Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

Позивач ТзОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» звернувся з цивільним позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 54250,93 грн. та звернути стягнення на предмет застави, а саме автомобіль, легковий седан-В, марки ВАЗ модель 21104, 2007 року випуску, чорного кольору, кузов [NUMBER], об'єм двигуна 1596 см. куб., державний номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого 21.03.2007 року РЕВ 1-го МВ ДАІ при УМВС України у Львівській області, шляхом продажу вказаного майна будь-якій особі покупцю за ціною визначеною на момент реалізації, з правом укладення від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з будь-якою особою покупцем, а кошти від реалізації скерувати для погашення заборгованості та судових витрат (з правом зняття вказаного автомобіля з обліку в органах МРЕВ ДАІ України, виготовлення та отримання дублікатів реєстраційних документів на вказаний автомобіль, здійснення будь-яких платежів від імені продавця необхідних для здійснення такого продажу). Протокольною ухвалою суду до участі у справі в якості третьої особи було залучено ПАТ «Фольксбанк». Свої вимоги позивач мотивує тим, що 22.03.2007 року між ПАТ «Фольксбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №KF42255, відповідно до умов якого позичальнику було надано кредит в розмірі 8337, 00 дол. США, із зобов'язанням сплатити відсотки та строком повернення кредиту до 22.03.2012 року. Вказує про те, що відповідач своїх зобов'язань за кредитним договором не виконала, внаслідок чого у неї сформувалася заборгованість у загальному розмірі 54250,93 грн., з яких 48532,64 грн. основного боргу, 2053,80 грн. відсотків та 3664,49 грн. штрафних санкцій. 23.02.2012 року між ПАТ «Фольксбанк» та ТзОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» було укладено договір про відступлення права вимоги, згідно якого позивач набув статус нового кредитора та отримало право вимоги за вказаним вище кредитним договором. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ «Фольксбанк» та [PERSON] було укладено договір застави рухомого майна від 22.03.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON], предметом застави в якому виступає автомобіль, легковий седан-В, марки ВАЗ модель 21104, 2007 року випуску, чорного кольору, кузов [NUMBER], об'єм двигуна 1596 см. куб., державний номерний знак [NUMBER], що належить відповідачці. Зважаючи на те, що своїх зобов'язань за кредитним договором позивачка не виконала належним чином, вважають за необхідне обрати такийй спосіб захисту своїх прав та законних інтересів, як звернення стягнення на заставлене майно. Представник позивача Ільницький В.М. у судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеному, просив позовні вимоги задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] позовних вимог не визнала та просила у задоволенні позовних вимог відмовити. Окрім того подала письмові заперечення у яких стверджує, що позовні вимоги є безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню Так, стверджує, що поряд із встановленим строком дії договору, сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань, що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Вважає, що оскільки позов подано 11.08.2014 року, не простроченою є заборгованість за вересень-грудень 2011 року (4 місяці), січень-лютий 2012 року (2 місяці), а згідно п. 1.1. договору про відступлення права вимоги від 23.02.2012 року, портфель заборгованості станом на день підписання договору відступлення прав вимоги із розрахунку по 139 дол. США становить 6 місяців по 701,95 грн. Таким чином, вважає, що всього заборгованість за кредитом становить 4211,70 грн., а розмір вимог не може перевищувати пртфеь заборгованості на час підписання договору про відступлення права вимоги. Наголошує на тому, що звернення стягнення на предмет застави буде неспівмірно більшим за розміром ніж сума, яка підлягає стягненню. Крім того, суд на її думку не може одночасно звернути стягнення на предмет застави та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. Представник третьої особи ПАТ «Фольксбанк» у судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причин своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи та докази у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.03.2007 року між ВАТ «Електрон Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фольксбанк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № KF42255, згідно розділу 1 якого, банк надав позичальнику кредит у розмірі 8337,00 дол. США строком на 5 років, до 22.03.2012 року та сплатою 10,99 % річних, а у випадку виникнення прострочення заборгованості за кредитом або частиною кредиту, та/або процентами процентна ставка за користування кредитом встановлюється у розмірі 13,99 %. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 22.03.2007 року ВАТ «Електрон Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фольксбанк», та [PERSON] було укладено договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON], згідно п. 1.2. якого для забезпечення повного та своєчасного повернення кредиту, процентів за користування ним, оплати штрафних санкцій, заставодавець передала в заставу автомобіль, легковий седан-В, марки ВАЗ модель 21104, 2007 року випуску, чорного кольору, кузов [NUMBER], об'єм двигуна 1596 см. куб., державний номерний знак [NUMBER]. Згідно вимог п. 3.4. кредитного договору повернення кредиту здійснюється позичальником, шляхом внесення відповідної готівкової суми в касу банку на кредитний рахунок, або шляхом перерахування коштів на цей рахунок у безготівковій формі з поточного рахунку позичальника, відкритого в іноземній валюті. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Своїх зобов'язань за кредитним договором відповідачка не виконала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість у розмірі 48532,64 грн. основного боргу та 2053,80 грн. відсотків за користування кредитом. Нормами п. 6.2., п. 6.3. кредитного договору, встановлено, що за несвоєчасне (неналежне) повернення кредиту чи відсотків за кредитом позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, обрахованої від суми боргу за кожен день прострочення виконання. У відповідності із ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно наданого розрахунку заборгованості [PERSON] перед ТзОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» становить 6333,28 дол. США, що в еквіваленті на час звернення до суду 18.08.2014 року за офіційним НБУ становить 82796,87 грн., однак у своїй позовній заяві позивач вказує на наявність заборгованості у загальному розмірі 54250,93 грн., з яких 48532,64 грн. основного боргу, 2053,80 грн. відсотків та 3664,49 грн. штрафних санкцій, за межі яких суд, згідно вимог ст. 11 ЦПК України, вийти не може. Положеннями п. 5.1. договору застави встановлено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, зокрема у разі невиконання чи неналежного виконання заставодавцем умов кредитного договору. Згідно ст. 20 ЗУ «Про заставу» та ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. У відповідності із ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави, може здійснюватися за рішенням суду. Відповідно до ст. 25 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета застави шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього закону, зокрема і процедури продажу предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Разом з тим, суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. У такому випадку слід зазначити в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, винятком є ситуація коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця з урахуванням положення статті 11 Закону України «Про іпотеку» (або статті 589 ЦК України щодо заставодавця). За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити частково, звернувши стягнення на предмет застави, а саме автомобіль, легковий седан-В, марки ВАЗ модель 21104, 2007 року випуску, чорного кольору, кузов [NUMBER], об'єм двигуна 1596 см. куб., державний номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого 21.03.2007 року РЕВ 1-го МВ ДАІ при УМВС України у Львівській області, в рахунок погашення заборгованості [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], перед ТзОВ "Компанія з управління активами "Прімоколект-Капітал", код ЄДРПОУ 36676934, за кредитним договором №KF 42255 від 22.03.2007 року в сумі 54250,93 грн., з яких 48532,64 грн. основного боргу, 2053,80 грн. відсотків та 3664,49 грн. штрафних санкцій, шляхом продажу ТзОВ "Компанія з управління активами "Прімоколект-Капітал" вказаного майна будь-якій особі покупцю за ціною визначеною на момент реалізації, з правом укладення ТзОВ "Компанія з управління активами "Прімоколект-Капітал" від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з будь-якою особою покупцем, а кошти від реалізації скерувати для погашення заборгованості та судових витрат (з правом зняття вказаного автомобіля з обліку в органах МРЕВ ДАІ України, виготовлення та отримання дублікатів реєстраційних документів на вказаний автомобіль, здійснення будь-яких платежів від імені продавця необхідних для здійснення такого продажу). 23.02.2012 року між ПАТ «Фольксбанк» та ТзОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно умов якого до ТзОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» перейшло право вимоги за кредитним договором № KF 42255 від 22.03.2007 року та забезпечувальними договорами. Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки боржником кредитні зобов'язання забезпечені заставою виконано не було, право позивача про звернення стягнення на предмет застави є обґрунтованим.

Outcome: partial