральню, свердловину, душ, огорожу, а також приватизовану прибудинкову земельну ділянку площею 0,0841 га. Вказуючи, що між ними постійно виникають суперечки та непорозуміння з приводу користування, утримання та збереження цього майна і угоди про спосіб виділення в натурі частки із спільного володіння не досягнуто, та враховуючи, що іншого способу захисту свого порушеного права не вбачає, прохає поділити між ними, як співвласника житловий будинок та земельну ділянку згідно часток кожного з них. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі і прохали виділити її частку по першому варіанту експертизи, яка проведена за ухвалою суду Сумського відділення при Харківському науково-дослідному інституті судових експертиз ім. Заслуженого професора М.С. Бокаріуса, оскільки не довіряють тій експертизі, яка проведена за ініціативою самого відповідача. Крім того, вказали, що не заперечує проти зменшення її ідеальної частки, враховуючи перший варіант без компенсації різниці вартості майна на її користь. Представники відповідача в судовому засіданні не згодні з позовними вимогами, посилаючись на те, що запропоновані варіанти поділу передбачають відхилення від ідеальних часток, що є несприйнятливими і порушують права як позивача, так і відповідача, оскільки компенсаційні витрати з приводу переобладнань є непосильними для сторін та запропоновані варіанти суперечать чинним ДБН України, а поділити відповідно до часток кожного співвласника неможливо, як і земельну ділянку. З наведених письмових заперечень, прохають відмовити у повному обсязі. Вислухавши позивачку та її представника, представників відповідача, перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ст. ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками домоволодіння по [ADDRESS] і позивачки належить 5/6 частин цього домоволодіння і земельної ділянки, а відповідачу належить 1/6 частина, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину, про право власності та договором дарування та довідкою з Комунального підприємства «Сумське бюро технічної інвентаризації» (а.с. 7, 102). Згідно технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] вбачається, що будинок складається з трьох житлових кімнат площами 9,9 кв. м, 12,6 кв. м, 7,2 кв. м, коридору площею 10,0 кв. м, кухні 7,4 кв. м, сіні 3,4 кв. м, санвузла 4,9 кв. м, загальною площею. 55,4 кв. м (а.с. 8-11). Відповідно до довідок про реєстрацію місця проживання або місця перебування фізичної особи за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], її син - [PERSON] та онук - [PERSON], а дружина відповідача зареєстрована за адресою: [PERSON], а фактично проживає за місцем розташування спірного домоволодіння (а.с.50,51). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, яка розташована по [ADDRESS] розміром 0,841 га належить 5/6 частини [PERSON] та 1/6 частин [PERSON] (а.с. 13). За рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.07.2012 року встановлено порядок користування житловим будинком, виділивши [PERSON] у користування житлові кімнати 1-5 площею 12,6 кв. м, №1-6 площею 7,2 кв. м, а відповідачу виділено у користування кімнату №1-4 площею 9,9 кв. м, а кухню, коридор та сіни залишено у загальному користуванні співвласників, як і сарай, погріб, вбиральню, свердловину, душ, огорожу, а також приватизовану прибудинкову земельну ділянку площею 0,0841 га (а.с. 40-41). Як встановлено в судовому засіданні, між сторонами постійно виникають суперечки з приводу користування спільним майном, незважаючи на те, що вони між собою близькі родичі, що заважає позивачки яка перебуває у похилому віці розпоряджатися своєю власністю та бути справжньою господаркою своєї частки у спірному домоволодінні, яка має право на більшу частину ніж відповідач. Дійсно, згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи Сумського відділення при Харківському науково-дослідному інституті судових експертиз імені Заслуженого професора М.С. Бокаріуса за № 22/23 від 27.02.2014 року виконати розподіл житлового будинку з господарськими спорудами та надвірними будівлями відповідно до ідеальних часток співвласників не представляється за можливе, але на розгляд суду пропонується два варіанти розподілу житлового будинку з господарськими спорудами та надвірними будівлями з відступом від ідеальних часток співвласників, з чим погоджується позивачка, виходячи з того, що вона не заперечує на зменшення її ідеальної частки на користь відповідача без компенсаційних виплат на її користь, оскільки вона позбавлена права розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд. З висновком вказаної експертизи не погоджуються представники відповідача, посилаючи на те, що при наданих варіантах грубо порушуються всі норми ДБН і не відповідає чинному законодавству і за власною ініціативою звернулися до судового експерта-будівельника [PERSON], яка категорично заперечує про можливий поділ спірного домоволодіння та проводить аналіз експертизи за №22/23 від 27.02.2014 року, що суперечить вимогам чинного законодавства та беручи до уваги, що судовий експерт Сумського відділення при Харківському науково-дослідному інституті судових експертиз імені Заслуженого професора М.