Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

Позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі по 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Допустити до негайного виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 10.04.2009 року між нею та відповідачем відділом реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції Івано-Франківської області був зареєстрований шлюб, який рішенням Долинського районного суду від 28.12.2015 року розірвано. Від даного шлюбу у них народилися [PERSON], [INFO] року, та [PERSON], [INFO] року, які проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач, будучи здоровою, працездатою людиною, маючи можливість систематично надавати грошову допомогу на утримання дітей, ухиляється від покладеної на нього відповідальності, що стало причиною звернення до суду з даним позовом. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила його задоволити. Відповідач позов не визнав, просив у його задаволенні відмовити з підстав, наведених у запереченні. Зокрема у ньому йдеться про те, що він офіційно ніде не працює, має тимчасовий заробіток, проте не зважаючи на це, постійно допомагає своїм дітям, як матеріально, так і речами, продуктами. На вимогу позивачки оплачує покупки для дітей в інтернет-магазинах. Вважає суму у розмірі 3000,00 грн. на дітей необгрунтованою. Дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобов"язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім"я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст. 51 Конституції України). Згідно ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27.09.1991 року, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвали 28.12.2015 року. Під час спільного подружнього життя, [INFO] року у сторін народилась дочка [PERSON], та [INFO] року - син [PERSON], що підтверджуєьтся копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції 10.04.2009 року, та свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ДРУЮ в Івано-Франківській області 01.07.2014 року. Діти проживають разом з матір"ю та знаходяться на її утриманні, про що вказує довідка №1703 про склад сім"ї від 10.03.2016 року, видана комунальним підприємством "УКМ". Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 згаданої вище Конвенціїї ООН, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідач пояснив, що на даний час офіційно не працевлаштований. Зазначене підтверджується і довідкою, виданою Державною податковою інспекцією 03.03.2016 року, згідно якої за реєстраційним номером [PERSON] за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року відсутня інформація про його доходи. Матеріалами справи встановлено, що відповідач не ухиляється від свого обов"язку утримувати неповнолітніх дітей і також бере участь у їх матеральному забезпеченні, про що свідчать платіжні доручення про перерахунок коштів на ім"я [PERSON]. Згідно з ст. 184 Сімейного Кодексу якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтями 10, 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частина 2 ст.60 ЦПК України визначає, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Таким чином, з врахуванням вище викладених обставин, зокрема матеріального становища [PERSON], те, що він бере участь у матеріальному забезпечення дітей, суд вважає, що можливість для відповідача сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500,00 грн. щомісячно на кожну дитину позивачкою не доведена. При визначенні розміру аліментів суд враховує розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, який з 01.01.2016 року становить1167,00 грн., та розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, який становить 1455,00 грн., стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище сторін, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, сина, інші обставини, що мають істотне значення. У зв'язку з вищенаведеним суд дійшов висновку, що відповідач є здоровий працездатний чоловік, несе рівний із позивачкою обов'язок забезпечити належні умови проживання та матеріального забезпечення сина та дочки, кошти, які він надавав їй на утримання дітей у відповідності до платіжних доручень, на місяць не становлять навіть половини розміру прожиткового мінімуму, передбачених для них Законом, інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей немає, його дохід є мінливим та нестабільним. У зв'язку із наведеним позовні вимоги слід задовольнити частково, судові витрати покласти на відповідача Відповідно до ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 88 ЦПК України. На підставі ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, ст.ст. 141, 182-184, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial