Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

В березні місяці 2008 року позивачі по справі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до ПП "ЮТА-А", [PERSON], Міністерства Оборони України, виконавчого комітету Вороновицької селищної ради, третіх осіб Вінницького квартирно-експлуатаційного відділу Головного квартирно-експлуатаційного відділу Міністерства оборони України, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], ЖБК "Мрія Вороновиці" про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування свідоцтва про право власності та визнання права спільної сумісної власності на частку будинку. В червні місяці 2009 року вищевказані позивачі звернулися до суду з заявою про збільшення позовних вимог, а у вересні 2010 року уточнили свої позовні вимоги. Як на підставу для задоволення своїх позовних вимог позивачі вказують на те, що 13 серпня 2004 року між Житлово-будівельним кооперативом «Мрія» в особі [PERSON] та приватним підприємством «Юта-А» в простій письмовій формі був укладений договір купівлі-продажу недобудованого житлового будинку на 40 квартир, розташованого по [ADDRESS]. Однак, вказаний договір не відповідав вимогам чинного на той час законодавства України. З боку продавця договір був укладений та підписаний особою, а саме [PERSON], яка не мала права продажу вказаного майна . На день укладення договору купівлі-продажу такої юридичної особи як Житлово-будівельний кооператив «Мрія» не існувало. Всупереч вимогам ст. 657 ЦК України договір не був посвідчений нотаріально та не була проведена його державна реєстрація . Крім того, у ЖБК «Мрія» на момент укладення договору були відсутні правовстановлюючі документи на будинок, як на об'єкт нерухомого майна. Відповідно до вимог ч. З ст. 331 ЦК України, до завершення будівництва особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва,а не самого об»єкту нерухомості. Станом на 13.08.2004 року відчужити незавершений будівництвом житловий будинок можливо було тільки після визнання за рішенням суду відповідної особи власником цього недобудованого нерухомого майна, як було передбачено ч. 4 ст. 331 ЦК України в чинній тоді редакції. Рішення суду щодо визнання права власності на незавершений будівництвом житловий будинок на 40 квартир, який був предметом купівлі-продажу за оспорюваним договором, станом на 13.08.2004року не існувало, тобто такий договір укладатись не міг. Недобудований житловий будинок на 40 квартир, який був предметом відчуження за договором від 13.08.2004 року, будувався за рахунок спільних коштів позивачів по справі, як членів ЖБК, тому лише вони мали право на укладення договору про його продаж. Враховуючи зазначене, позивачі вважають, що є всі наявні підстави для визнання недійсним договору купівлі-продажу від 13.08.2004 року, укладеного Житлово-будівельним кооперативом «Мрія» та приватним підприємством «Юта-А». 30.01.2006року виконавчим комітетом Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області на ім'я Міністерства оборони України було видано свідоцтво про право власності на 40 квартирний житловий будинок загальною площею 3043,6 кв.м., житловою площею 1376,4 кв.м., який розташований по [ADDRESS]. В порядку застосування наслідків недійсності договору купівлі-продажу від 13.08.2004 року, укладеного Житлово-будівельним кооперативом «Мрія» та приватним підприємством «Юта-А», вказане свідоцтво підлягає скасуванню в частині права власності Міністерства оборони України на 34/100 частки вказаного будинку, оскільки за кошти Міністерства оборони України будувалась лише частина будинку, інша частина будинку була збудована за їх, позивачів по справі спільні кошти , які вкладались кожним із них у будівництво спірного будинку як членські внески до ЖБК "Мрія". Відповідно і наявні підстави для визнання за ними , позивачами права спільної сумісної власності на 34/100 частки 40-квартирного житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS]. 25.07.2005 року між приватним підприємством «Юта-А», як забудовником, та Міністерством оборони України, як пайовиком, був укладений договір № 227/ДБ-25Д на пайову участь у будівництві житла. Міністерством оборони України відповідно до вказаного договору було профінансовано добудову будинку. Не зважаючи на цей факт, свідоцтво про право власності на спірний будинок було видано на ім'я Міністерства оборони України в цілому (на 100% будинку). Щодо обставин справи та правовідносин, які склались між сторонами по справі, позивачі в своїй позовній заяві мотивують наступне. Рішенням виконавчого комітету Вороновицької селищної ради народних депутатів № 31 від 05.07.1990 була виділена земельна ділянка площею 0,40 га із земель державного фонду по [ADDRESS] для будівництва 40-квартирного жилого будинку. Проколом № 1 загальних зборів робітників державної швейної фабрики смт. Вороновиця, яким необхідне житло, від 17.12.1992 року був створений ЖБК при Вороновицькій державній швейній фабриці по будівництву 40-квартирного жилого будинку, якому була дана назва «Мрія». 24.12.1992 року виконавчим комітетом Вороновицької селищної ради народних депутатів було прийнято рішення №57, згідно з яким житлово-будівельний кооператив був зареєстрований при Вороновицькій державній швейній фабриці та був затверджений його статут. Згідно з п. 1 статуту ЖБК «Мрія», житлово-будівельний кооператив «Мрія» організовується з метою забезпечення житлом членів кооперативу «Темп» та їх сімей. 28.12.1992 року представником Президента України у Вінницькій районній державній адміністрації було видане розпорядження про включення до державного реєстру по Вінницькому району ЖБК «Мрія», який буде займатися будівництвом 40-квартирного житлового будинку для працівників Вороновицької державної швейної фабрики. 29.04.1993року між ЖБК «Мрія» та Управлінням капітального будівництва Вінницької обласної державної адміністрації був укладений договір на проектування та будівництво житлового будинку. До 2004 року житловий будинок на 40 квартир, який розташований по [ADDRESS], будувався за грошові кошти ЖБК «Мрія». Позивачі по справі були членами ЖБК «Мрія» та ЖБК «Темп», про що свідчить відповідний список, квитанції про сплату членських внесків членами ЖБК «Темп» та розписки членів ЖБК «Мрія». 13.08.2004 року між житлово-будівельним кооперативом «Мрія», в особі директора [PERSON], та приватним підприємством «Юта-А», в особі директора [PERSON], був укладений договір купівлі-продажу недобудованого житлового будинку на 40 квартир, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 2650 кв.м. Відповідно до п. 2 даного договору купівля-продаж була вчинена за 95 000 гривень, які покупець повинен був перерахувати безготівковим способом продавцеві впродовж 90 календарних днів з моменту підписання договору. Пунктом 2.3. цього ж договору передбачено, що розрахунки за незавершене будівництво здійснюються після проведення експертизи незавершеного будівництва. Також договором було передбачено, що в порядку оплати за цим договором покупець зобов'язується погасити заборгованість перед банком за кредит, який був отриманий на будівництво будинку. У оспорюваному договорі купівлі-продажу від 13.08.2004 року продавцем зазначено житлово-будівельний кооператив «Мрія» (в особі директора [PERSON].). На зворотній сторінці договору міститься підпис директора ЖБК «Мрія», який скріплений печаткою кооперативу. Проте, згідно п.п. 7, 54 статуту ЖБК «Мрія» укладення договорів та інших угод, пов'язаних з діяльністю ЖБК відноситься до компетенції правління ЖБК. Згідно з п. 53 статуту ЖБК «Мрія», правління кооперативу є виконавчим органом ЖБК, яке обирається загальними зборами з числа членів ЖБК у кількості не менше 3-х осіб. Правління обирає зі свого складу голову, його заступника та бухгалтера. Такої посади як директор ЖБК «Мрія» статутом не передбачено. Підпунктом 7 п. 64 Постанови Ради Міністрів УРСР № 186 від 30.04.85 «Про затвердження Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу» передбачено, що правом укладення договорів та інших угод, пов'язаних з діяльністю кооперативу наділено правління кооперативу. З протоколу № 1 зборів кооперативу «Мрія» від 13.08.04 вбачається, що правління кооперативу не обиралось, а обирався голова кооперативу - [PERSON], що суперечить статуту ЖБК «Мрія». Згідно з постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 28.12.2006 року [PERSON] була звільнена від кримінальної відповідальності за ч. 2, 3 ст. 358 КК України на підставі акту амністії, а кримінальна справа за звинуваченням [PERSON] за ч. 2, 3 ст. 358 КК України була закрита з нереабілітуючих підстав. Вказаною постановою, серед іншого, було встановлено, що під час проведення загальних зборів членів ЖБК «Мрія» [PERSON], усвідомлюючи, що перевірка явки членів кооперативу не проводилась, належної кількості членів ЖБК на зборах не було, що в свою чергу унеможливлює прийняття рішень, які відносяться до виключної компетенції загальних зборів кооперативу, надавала поради секретарю зборів щодо написання протоколу зборів кооперативу, розуміючи, що це не відповідає дійсності. [PERSON], розуміючи юридичну значимість протоколу зборів та те, що на зборах не було потрібної кількості членів кооперативу, настояла, щоб секретар зборів заніс до протоколу відомості про те, що на зборах були присутні всі члени кооперативу, які ухвалили рішення щодо продажу недобудованого 40-квартирного будинку, який належить ЖБК «Мрія», та інші неправдиві відомості. [PERSON], будучи членом ЖБК «Мрія», усвідомлюючи той факт, що протокол зборів є підробленим та інформація, яка міститься у ньому, не відповідає обставинам проведення зборів, зокрема у частині обрання голови ЖБК та продажу недобудованого 40-квартирного будинку, який належав ЖБК «Мрія», почала використовувати даний документ. [PERSON] уклала із приватним підприємством «Юта-А» договір, який базувався на підробленому протоколі зборів про продаж недобудованого 40-квартирного будинку, який належав ЖБК «Мрія». Таким чином, постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 28.12.2006 року встановлено, що при укладенні договору купівлі-продажу від 13.08.2004 року [PERSON] був використаний завідомо підроблений протокол загальних зборів членів ЖБК «Мрія». Тому, за таких обставин, як вважають позивачі, відсутні підстави вважати, що станом на 13.08.2004 року існувало законне рішення загальних зборів ЖБК «Мрія» щодо обрання керівних органів кооперативу та продажу недобудованого 40-квартирного житлового будинку. За відсутності такого рішення договір купівлі-продажу від 13.08.2004 року між житлово-будівельним кооперативом «Мрія», в особі директора [PERSON] та приватним підприємством «Юта-А» укладатись не міг, оскільки таке рішення є обов'язковою передумовою для укладення договору купівлі-продажу, так як лише на загальних зборах може бути обране правління кооперативу, до компетенції якого віднесено укладення договорів. Крім того, як вказують позивачі в своїй заяві, що з відповіді Головного управління статистики у Вінницькій області № 13/5/3867 від 21.12.2006 року вбачається, що житлово-будівельний кооператив «Мрія» в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України по Вінницькій області не значиться. Тому, посилаючи на відповідні цивільно-правові норми позивачі просять визнати договір купівлі продажу укладений між Житлово-будівельним кооперативом «Мрія», в особі [PERSON], та приватним підприємством «Юта-А» 13 серпня 2004 року, предметом якого був незавершений будівництвом житловий будинок на 40 квартир, розташований по [ADDRESS] - недійсним, а також просили скасувати вказане свідоцтво в частині права власності Міністерства оборони України на частку розміром 34/100 на вказаний будинок, оскільки за кошти Міністерства оборони України будувалась лише частина будинку, інша частина будинку була збудована за спільні кошти позивачів, які ними вкладались у будівництво спірного будинку як членські внески у ЖБК "Мрія". Крім того, просили суд визнати за ними право спільної сумісної власності на 34/100 часток 40-квартирного житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS]. В свою чергу Міністерство оборони України , в особі свого представника [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення, відповідно до якого вказали, що згідно свідоцтва про право власності № 4 від 30.01.2006 року за Міністерством оборони України зареєстровано 40 - квартирний житловий будинок за адресою : [ADDRESS]. В позові позивач зазначив, що в липні 2006 року відповідачі без законних на те підстав самовільно зайняли квартири за [NUMBER] в вищевказаному будинку та відмовляються їх звільнити, чим створюють перешкоди для власника в володінні, користуванні та розпорядженні належним йому майном. Враховуючи те, що у відповідачів відсутні законні підстави проживати в вказаних житлових приміщеннях, Міністерство оборони України , в особі свого представника [PERSON] просить усунути перешкоди позивачу (відповідачу) в користуванні вищевказаними квартирами в будинку [ADDRESS], шляхом виселення відповідачів та інших осіб, які проживають разом з ними із вказаних житлових приміщень. Крім того, 3-ті особи з самостійними вимогами [PERSON], [PERSON] також звернулися до суду з позовною заявою до [PERSON], ПП "Юта-А" , виконавчого комітету Вороновицької селищної ради, Міністерства оборони України про визнання недійсним договору купівлі-продажу,часткове скасування свідоцтва про право власності, визнання права власності на частку майна, відповідно до якого просили визнати недійсним договір купівлі - продажу, укладений між Житлово-будівельним кооперативом «Мрія», в особі [PERSON], та приватним підприємством «Юта-А» 13 серпня 2004 року, предметом якого був незавершений будівництвом житловий будинок на 40 квартир, розташований по [ADDRESS]. Скасувати частково свідоцтво про право власності на 40-квартирний житловий будинок загальною площею 3043,6 кв.м., житловою площею 1376,4 кв.м., який розташований по [ADDRESS], видане 30 січня 2006 року виконавчим комітетом Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області на ім'я Міністерства оборони України, а саме в частині права власності Міністерства оборони України на 34/100 частки вказаного будинку. Визнати за ними, [PERSON] та [PERSON], спільно з іншими позивачами по справі право спільної сумісної власності на 34/100 частки 40-квартирного житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] за аналогічними підставами визначеними в первинному позові. В судовому засіданні представники первинних позивачів [PERSON], [PERSON], позовні вимоги підтримали, за обставин, викладених в ньому, просили його задоволити. Також просили суд врахувати, що позивачами було вкладено власні кошти в будівництво будинку, як членами ЖБК «Мрія» і на теперішній час позивачі проживають у квартирах в добудову яких вклали власні кошти. При вчиненні спірного договору купівлі-продажу [PERSON] діяла без відома та дозволу решти членів ЖБК і в наслідок її дій позивачі були позбавлені права на отримання належних їм квартир. Єдиним способом захисту прав позивачів є судове вирішення справи в зв»язку з чим вони звернулися до суду та просять позов задоволити. Представник з-х осіб з самостійними вимогами [PERSON], який представляє інтереси [PERSON] та [PERSON] позов первинних позивачів визнав, позов [PERSON] та [PERSON] підтримав та суду показав, що [PERSON] та [PERSON] були членами ЖБК «Мрія» і вкладали кошти в будівництво будинку. В наслідок дій [PERSON] вони були позбавлені права на отримання належних їм часток у будівництві і вз»язку з чим були змушені звернутися до суду та просять відновити порушене право шляхом визнання недійсними та скасування договору купівлі-продажу, свідоцтва про право власності та визнання за ними права на відповідну частку спірного будинку спільно з первинними позивачами. Відповідач - ПП «ЮТА-А» належними чином попереджався про призначення справи до розгляду, включаючи і газетні повідомлення, однак до суду представника не направив, в зв»язку з чим суд за клопотанням сторін проводить слухання справи у їх відсутність. Відповідач - [PERSON] надала суду заяву за якою просить слухання справи проводити у її відсутність. На судові засідання вказаний відповідач не з»являється. Відповідач - Міністерство Оборони України в особі своїх представників позов не визнав. Представник відповідача суду пояснив, що між приватним підприємством «ЮТА-А» як забудовником та Міністерством оборони України як пайовиком був укладений договір № 227/ДБ-25Д на пайову участь у будівництві житла. Міністерством Оборони України було профінансовано будівництво будинку у повному обсязі і тому на законних підставах отримано свідоцтво про право власності на цей будинок. Враховуючи зазначене, відповідач вважає, що підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу від 13 серпня 2004 року не має, а особи, які самовільно зайняли частину квартир у будинку, підлягають до виселення на судовим рішенням суду. Відповідач - Виконавчий комітет Вороновицької селищної ради позов не визнав та до суду було подано заяву про розгляд справи у відсутність представника селищної ради. Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог, Вінницький квартирно-експлуатаційний відділ Головного квартирно-експлуатаційного відділу Міністерства Оборони України в особі свого представника позов не визнав. Представник надав суду пояснення, які аналогічні тим, які надав представник Міністерства Оборони України. Третя особа - ЖБК «Мрія-Вороновиці» в особі своїх представників, які також представляють інтереси первинних позивачів позов первинних позивачів підтримали. Треті особи - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], подали суду заяву про слухання справи у їх відсутність. Решта третіх осіб [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] , [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], до суду викликалися неодноразово, до суду не з»являлися, тому суд за клопотанням сторін, слухання справи проводить у їх відсутність. У судовому засіданні були встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням виконавчого комітету Вороновицької селищної ради народних депутатів № 31 від 05.07.1990 року була виділена земельна ділянка площею 0,40 га із земель державного фонду по вулиці [ADDRESS]. Проколом № 1 загальних зборів робітників державної швейної фабрики, яким необхідне житло від 17 грудня 1992 року був створений ЖБК при Вороновицькій державній швейній фабриці по будівництву 40-квартирного жилого будинку, якому була дана назва «Мрія». 24 грудня 1992 року виконавчим комітетом Вороновицької селищної ради народних депутатів було прийнято рішення №57, згідно з яким житлово-будівельний кооператив був зареєстрований при Вороновицькій державній швейній фабриці та був затверджений його Статут. Згідно з п. 1 Статуту ЖБК «Мрія», який на теперішній час зареєстрований, як «Мрія-Вороновиці», житлово-будівельний кооператив «Мрія» організовується з метою забезпечення житлом кооперативу «Темп» та їх сімей. 28 грудня 1992 року представником Президента України у Вінницькій районній державній адміністрації було видане розпорядження про включення до державного реєстру по Вінницькому району ЖБК «Мрія», який буде займатися будівництвом 40-квартирного житлового будинку для працівників Вороновицької державної швейної фабрики. 29 квітня 1993 року між ЖБК «Мрія» та Управлінням капітального будівництва Вінницької обласної державної адміністрації був укладений договір на проектування та будівництво житлового будинку. Сторони по справі не заперечуюсь, що до 2004 року житловий будинок на 40 квартир, який розташований по [ADDRESS] будувався за грошові кошти ЖБК «Мрія». Первинні позивачі являлися членами ЖБК «Мрія» та ЖБК «Темп», про що свідчить список, який міститься в матеріалах справи, квитанції про сплату членських внесків членами ЖБК «Темп» (т. 1 а.с. 34-36) та розписки членів ЖБК «Мрія», які були надані представником ПП «ЮТА-А» (т. 2 а.с. 18). 13 серпня 2004 року між житлово-будівельним кооперативом «Мрія» в особі директора [PERSON] та приватним підприємством «ЮТА-А» в особі директора [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу недобудованого житлового будинку на 40 квартир, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 2650 кв.м. (т. 1 а.