Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

В липні 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду через свого представника [PERSON] з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання договору оренди земельної ділянки, в обґрунтування якого вказала, що вона є власницею земельної ділянки, площею 5,95 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Софіївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області. 22.04.2010 року вона уклала з відповідачкою [PERSON] договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 10 років. Проте в супереч положенням укладеної між ними угоди відповідачка починаючи з 2013 року припинила використовувати дану земельну ділянку, господарську діяльність не проводить і без її згоди передала право користування земельною ділянкою іншій особі, а саме Фермерському господарству «Кондор-С». Вважає, що з передачею права оренди та права здійснення сільськогосподарського виробництва на земельній ділянці, яка їй належать, третім особам, істотно порушено умови договору оренди землі, вимоги Закону України «Про оренду землі». Посилаючись на те, що відповідачка її по попередження щодо необхідності приступити до виконання умов спірного договору або ж пропозицію розірвати його за угодою сторін ігнорує, тому і змусило її звернутися до суду з вказаним позовом. В судове засідання представник позивачки [PERSON] не з'явилася, надала письмову заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась повторно. Як видно із повідомлення Новобузького РС УДМС України в Миколаївській області Шашкеєва Н.Л. вибула 20.11.2012 року в м.Ялта Автономної Республіки Крим. Повідомлення відповідачки [PERSON] про час та місце розгляду справи за клопотанням представника позивача було здійснено у встановленому законом порядку, що відповідає вимогам ч. 9 ст. 74 ЦПК України, шляхом поміщення оголошення до газети «Рідне Прибужжя» від 04.08.2016 року № 33, причину неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи без її участі не надсилала, а тому, зі згоди представника позивача суд відповідно до ст.224 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку. Матеріалами справи встановлено, що у власності позивачки [PERSON], на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серії МК № 0777227 від 20.01.2003 року, перебуває земельна ділянка площею 5,95 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Софіївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області (а.с. 6). 22 квітня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір оренди вищезазначеної земельної ділянки строком на 10 років, який зареєстровано у Новобузькому окрузі реєстрації Миколаївської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» 21.07.2010 року (а.с. 7-8). За відповідним актом приймання-передачі, підписаного сторонами відповідна земельна ділянка вибула у користування відповідачки (а.с.9). Згідно з пунктом 38 Договору передбачено підстави його розірвання: за взаємною згодою сторін; за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Згідно з п. 41 згаданого договору за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору. Відповідно до вимог ст. 189 ЗК України сільська рада має право здійснювати самоврядний контроль за використанням та охороною земель. З дослідженої при розгляді справи довідки Софіївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області від 22.06.2016 року за № 480, вбачається, що земельна частка (пай) [PERSON] знаходиться в обробітку ФГ «Кондор-С»(а.с. 11) . В силу вимог ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Як передбачено ст. 8 Закону України "Про оренду землі" орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця. Умови договору суборенди земельної ділянки повинні обмежуватися умовами договору оренди земельної ділянки і не суперечити йому. Строк суборенди не може перевищувати строку, визначеного договором оренди землі. У разі припинення договору оренди чинність договору суборенди земельної ділянки припиняється. Договір суборенди земельної ділянки підлягає державній реєстрації. Як було встановлено судом, у 2013 - 2015 роках належну позивачу [PERSON] на праві приватної власності земельну ділянку орендар - відповідач [PERSON] самостійно не обробляла, натомість обробітком земельних ділянок на території Софіївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області займалася інша особа, а саме - Фермерське господарство «Кондор-С» без укладання будь - якого договору оренди землі чи додаткових угод до діючого договору оренди землі. Зміна умов договору оренди землі у письмовій формі за взаємною згодою сторін не проводилася. Статтею 25 Закону України "Про оренду землі" та договором оренди землі, укладеного 22.04.2010 року між сторонами передбачений обов'язок орендаря приступити до використання земельної ділянки, а статтею 24 вказаного Закону встановлено право орендодавця вимагати від орендаря використання земельної ділянки згідно її цільового призначення. Відповідно до ст. 35 Закону України "Про охорону земель", власники і землекористувачі, орендарі земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов'язані забезпечувати використання земельних ділянок за цільовим призначенням. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином, належними сторонами, у передбачений законом чи договором спосіб та термін, за відповідною ціною та інше. Вказані умови є істотними для зобов'язальних правовідносин, тому повинні виконуватися безумовно, у точній відповідності до умов договору. В силу вимог ч. 3 ст.10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачкою не доведено того факту, що спірна земельна ділянка (пай) обробляється [PERSON] на умовах договору та згідно цільового призначення земельної ділянки самостійно, як це передбачено умовами договору оренди землі. Частина 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" встановлює, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Так, за приписами ч. 2 ст. 25 цього Закону передбачено обов'язок орендаря приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку. Посилання на відповідні норми Закону відображенні і у п. 31 «Обов'язки орендаря». У статті 15 Закону України "Про оренду землі" визначено ті умови, які є істотними для договору оренди землі і серед інших це - орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки тощо. Частиною 2 ст. 651 ЦК України визначено, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 652 ЦК України разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. За таких обставин, враховуючи те, що відповідачка [PERSON] передала своє право оренди та право здійснення сільськогосподарського виробництва на земельну ділянку, яка належать позивачці [PERSON] на праві власності, третім особам,чим порушила вимоги Закону України «Про оренду землі» та умови договору оренди землі від 22.04.2010 року, суд вважає, що заявлені вимоги позивачки про розірвання вищезазначеного договору оренди землі обґрунтовані та підлягають задоволенню. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачки належить стягнути на користь [PERSON] понесений останньою та документально підтверджений судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved