Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-30 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання синів [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грв. на кожну дитину щомісячно, до досягнення ними повноліття. Посилається на те, що відповідач перестав піклуватися про здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток дітей, не цікавиться їхнім матеріальним забезпеченням. Обов`язок батьків утримувати дитину гарантовано ст. 180 СК України. Відповідач є працездатною особою та має хороші заробітки. У судове засідання позивачка не з`явилася, надіслала заяву в якій просить розглядати справу в її відсутності. Позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явився. Надіслав суду відзив у якому вказав, що позов визнає частково. Згідний сплачувати по 1150 грв. на місяць. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які перебувають на утриманні позивачки. Це стверджено свідоцтвом про народження дітей, довідкою Тячівської міської об`єднаної територіальної громади та актом обстеження матеріально-побутових умов, з яких вбачається, що на утриманні позивачки перебувають неповнолітні діти. Згідно із ст. 8 ч. 1 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Відповідно до ст. 183 ч. 1 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" звернуто увагу суддів на те, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин 5 - 7 ст. 181 СК. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено у Законі "Про виконавче провадження", а також у статтях 194 - 197, 274 СК. Зважаючи на вказані вимоги закону аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі визначальним при визначенні способу стягнення аліментів є те чи платник аліментів має постійний, стабільний заробіток (дохід) чи навпаки такий його дохід є нерегулярним, мінливим, частина такого виплачується в натурі, тощо. При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивачки, яка сама виховує неповнолітню дитину, відсутність у неї будь-якого нерухомого чи цінного рухомого майна. З приписів Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" убачається, що з 01 січня 2020 року для дітей віком до 6-ти років встановлено прожитковий мінімум у розмірі 1779 гривень, а для дітей віком від 6-ти до 18 років 2118 гривень. Середня заробітна плата по Україні станом на лютий 2020 р. становила 10847 грв., а по Закарпатській області - 9257 гривень. Тому суд вважає що відповідач, як молодий, працездатний чоловік, який має можливість працювати, у змозі заробити суму, яка дасть йому можливість сплачувати на утримання своїх дітей аліменти у розмірі по 1200 гривень у місяць. Доказів того, що відповідач має можливість сплачувати по 2000 грв. щомісяця позивачка суду не надала. У відповідності із ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позовних вимого судові витрати покладаються на відповідача. За таких обставин,

Outcome: partial