Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі, мотивуючи свої вимоги тим, що 24 квітня 2015 року вони з [PERSON] зареєстрували шлюб. Під час спільного проживання в них народився син [PERSON], 26 березня 2014 року. Подружнє життя між ними не склалося в наслідок зневажливого ставлення відповідача до подружніх обо'язків та жорстого поводження з нею та їх малолітньою дитиною. Крім того, посилається на те, що відповідач тривалий час не надає їй матеріальної допомоги на утримання сина, вона в даний час займається вихованням дитини, ніякої матеріальної допомоги від відповідача не отримує, тому просить суд стягувати з нього кошти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн. У судове засідання позивач не з'явилась надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач до суду не з'явився, надав письмові заперечення проти позовних вимог щодо стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, на розірвання шлюбу погодився та не заперечував проти стягнення з нього половини судового збору на користь позивачки, сплаченого нею при подачі позовної заяви до суду. Просив слухати справу за його відсутністю. Аліменти на утримання сина погодився сплачувати у сумі 500 грн. Досдіивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню частково. Згідно свідоцтва про народження, [PERSON] народився 26 березня 2014 року в родині [PERSON] та [PERSON] (а.с.3). Відповідно до свідоцтва про шлюб [PERSON] зареєстрував шлюб 24 квітня 2015 року з [PERSON]. Прізвище дружини після укладення шлюбу "Шахова-Короленко" (а.с.4). У довідці про склад сім'ї, виданої 11 липня 2017 року за № 2611-д Відділом реєстрації місця проживання осіб Каховської міської ради вказано, що [PERSON], [INFO] зареєстрована та проживає разом з сином [PERSON], [INFO] в м. Каховка Херсонської області по вул. Айвазовського, 22 А (а.с.5). Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповіднодо ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірванняшлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності,поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають йогонаполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Тому, суд вважає за необхідне розірвати шлюб між сторонами зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 288. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21 грудня 2016 року № 1801-VIII встановлена сума прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року 1355 гривень, з 1 травня 1426 гривень, з 1 грудня 1492 гривні . Відповідно до норм закріплених в Сімейному кодексі України, дитину до досягнення нею повноліття повинні утримувати як матір так і батько. Задовольняючи позовні вимоги частково в частині стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, суд виходить з того, що розмір аліментів повинен бути достатнім для належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, а тому суд приходить до висновку , що стягнення аліментів у твердій грошові сумі в сумі 1300 гривень дозволить забезпечити стабільність щодо утримання дитини, а тому з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дитини у твердій грошовій суму в розмірі 1300 гривень щомісяця. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, за правилами визначеними ч. 2 ст 184 СК України, підлягає індексації. Така індексація проводиться відповідно до Закону України від 3 липня 1991 р. "Про індексацію грошових доходів населення". Відповідно до ст.60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень . Відповідачем надано довідку, на яку він посилається в своїх запереченнях проти стягнення аліментів у твердій грошовій суммі розмірі 5000 грн., проте суд не може сприйняти її як доказ того, що відповідач отримує 670.83 грн. заробіної плати, працюючи у ТОВ "Приватна марка". Вказаний документ не підписаний, на ньому не стоїть печатка підприємства та не стоїть його номер. Крім того, у своїх запереченнях відповідач посилається на те, що у нього є на утриманні неповнолітній син [PERSON], [INFO], проте доказів такого утримання суду не надано. Виходячи з вищенаведеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково. На підставі наведеного та

Outcome: partial