Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

[PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з відповідачем в даній справі вони перебувають в зареєстрованому 30 серпня 1986 року шлюбі у відділі ЗАГС Царичанського райвиконкому Дніпропетровській області, актовий запис №91 (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 30.08.1986 року). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Причиною розпаду сім'ї стали різні погляди на подружнє життя, з найменших причин між ними виникають сварки, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим, шлюбні відносини між ними фактично припинилися, з 2003 року проживають окремо. Прохає шлюб розірвати та після розірвання шлюбу прохає залишити їй шлюбне прізвище "[PERSON]". Витрати по сплаті судового збору залишає за собою. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з'явилася, надіславши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, прохає шлюб розірвати та після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище "[PERSON]". Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з'явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти розірвання шлюбу. Вивчивши матеріали справи та надані докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, враховуючи визнання позовних вимог відповідачем, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Згідно зі ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1, ч.5 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Нормами ч.4 ст.206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В підготовчому засіданні встановлено, що дійсно сторони перебувають в зареєстрованому 30 серпня 1986 року шлюбі у відділі ЗАГС Царичанського райвиконкому Дніпропетровській області, актовий запис №91 (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 30.08.1986 року). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Причиною розпаду сім'ї стали різні погляди на подружнє життя, з найменших причин між ними виникають сварки, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим, шлюбні відносини між ними фактично припинилися, з 2003 року проживають окремо, що і змусило позивача звернутися з позовною заявою до суду. Суд приходить до висновку про те, що дійсно подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам сторін. Подальше прийняття судом заходів щодо примирення подружжя суперечило б моральним засадам суспільства, тому шлюб повинен бути розірваний на підставі ст.ст.110-112 Сімейного Кодексу України. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки, позивач як в позовній заяві, так і в своїй заяві про розгляд справи у її відсутність, прохала після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище, а тому суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити позивачу шлюбне прізвище - "[PERSON]". Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача. Позивач [PERSON] як в позовній заяві, так і в заяві про розгляд справи у її відсутність вимоги про стягнення з відповідача на її користь судових витрат не заявляла, тому судовий збір слід залишити за позивачем.

Outcome: approved