Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

В червні 2020 року представник позивача Миненко Олександр Анатолійович звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу відповідно до договору позики. В обґрунтування якого вказав, що 11.06.2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого остання отримала позику у розмірі 100 000,00 грн. на термін до 11.10.2019 року, що підтверджується договором позики та борговою розпискою від 11.06.2019 року, згідно яких відповідач отримала відповідні кошти та зобов`язується повернути позичальнику позику в розмірі 100 000,00 грн. до 11.10.2019 р. 13.03.2020 на адресу відповідача надіслано претензію, з вимогою повернути отримані кошти, так як час повернення коштів настав 11.10.2019 р, з вимогою виконати зобов`язання по укладеному договору позики, але на момент подачі позву відповідач ухиляється від повернення суми боргу, чим порушила взяті на себе зобов`язання. Тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь100000,00 грн. суми основного боргу, а також судовий збір. Справа перебувала у провадженні судді Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області [PERSON] .. У відповідності до наказу в.о. голови Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 15 липня 2020 року № 45 суддю [PERSON] відраховано зі складу суду у зв`язку з виходом у відставку відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 23.06.2020 року №1948/0/15-20 та був проведений повторний автоматичний розподіл судової справи, для розгляду якої визначено суддю Васильченка В.В.. Ухвалою судді Ваисльченка В.В. від 15.09.2020 р. справу прийнято до розгляду, визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами. Представник відповідача [PERSON] , адвокат Шашликов Денис Геннадійович 06.10.2020 року надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що з 10.10.2018 рок по 20.05.2020 року [PERSON] працювала у ТОВ "Торговий дім АВ" на посаді агента торговельного у відділеному структурному підрозділі відділу продажу м. Запоріжжя. В процесі виконання покладених на неї обов`язків, начальник служби безпеки ТОВ "Торговий дім АВ" [PERSON] примусив підписати договір позики від 11.06.2019 року та написати розписку від 11.06.2019 року про те, що відповідач нібито отримала 100 000,00 грн.. Аргументом необхідності такого підписання було те,. Що це нормальна практика та у разі не підписання про будь-яку оплату винагороди за виконані обов`язки не може бути й мови. Жодних грошей у розмірі 100000,00 грн. та у будь-якому іншому розмірі відповідач не отримала. Зазначає, що позивач шляхом обману та зловживання довірою того, що він все таки начальник служби безпеки змусив відповідача підписати договір та розписку, інакше жодної грошової винагороди за виконані обов`язків покладених на неї довіреністю ТОВ "Торговий дім АВ" вона не отримує та особливо наполягав що це нормальна практика так роблять усі. Зазначає, що відповідач будучі юридично не обізнаною, в момент підписання договору позики та розписки не могла правильно оцінити і зрозуміти зміст, характер і значення своїх дій, оскільки [PERSON] здійснював на неї весь час тиск та запевняв, що він все таки начальник служби безпеки та усі працівники таке підписують, нібито це проста формальність. Відповідач вбачає в таких діях позивача ознаки злочину передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство), у зв`язку з чим звернулася до правоохоронних органів з заявою по злочин. Зазначає, що слідчим суддею зобов`язано внести данні до ЄРДР за заявою відповідача. Просить у задоволенні позову відмовити. 20.10.2020 р. представником позивача адвокатом Миненко О.А. надано до суду відповідь на відзив позовної заяви, в якому зазначено, що договір між [PERSON] та [PERSON] укладено 11.10.2019 р.. Вказаний договір підписаний відповідачем без будь-якого психологічного та фізичного впливу. Зазначає, що згідно наданого відзиву відповідач вказує, що ніяких коштів не отримувала, але факт того, що договір позики та розписка до нього були підписані нею особисто вона не заперечує, тобто відповідач умисно намагається уникнути відповідальності, щодо виконання нею зобов`язань. Після настанні фактичної дати повернення коштів, відповідач не мала можливості виконати зобов`язання, а тому попросила відтермінувати , на що отримала позитивну згоду. Додаткових угод, щодо відтермінування погашення заборгованості ніхто зі сторін не пропонував укладати, оскільки договір позики є безстроковий, а дана позиція була надана добровільно згодою зі сторони позивача. Після того, як відповідач почала уникати зустрічей з позивачем, не відповідати на телефонні дзвінки, позивачем прийнято рішення звернутися до суду з примусовим стягненням боргу з відповідача. Відповідач з метою уникнути виконання зобов`язання звернулася до правоохоронних органів щодо примусу позивача підписати договір зловживаючи своїм службовим становищем. Зазначає, що відповідач отримала грошові кошти, як певну фінансову допомогу, безвітсоткову. Просить відзив на позов відхилити, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. За клопотанням представника позивача, судом було зроблено запит до Вознесенівської ДПІ щодо інформації про розмір доходів позивача за період з 01.01.2019 р. по 30.06.2019 р., яка надійшла до суду 01.12.2020 р.. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється, у зв`язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України,. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 11 червня 2019 року в м. Запоріжя між [PERSON] (позичальник) та [PERSON] (позикодавець) було укладено договір позики (безвітсотковий) (далі - Договір), згідно п.1.1. якого позикодавець зобов`язався надати позичальнику безвітсоткову позику (фінансову допомогу) на поворотній основі. Сума позика за Договором складає 100000,00 грн. (п. 3.1. Договору). Згідно п.4.2. Договору факт передачі-отримання грошей фіксується в розписці, яка є невід`ємною частиною договору та пишеться позичальником власноручно. Наявність підписів на даному Договорі свідчить про те, що грошові кошти позикодавцем передані, а позичальником отримані в повному об`ємі. Строк дії наданої позики позичальнику визначається з моменту отримання грошових коштів позичальником та складає 4 місяці до 11 жовтня 2019 року (п.5.1. Договору). Після спливу строку, вказаного в п.5.1. Договору, позичальник зобов`язався протягом 3-х банківських днів повернути суму позики. Позика повертається в готівковому порядку шляхом передачі грошових коштів позикодавцеві в розмірі 100 000,00 грн.(п.п. 6.1., 6.2. Договору). Договір вступає в силу з моменту отримання грошових коштів, вказаних у п.3.1. та діє до моменту закінчення виконання Сторонами своєї зобов`язань за Договором. 11 червня 2019 року [PERSON] отримала, у відповідності до Договору позики, від [PERSON] 100000,00 (сто тисяч) грн., які зобов`язалася повернути не пізніше 11.10.2019 року, про що свідчить написана нею власноруч розписка, яка є невід`ємною частиною Договору позики. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За змістом частин 1, 2 ст. 207 і ч. 2 ст. 1047 ЦК України дотримання письмової форми договору позики має місце у тому разі, якщо на підтвердження укладення договору представлена розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником, з якого вбачається як сам факт отримання позичальником певної грошової суми в борг (тобто із зобов`язанням її повернення), так і дати її отримання. Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Отже, досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору, його умов та його юридичної природи з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Саме такий правовий висновок про застосування статей 1046, 1047 ЦК України міститься в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63 цс13. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1049 ЦК України, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернута позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 611 ЦК України при порушенні зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. В матеріалах справи крім копії Договору позики від 11.06.2019 р., копії розписки від 11.06.2019 р., міститься копія письмової вимоги від 13.03.2020 року вих №5 адвоката Миненко О.А., який діяв в інтересах та від імені [PERSON] до [PERSON] про повернення суми позики за договром та розпискою від 11.06.2019 р.. Також, в матеріалах справи міститься копія повідомлення про вручення поштового відправлення, з якого вбачається, що [PERSON] отримала вимогу про повернення боргу. Обов`язок повернути отриману позику [PERSON] виник 11.10.2019 року, згідно п. 5.1. Договору та розписки. Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Проте, в порушення вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України [PERSON] не повернула суму боргу у строк визначений в п.5.1. Договорі та розписці від 11.06.2019 р., так само як і після отримання вимоги. Окрім того, слід зауважити, що у відзиві представник відповідача зазначав, що договір позики та розписку від 11.06.2019 р. відповідачка дійсно підписала. Відповідач та її представник не надали до суду доказів про визнання недійсним Договору позики укладено 11 06.201 року між сторонами. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором позики від 11.06.2019 року в сумі 100000, (сто тисяч) грн.. Судовий збір відповідно до ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача в розмірі 1000,00 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: approved