Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на 1/2 частину спільного майна. Позовні вимоги обґрунтовує тими обставинами, що з 2002 року перебувала у фактичних шлюбних стосунках з відповідачем, проживали однією сім'єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. 09 листопада 2006 року з відповідачем зареєстрували шлюб. Під час шлюбу [INFO] народився син - [PERSON]. Перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах 25 травня 2006 року за спільні кошти придбали житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, земельну ділянку для будівництва та обслуговування даного будинку площею 0,1281 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. В серпні 2016 року сімейні відносини з відповідачем погіршилися, в зв'язку з цим вона звернулась до суду з заявою про розірвання шлюбу. Просить встановити факт проживання однією сім'єю з [PERSON], як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з січня 2002 року по 09 листопада 2006 року, визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд біля нього на 1/2 частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування данного житлового будинку площею 0,1281 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання позивачка не з'явилася, подала заяву про слухання справи у її відсутності, позов підтримує, просить задовольнити позов. Відповідач судове засіданні не з'явився, подав суду заяву в якій просить справу слухати в його відсутності, позов визнає, не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України в зв'язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 09 листопада 2006 року в відділі реєстрації актів цивільного стану міста Кам'янець-Подільського Кам'янець-Подільського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис №1103 від 09 листопада 2006 року. [INFO] народився, [PERSON], син позивачки та відповідача, що підтверджується копією свідоцтва про народження, зареєстрованого 05 січня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану міста Кам'янець-Подільського Кам'янець-Подільського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис №7 від 05 січня 2007 року. З договору купівлі-продажу, посвідченого 25 травня 2006 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Кам'янець-Подільської державної нотаріальної контори Романовою Н.М., зареєстрованого в реєстрі за №2-2426 вбачається, що [PERSON] на праві власності належить житловий будинок з господарсько-побутовою будівлею та земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку і надвірних споруд, площею 0,1281 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] Хмельницької області. Що також підтверджується копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Кам'янець-Подільського бюро технічної інвентаризації від 29.06.2006 року за №11071313, Витягом з Державного реєстру правочинів від 25 травня 2006 року за №2426892, копією технічного паспорта, складеного 28 лютого 2006 року Кам'янець-Подільським МБТІ. З Державного акту на право власності на земельну ділянку, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 0106755740130, виданого 11 липня 2006 року вбачається, що [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка, розташована в [ADDRESS] Хмельницької області для будівництва та обслуговування житлового будинку та надвірних споруд площею 0,1281 га. З довідки Слобідо-Кульчієвецької сільської ради від 01 вересня 2016 року за №1463/02-08 вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (син). Відповідно до чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства до 01 січня 2004 року спільною сумісною власністю є: майно, нажите подружжям за час шлюбу (ст. 16 Закону України "Про власність", ст. 22 КпШС); майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, чи майно, що є у власності осіб, які ведуть селянське (фермерське) господарство, якщо письмовою угодою відповідно між членами сім'ї чи членами селянського (фермерського) господарства не передбачено інше, або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю (п. 1 ст. 17, ст. 18, п. 2 ст. 17 Закону України "Про власність"); квартира (будинок), кімнати в квартирах та одноквартирних будинках, передана під час приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою членів сім'ї наймача у їх спільну сумісну власність (ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"). В інших випадках спільна власність громадян є частковою. Якщо розмір часток у такій власності не було визначено і учасники спільної власності під час надбання майна не виходили з рівності їх часток, розмір частки кожного з них визначається ступенем його участі працею й коштами у створенні спільної власності (п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" від 22 грудня 1995 р. N 20). За змістом частин другої-четвертої статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Права члена сім'ї має одинока особа. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. За правилами статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.. Отже, проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов'язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім'єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов'язків. Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім'єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов'язків, з'ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності. Рішення обґрунтовують належними і допустимими доказами, про що зазначають у мотивах прийнятого рішення з посиланням на конкретні факти. Наведене слідує з правового висновку Верховного Суду України у справі за № 6-2253цс15. Відповідно п.5 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. 6 ст. 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. З копії свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Кам'янець - Подільського міського управління юстиції , актовий запис № 86 від 02 березня 2004 року вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. При частковому задоволенні позову суд враховує , що факт проживання однією сім'єю сторін слід встановити з 03 березня 2004 року , оскільки [PERSON] до 02 березня 2004 року перебував в іншому шлюбі , а відповідно до статті 74 СК України суд може встановити факт проживання жінки та чоловіка однією сім'єю, якщо вони в цей час не перебувають в іншому шлюбі. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. В зв'язку з визнанням позову відповідачем позивачу до початку розгляду справи по суті з державного бюджету підлягає поверненню судовий збір в сумі 655 гривень 42 коп. (1/2 частина від судового збору 275,60 гривень, сплачених згідно квитанції ПН114316 від 09 вересня 2016 року та 1035,25 гривень, сплачених згідно квитанції ПН4321 від 09 вересня 2016 року. На підставі викладеного,

Outcome: partial