Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-17 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором, яким просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 17 179,31 грн. за Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) та сплачений судовий збір. 19.06.2020 р. на адресу суду від представника АТ "Ощадбанк" філії - Івано - Франківського обласного управління Бойчук М. поступила письмова заява в якій вказує про те, що в процесі розгляду вище вказаної справи, відповідачем в добровільному порядку погашено заборгованість за кредитним договором 12 702,71 грн. Станом на 19.06.2020 р., залишок не погашеної заборгованості становить 4 476,0 грн. Окрім цього, 18.09.2020 р. від представника АТ "Ощадбанк" філії - Івано - Франківського обласного управління Бойчук М. поступила письмова заява в якій вказує про те, що в процесі розгляду цивільної справи, відповідачем [PERSON] в добровільному порядку погашено основну заборгованість за кредитним договором, а саме, станом на 18.09.2020 р., залишається непогашеним пеня - 1 329, 30 грн., 3 % річних - 329,55 грн., інфляційні - 97,50 грн., та судовий збір в розмірі 2 102,0 грн., які просить стягнути з останнього. В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що АТ "Ощадбанк" в особі ТВБВ №10008/065 філії - Івано- Франківського обласного управління та відповідачем підписано заяву про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, де відповідач погодився на умови цього договору, який розміщений на інтернет сторінці банку. Відповідачу було відкрито картковий рахунок UA903365030000026206795389859 і, згідно заяви про приєднання №730774 від 05.03.2018 р. надано на картковий рахунок кредит в розмірі 4500 грн. на строк 60 місяців, з можливим продовженням на той самий строк з процентною ставкою за користування кредитом35 % річних. 10.09.2018 р. відповідачем підписано Заяву на встановлення відновлюваної кредитної лінії згідно кредитної заявки за №111236154 з наміром збільшити кредитний ліміт та отримати кредитні кошти на свій картковий рахунок. Відповідно до Заяви на встановлдення відновлювальної кредитної лінії відповідачу встановлено кредит у сумі 17 800,0 грн. на строк 60 місяців, процентна ставка за кредитом є фіксованою, і складає 38 % річних. Протягом строку дії договору відповідач систематично порушував термін сплати кредиту і процентів за користування кредитом. Однак, в процесі розгляду справи відповідач двічі в добровільному порядку погашував заборгованість за кредитним договором, і станом на 18.09.2020 р., залишається непогашеним пеня - 1 329, 30 грн., 3 % річних - 329,55 грн., інфляційні - 97,50 грн. Просить задовольнити позов: стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму боргу та судові витрати. Відповідно до ч.4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч.1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Згідно ч.1 ст. 276 ЦПК України, клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження подається у письмовій формі одночасно з поданням позовної заяви або може міститися у ній. Ухвалою судді Галицького районного суду Івано-Франківської області від 22.04.2020 року враховуючи предмет та підстави позову, клопотання позивача, відповідно до вимог ст.ст. 19, 274 ЦПК України відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання ухвали подати заяву із запереченням щодо розгляду в порядку спрощеного провадження та п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідач [PERSON] не отрима вищевказану суду ухвалу та копію позовної заяви з доданими до неї документами, оскільки поштове повідомленя з додатками повернулись із зазначенням інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення. Станом на 18.09.2020 р. відзиву на позовну заяву суду не подав, заперечення щодо розгляду в спрощеному порядку подано теж не було, будь-яких клопотань та заяв від сторони подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Представник позивача по дорученню Бойчук М. звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи без його участі, а також у клопотанні зазначив, що підтримує позовні вимоги і просить задовольнити з викладених у позовній заяві підстав та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань щодо розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов кредитного договору шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України щодо зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України "Кредит". Статтею 1054 Цивільного Кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 05.03.2018 р. [PERSON] звернувся до АТ "Державний ощадний банк України" з метою отримання банківських послуг, згідно з яким позивач відкрив відповідачу картковий рахунок та надав кредит в розмірі 4 500, 0 грн. на строк 60 місяців з можливим подовженням на той самий строк та з процентною ставкою за користування кредитом 35 %. Як видно з копії заяви від 10.09.2018 р., відповідачем підписана така про встановлення відновлювальної кредитної лінії згідно кредитної заявки з можливістю збільшити кредитний ліміт на суму 17 800,0 грн. з 38 % річних на строк 60 місяців (а.с.10). Відповідно до п.п.1.19.,1.21., розділу ХХІІ ДКБО ( в редакції станом на 05.03.2028 р.на час укладення договору), обов`язковий щомісячний платіж рнозраховується від фактично отриманої відповідачем суми кредиту (його частини), повернення якої не прострочено останнім, станом на 25 число кожного місяця. У разі виникнення простроченої заборгованості за картковим рахунком та кредитом, її не погашення у строки, визначені Договором, відповідач гарантує повернення сум такої заборгованості банку всіма належними йому коштами, майном, майновими правами, що і підтверджується п. 1.35 ДКБО. Крім цього, згідно п. 1.29, п.1.30 розділу ХХІІ ДКБО (в редакції станом на час подачі позову чинний з 07.04.2020 р.), строк повернення кредиту є таким, що настав, і відповідач зобов`язаний погасити заборгованість за кредитом у повному обсязі не пізніше наступного робочого дня після настання наступних випадків, зокрема, прострочення виконання зобов`язань відповідача за цим договором щодо погашення заборгованості ( у тому числі за кредитом та процентами) за кредитним договором на строк 85 календарних днів. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) зобов`язання його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як підтверджується матеріалами справи, банк виконав зобов`язання, надавши відповідачу кредит. Із поданої заяви представника позивача вбачається, що станом на 18.09.2020 р. заборгованість відповідача складається із: непогашення пені - 1 329,30 грн., 3 % річних - 329,55 грн., інфляційні - 97,50 грн. Позивач зазначає, що при укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, яка передбачає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним Кредитним договором, відповідачем по справі суду не представлено. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на викладене, з врахуванням того, що позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін та наявність заборгованості за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та те, що відповідач не подав суду відзиву на позовну заяву та жодних письмових чи електронних доказів, які би спростували позовні вимоги, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості за вищевказаним кредитним договором є обгрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 102,00 грн. (меморіальний ордер № 9985952810 від 13.04.2020 р., а.с. 6). На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 549, 611, 612, 625, 634, 1048, 1054 ЦК України,

Outcome: partial