Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому вказує, що з 2007 року вона перебувала у фактичному шлюбі з відповідачем в даній справі. [INFO] вона народила сина [PERSON] , відносно якого відповідач в даній справі встановив батьківство, в свідоцтві про його народження він записаний батьком. В 2013 році вони припинили відносини і проживають окремо один від одного. Дитина проживає з нею і перебуває на її утриманні. Їй відомо, що відповідач в даній справі в 2016 році змінив своє прізвище " [PERSON] " на прізвище " [PERSON] ", свідоцтво про зміну прізвища було йому видано Чернігівським міським відділом ДРАЦС. Відповідач понад 5 останніх років з сім`єю не проживає, не займається вихованням сина, не цікавиться здоров`ям, розвитком своєї дитини, не бере участі в його матеріальному забезпеченні, тобто ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо його виховання. В навчальний заклад, де навчається дитини відповідач ні разу не навідувався, не цікавився його навчанням, не був присутнім на батьківських зборах та інших заходах, що проводяться за участю батьків. Вона постійно відвідує батьківські збори, цікавиться навчанням сина, матеріально забезпечує його. Відповідач зобов`язаний утримувати сина до досягнення ним повноліття, однак даного обов`язку він не виконує, коштів на утримання дитини добровільно не надає, тому вона вимушена просити суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Вона працює комірником в Гніванському професійному ліцеї, але її доходів недостатньо для того, щоб належним чином забезпечувати сина самим необхідним і забезпечувати свою власну життєдіяльність. Відповідач працює, на жаль, їй невідомо його місце роботи, він працездатний, отримує заробітну плату і має можливість допомагати їй в утриманні їхньої дитини. Доходи відповідача мінливі та нерегулярні, точно встановити розмір його доходів в неї немає можливості, тому вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі і має можливість сплачувати аліменти в розмірі 2000 гривень щомісячно. Аліменти в такому розмірі суттєво не вплинуть на його матеріальне становище, інших утриманців у відповідача немає. Саме такий розмір аліментів буде достатній для того, щоб вона могла забезпечити дитину самим необхідним. Просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Стягувати з [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 2000 гривень щомісячно на утримання сина [PERSON] , [INFO] , до його повноліття, починаючи з дня подачі даної заяви. Рішення в частині стягнення аліментів в розмірі за один місяць просить звернути до негайного виконання. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити з підстав, викладених у заяві. Пояснила, що батько її сина [PERSON] проживає у м.Чернігів разом зі своєю матір`ю, життям сина він не цікавиться, не забезпечує матеріально. Однак його мати періодично надсилає кошти. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоч про слухання справи повідомлений в установленому законом порядку за місцем реєстрації, що стверджується відомостями про місце реєстрації від 28.10.2019 (а.с.20), повернутими поштовими конвертами з судовими повістками з відмітками «за закінченням встановленого строку зберігання». Заяви про відкладення розгляду справи, про слухання справи у його відсутності до суду не надходило. Відповідно до п.7 ч. 2 ст.128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до п.8 ч.4 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За таких обставин у відповідності до ст.280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого порядку вирішення спору. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, враховуючи майновий стан сторін та інші обставини, що мають значення для вирішення справи, вважає за доцільне позов в частині стягнення аліментів задоволити частково, а в частині позбавлення батьківських прав - відмовити, виходячи з наступного. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ст. 51 Конституції України, Конвенції про права дитини, статей 5, 154, 257СК України держава Україна гарантує кожній дитині захист її прав та інтересів, бере під свою охорону кожну дитину як особистість. Згідно із ч.ч. 2, 3 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років на даний час становить 2318 гривень на місяць (ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік"). Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 р. батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Згідно зі ч.1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що з 2007 року сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах. [INFO] у них народився син [PERSON] (а.с.5), відносно якого відповідач в даній справі встановив батьківство. В 2016 році відповідач змінив прізвище " [PERSON] " на прізвище " [PERSON] ". В 2013 році сторони припинили стосунки, син [PERSON] проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, що стверджується довідкою Гніванського комунального підприємства "Гніваньводопостач" №3052 від 07.10.2019 (а.с.6). [PERSON] працює комірником в Гніванському професійному ліцеї, отримує заробітну плату, що в середньому становить 4170 грн. на місяць, що стверджується довідкою про доходи № 229 від 07.10.2019 (а.с.9), що є недостатнім для того, щоб належним чином забезпечувати сина самим необхідним і забезпечувати свою власну життєдіяльність. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 07.10.2019 (а.с.10) [PERSON] здійснює догляд та займається вихованням сина [PERSON] , батько [PERSON] разом із сім`єю не проживає, участь у вихованні сина не бере; умови проживання - задовільні. Відповідач працездатний, молодого віку і має можливість допомагати їй в утриманні їхньої спільної дитини. Доходи відповідача мінливі та нерегулярні, а тому суд вважає, що він повинен сплачувати аліменти до досягнення дитиною повноліття в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень щомісячно, що становить близько половини прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 років Згідно з ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно п. 1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Рішенням Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 р. у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення набути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків; пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Суд вважає, що документи, надані на підтвердження позовних вимог щодо позбавлення відповідача батьківських прав,є неоднозначними та непереконливими, а посилання позивачки [PERSON] , як на підтвердження вимог, на довідку НВК "ЗОШ І-ІІІ ступенів - гімназія №2", відповідно до якої за період навчання у НВК батько дитини [PERSON] жодного разу не навідувався, не цікавився навчальними досягненнями сина, не спілкувався із класним керівником, вчителями - предметниками, не відвідував батьківські збори, виховні заходи (а.с.7), є безпідставними, оскільки дані документи не доводять, що відповідач умисно ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Верховний Суд України в постанові у справі № 6-154цс 13 від 05.02.2014 року зробив наступний висновок: відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції, з висновками якого погодились суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив із того, що позивачем не надано належних і допустимих доказів невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків без поважних причин, а судом не встановлено винної поведінки останнього щодо ухилення від виховання дітей і свідомого нехтування ним своїми обов`язками, тому підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, установлені п.2 ч.1 ст.164 СК України, відсутні. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно сина [PERSON] не забезпечуватиме інтересів самої дитини. Позивач не довів та не надав суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення його батька батьківських прав, та доказів, які б безспірно свідчили про умисне злісне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків. В судовому засіданні також встановлено, що відповідач зареєстрований та проживає разом із матір`ю, яка періодично надсилає кошти позивачу для дитини. Суд не бере до уваги висновок Тиврівської РДА Вінницької області від 17.03.2020, відповідно до якого орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його сина [PERSON] , оскільки він не ґрунтується на достатній доказовій базі та зроблений на підставі наданих тільки позивачкою доказів, а спілкування з [PERSON] з даного приводу комісією не проводилось. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є недоцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна.

Outcome: dismissed