с.8). Відповідно до п. 2 даного договору купівля-продаж була вчинена за 95000 гривень, які покупець повинен був перерахувати безготівковим способом продавцеві впродовж 90 календарних днів з моменту підписання договору. Пунктом 2.3. договору передбачено, що розрахунки за незавершене будівництво здійснюються після проведення експертизи незавершеного будівництва. Також договором було передбачено, що в порядку оплати за цим договором покупець зобов'язується погасити заборгованість перед банком за кредит, який був отриманий на будівництво будинку. Суд приходить до переконання, що вказаний договір слід визнати недійсним з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. У договорі купівлі-продажу від 13.08.2004 р. як продавець вказано житлово-будівельний кооператив «Мрія» в особі директора [PERSON]. На зворотній сторінці договору міститься підпис директора ЖБК «Мрія», який скріплений печаткою кооперативу. Згідно п. п. 7 п. 54 Статуту ЖБК «Мрія» укладення договорів та інших угод, пов'язаних з діяльністю ЖБК відноситься до компетенції правління ЖБК. Згідно з п. 53 Статуту ЖБК «Мрія», правління кооперативу є виконавчим органом ЖБК, яке обирається загальними зборами з числа членів ЖБК у кількості не менше 3-х осіб. Правління обирає зі свого складу голову, його заступника та бухгалтера. Такої посади як директор ЖБК «Мрія» Статутом не передбачено і рішення про обрання [PERSON] директором ЖБК «Мрія» не приймалося. Підпунктом 7 п. 64 Постанови Ради Міністрів УРСР N 186 від 30.04.1985 року «Про затвердження Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу» передбачено, що правом укладення договорів та інших угод, пов'язаних з діяльністю кооперативу наділено саме правління кооперативу,а не його голова. З протоколу № 1 зборів кооперативу «Мрія» від 13 серпня 2004 року вбачається, що правління кооперативу не обиралось, а обирався лише голова кооперативу - [PERSON], що суперечить Статуту ЖБК «Мрія», в якому вказано на необхідність призначення за вибором членів ЖБК складу правління. Згідно з постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 28 грудня 2006 року [PERSON] була звільнена від кримінальної відповідальності за ч. 2, 3 ст. 358 КК України на підставі акту амністії, а кримінальна справа за звинуваченням [PERSON] за ч. 2, 3 ст. 358 КК України була закрита з нереабілітуючих підстав. За текстом постанови зазначено, що під час проведення загальних зборів членів ЖБК «Мрія» [PERSON], усвідомлюючи, що перевірка явки членів кооперативу не проводилась, належної кількості членів ЖБК на зборах не було, що в свою чергу унеможливлює прийняття рішень, які відносяться до компетенції загальних зборів кооперативу, надавала поради секретарю зборів щодо написання протоколу зборів кооперативу, розуміючи, що це не відповідає дійсності. [PERSON], розуміючи юридичну значимість протоколу зборів та те, що на зборах не було потрібної кількості членів кооперативу, настояла, щоб секретар зборів заніс до протоколу відомості про те, що на зборах були присутні всі члени кооперативу, які ухвалили рішення щодо продажу недобудованого 40-квартирного будинку, який належить ЖБК «Мрія» та інші неправдиві відомості. [PERSON], будучи членом ЖБК «Мрія», усвідомлюючи той факт, що протокол зборів є підробленим та інформація, яка міститься у ньому, не відповідає обставинам проведення зборів, зокрема у частині обрання голови ЖБК та продажу недобудованого 40-квартирного будинку, який належав ЖБК «Мрія», почала використовувати даний документ та уклала із приватним підприємством договір, який базувався на підробленому протоколі зборів про продаж недобудованого 40-квартирного будинку, який належав ЖБК «Мрія». Таким чином, постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 28 грудня 2006 року було встановлено, як судова приюдиція, що при укладенні договору купівлі-продажу від 13 серпня 2004 року [PERSON] був використаний завідомо підроблений протокол загальних зборів членів ЖБК «Мрія». За таких обставин у суду відсутні підстави вважати, що станом на 13 серпня 2004 року існувало законне рішення загальних зборів ЖБК «Мрія» щодо обрання керівних органів кооперативу та продажу недобудованого 40-квартирного житлового будинку. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає встановленою ту обставину, що на час укладання договору купівлі-продажу від 13 серпня 2004 року між житлово-будівельним кооперативом «Мрія» в особі директора [PERSON] та приватним підприємством «ЮТА-А» рішення щодо надання згоди членів ЖБК та правління ЖБК на продаж їх колективної власності не приймалося, а отже, у [PERSON] були відсутні правові підстави на укладання даної угоди та її посвідчення власним підписом. Належні та допустимі докази зворотнього суду не надано. За Статтею 658 ЦК України передбачено, що право продажу товару належить власникові. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. В силу ст.ст. 215 та 216 ЦК України, вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Про це ж зазначено і у п. 5 Постанови Пленуму Верховного ' Суду України № 9 від 06.11.2009 року „ Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними ". За ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Враховуючи вищевказані нормативні положення, та встановлений факт перебування первинних позивачів в складі членів ЖБК «Мрія» суд вважає доведеним їх право вимоги, щодо оспорювання законності укладення договору купівлі-продажу від 13 серпня 2004 року, а саме, договір вважає таким, що укладений з порушенням вимог ст.ст.203,658 ЦК України, в зв»язку з чим даний договір слід визнати недійсним за позовними вимогами первинних позивачів та за позовом [PERSON] та [PERSON], як самостійних позивачів. За ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що по»язані з його недійсністю. Тому, враховуючи, що свідоцтво про право власності на 40-ка квартирний житловий будинок загальною площею 3043,6 кв.м., житловою площею 1376,4 кв.м., який розташований по [ADDRESS], яке було видано 30.01.2006р.виконавчим комітетом Вороновицької селищної ради на ім»я Міністерства оборони України видано було на підставі укладеного в подальшому договору купівлі-продажу між ПП «Юта-А» та Міністерством оборони, суд вважає, що на підставі визнання недійсним договору купівлі-продажу від 13 серпня 2004 року, Міністерством оборони України, не набуло права власності на спірний будинок, а отже свідоцтво про право власності від 30.01.2006р. слід скасувати в обсязі заявлених вимог в 34/100, задовольнивши вимогу первинних позивачів. Враховуючи задоволення даної вимоги первинних позивачів, в повторному скасуванні даного свідоцтва за позовом [PERSON] та [PERSON] в зв»язку з зазначеним слід відмовити. Щодо вимоги Міністерства оборони України про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення відповідачів з будинку по [ADDRESS], суд враховує, що вказане виселення позивач просить провести на підставі наявного у Міністерства Оборони права власності на спірний будинок, що було затверджено шляхом отримання відповідного свідоцтва про право власності від 30.01.2006р. Оскільки, судом вказане свідоцтво про право власності на 40-ка квартирний житловий будинок загальною площею 3043,6 кв.м., житловою площею 1376,4 кв.м., який розташований по [ADDRESS], яке було видано 30.01.2006р.виконавчим комітетом Вороновицької селищної ради на ім»я Міністерства оборони України, визнано таким, що підлягає до скасування, суд вважає, що у позивача відсутнє право вимоги щодо усунення перешкод в користуванні власністю, в зв»язку з чим в задоволенні позову Міністерства оборони України про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення слід відмовити. Щодо стягнення судових витрат, суд враховує, що у відповідності до ст.79,88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення,суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судом було встановлено, що за первинним позовом було сплачено державне мито [PERSON] в сумі 950 грн. судового збору та 30 грн. за послуги ІТЗ. Враховуючи обсяг задоволених вимог, суд вважає за необхідне провести стягнення вказаних витрат на користь [PERSON] в сумі 950 грн. судового збору та 30 грн. за послуги ІТЗ з ПП "ЮТА-А" та [PERSON] в наслідок чиїх дій виникло порушення права первинних позивачів, в рівних частках по 490 грн. з кожного з зазначених відповідачів. Також слід стягнути за вимогами ст.ст.79,88 ЦПК України з ПП "ЮТА-А", та [PERSON] на користь [PERSON], [PERSON] по 229, 40 грн. судового збору на користь кожного з позивачів в рівних частках по 114,70 грн. з кожного з зазначених відповідачів. Решта судових витрат суду документально не підтверджена. На підставі викладеного та

Outcome: approved