С. Бокаріуса проводив експертизу за ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 11.12.2013 року та попереджений про кримінальну відповідальність за ст.ст.384,385 КК України, а висновок експерта [PERSON] проводився за заявою [PERSON] і про кримінальну відповідальність попереджена не була, а тому суд приходить до висновку про покладення в основу рішення саме висновок №22/23 від 27.02.2014 року, який проведений на підставі ухвали суду. Допитаний в судовому засіданні експерт [PERSON] підтримав свій висновок і запропоновані варіанти поділу домоволодіння з відступом від ідеальних часток. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону, за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч.1,2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.1,2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. ст. 357, 358 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвідповідачів або законом. Право спільної часткової власності здійснюється за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно з п.п.6, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» виділ часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, можливий за умови, що кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. При поділі будинку в натурі учасникам спільної часткової власності може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Як врегульовано Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженою Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 18.06.2007 55 ( 1.2.) поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна (додаток 1) або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об'єкта нерухомого майна (додаток 2). Поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна (додаток 1) або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об'єкта нерухомого майна (додаток 2).2.1. Об'єкти нерухомого майна, які підлягають технічній інвентаризації відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України від 24.05.2001 N 127, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 за N 582/5773 (із змінами), а також єдині майнові комплекси, що належать на праві власності і розташовані на одній земельній ділянці, можуть бути поділені на самостійні об'єкти нерухомого майна. 2.2. Поділ на самостійні об'єкти нерухомого майна провадиться відповідно до законодавства з наданням кожному об'єкту поштової адреси. Згідно ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга ст.183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. При поділі спірного домоволодіння при відступу від ідеальних часток будинок не втратить свого цільового призначення, спірне майно є подільним, а тому ствердження представників відповідачів про неможливість його поділу не відповідає дійсності та порушує права позивачки. Доводи позивача та його представників щодо вкладання власних коштів на добудування санвузла, проведення капітального ремонту та втеплення стін, вставлення вікон, суд не може брати до уваги, оскільки [PERSON] було відомо про розмір часток кожного у спірному домоволодінні, а сама позивачка погодилася на збільшення ідеальної частки відповідача без сплати компенсації на її користь. Відповідно до ст.361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про поділ спірного домоволодіння за першими варіантом експертизи за №22/23 від 27.02.2014 року, виходячи з того, що при визначенні порядку користування позивачки була виділена кімната 1-6 площею 7,2 кв. м, яка і залишається при першому варіанті поділу і при цьому варіанті у відповідачів більш площа для використання та переобладнання у подальшому інших приміщень, тобто саме при цьому варіанті враховані інтереси кожної сторони. За першим варіантом виділити [PERSON] по житловому будинку під літером а-1 приміщення 1 сіни площею 3,4 кв. м, під літером а приміщення 1-2 кухня площею 7,4 кв. м, під літером А-1 приміщення 1-3 коридор площею 10 кв. м, під літером А-1 приміщення 1-6 житлова площею 7,2 кв. м; по надвірним спорудам: під літером Кр - ганок, піл літером Г - сарай, під літером В - убиральня, під літером Д -душ, під літером п/г№1 - погріб, під літером № 1 - хвіртка, під літером №2 - ворота, під літером №3- огорожа, під літером №4 - огорожа (частина), під літером №5 - огорожа (частина), під літером №6 - огорожа, що складає 4/6 частин житлового будинку по [ADDRESS]. Виділити [PERSON] по житловому будинку під літером А-1 приміщення 1-4 житлова площею 9,9 кв. м, під літером А-1 приміщення 1-5 житлова площею 12,6 кв. м; по надвірним спорудам: №4 - огорожа (частина), під №5 - огорожа (частина), що складає 2/6 частин житлового будинку по [ADDRESS]. Згідно вищевказаної експертизи необхідно зобов*язати [PERSON] демонтувати дверний блок та замурувати проріз між приміщенням « 2» та « 3», улаштувати проріз та вставити дверний блок між приміщенням « 1» та « 6», з улаштуванням дверного прорізу не менше 0,8 м; улаштувати подвійний дверний блок входу до приміщення « 1» з вулиці; частково демонтувати перегородку між приміщеннями « 3» та « 6», утворивши житлову кімнату площею 17,2 кв.м., [PERSON] демонтувати дверний блок та замурувати проріз між приміщеннями « 3» та « 4», частково демонтувати перегородку між приміщеннями « 4» та « 5»; улаштувати у приміщенні « 4» перегородку, утворивши житлову кімнату площею 15,0 кв. м та кухню площею 7,5 кв. м, демонтувати віконний блок, збільшити проріз та вставити подвійний дверний блоку зовнішній стіні приміщення « 4»; улаштувати проріз та вставити віконний блок у зовнішній стіні приміщення « 4»; улаштувати у приміщенні « 4» кухню; улаштувати ганок біля входу до приміщення « 4». Частиною 4 ст. 88 ЗК України встановлено, що учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Більш детальне регулювання відповідних правовідносин передбачене ст. ст. 370 - 372 ЦК України, які також виходять із рівності часток у праві спільної сумісної власності, допускаючи, проте, винятки із цього правила "з урахуванням обставин, що мають істотне значення". При застосуванні наведених норм важливе значення мають рекомендації Пленуму Верховного Суду України, викладені у постанові від 16.04.2004 № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ". Слід особливо відзначити позицію, викладену в абз. 3 п. 21 постанови, за якою "суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої". Відповідно до ч. 3 ст. 88 Земельного кодексу України, учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Згідно ст. 158 ч. 2 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян. Із наданих сторонами та досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками земельної ділянки площею 0,0841 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, розташованої по [ADDRESS], кадастровий номер земельної ділянки 5910136600:09:017:0012. Земельна ділянка перебуває у їх з відповідачем спільній частковій власності, при цьому частки у справі спільної часткової власності ввизначені: [PERSON] 5/6 частини, [PERSON] - 1/6 частина. Зазначене підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку ЯЕ № 396445, виданим міським головю м. Суми 24 січня 2008 року, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010861200104. Частиною 1 статті 86 Земельного кодексу України встановлено, що земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). За статтею 87 Земельного кодексу України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає: а) при добровільному об'єднанні власниками належних їм земельних ділянок; б) при придбанні у власність земельної ділянки двома чи більше особами за цивільно-правовими угодами; в) при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами; г) за рішенням суду. Як слідує з висновку судової будівельно-технічної експертизи № 22/23 від 27.02. 2014 року, фактичний варіант користування земельною ділянкою, розташованої по [ADDRESS] можливий від відступу ідеальних часток співвласників земельній ділянці, у звязку з чим, експертом запропоновано варіанти розділу земельної ділянки, які викладені у Додатках № 4 та №5 до висновку експерта та беручи до уваги, що судом визначений перший варіант поділу будинку, то і поділ земельної ділянки провести по першому варіанту (додаток №4), виділивши [PERSON] земельну ділянку по [ADDRESS] (на схемі показано жовтим кольором), що мають форму неправильних багатокутників: ЛКЙИЗЖМНЕДГВБАСЛ, площею 42 кв. м; ПОРШЩТУФХЦЧП, площею 610 кв. м, [PERSON] земельну ділянку по [ADDRESS] (на схемі показано синім кольором), що має форму неправильного багатокутника: САБВГДЕНРОПС, площею 91 кв. м. та залишити [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку загального користування (на схемі показано зеленим кольором), що залишається у спільній частковій власності співвласників і припадає ? зазначеної площі: ЧЦХФУТЩШРНМЖЗИЙКЛЧ, площею 98 кв. м. Відповідно до ст. 88 ЦПК України вирішити питання про стягнення судових витрат на користь позивачки з врахуванням вартості майна зазначеного в експертизі, якою частка визначена 4/6 частини і складає 60 364,82 грн. і сума судового збору визначається в розмірі 603,64 грн., а стосовно вимоги поділу земельної ділянки, загальна вартість якої становить 40195,40 грн. згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (а.с.21), то судовий збір, виходячи з частки позивачки необхідно було сплатити 268 грн. Враховуючи, що позивачкою сплачено судового збору більш, ніж передбачено законом, то з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір в розмірі 871,64 грн. та на підставі 79 ЦПК України стягненню підлягають витрати, пов'язані із залученням спеціаліста - експерта за проведення судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 3488,40 грн., що підтверджується квитанцією про її оплату (а.с.62). Враховуючи викладене та

Outcome: approved