Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

Заявники звернулися до Яготинського районного суду, заінтересовані особи: приватний нотаріус Яготинського районного нотаріального округу Київської області Черних О.В., державний реєстратор Студениківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області Здольник Т.А. із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в котрій з урахуванням додаткових пояснень зазначено, що згідно свідоцтва на право власності на нерухоме майно від 4 жовтня 2014 р. [PERSON] та [PERSON] є власниками житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS] . [INFO] їх мати [PERSON] померла. В силу ст. 1223 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем майна померлої за заповітом. [PERSON] є спадкоємицею майна першої черги за законом та в силу досягнення пенсійного віку має право на обов"язкову частку у спадщині. В передбачений законодавством термін вони подали заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Яготинського районного нотаріального округу Київської області Черних О.В. Проте, під час перегляду нотаріусом правовстановлюючого документу та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.10.2014 р. з"ясувалося, що видати свідоцтво про право на спадщину він не може, оскільки державним реєстратором під час проведення державної реєстрації права власності було невірно обрано вид власності сторін, а саме: замість "спільної часткової власності " державний реєстратор вказав як "спільна сумісна власність". Відповідно до п. 17 вказаної Постанови Пленуму ВССУ, розглядаючи позови, пов`язані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що відповідно до статті 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Спільною сумісною власністю, зокрема, є: майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом (статті 60 - 74 Сімейного кодексу України (далі - СК)); майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Для визначення члена сім`ї можуть використовуватись їх ознаки, наведені у статті 3 СК, статті 1 Закону України від 7 квітня 2011 року N 3206-VI "Про засади запобігання і протидії корупції"; квартира (будинок), житлові приміщення у гуртожитках, передані при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно в них мешкають, у їх спільну сумісну власність (стаття 8 Закону України від 19 червня 1992 року N 2482-XII "Про приватизацію державного житлового фонду"); майно, яке використовується для ведення особистого селянського господарства, відповідно до закону (стаття 6 Закону України від 15 травня 2003 року N 742-IV "Про особисте селянське господарство"). Оскільки [PERSON] померла [INFO] , а [PERSON] є спадкоємцем майна померлої за заповітом, [PERSON] є спадкоємицею майна першої черги за законом та в силу досягнення пенсійного віку має право на обов`язкову частку у спадщині, проте внести зміни в реєстрацію права власності, як роз?яснив Державний реєстратор Студениківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області [PERSON] не можуть, оскільки один із співвласників [PERSON] померла. Просили встановити, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] , в рівних частках, тобто по 1/2 частині кожному. В судове засідання заявники та їх представник не з"явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, представник заявників звернулася до суду з заявою, в котрій просила розглянути справу у їх відсутності, заяву підтримала. Зацікавлені особи в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, в заявах до суду просили розглянути справу у їх відсутності, проти заявлених вимог не заперечували. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що заява підлягає до задоволення. В силу ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно із ч.1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Чинним законодавством України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно) - стаття 355 ЦК. Частиною 4 ст. 355 ЦК України спільна власність на майно є спільною частковою власністю осіб, крім випадків, коли договором або законом не передбачено виникнення спільної сумісної власності осіб, тобто, як відзначено в літературі, встановлена презумпція, відповідно до якої спільна власність у випадку її виникнення передбачається спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 368 ЦК України майно, яке знаходиться в спільній сумісній власності двох та більше осіб без виділення часток кожного з них в праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України при виділенні частки з майна, що знаходиться в спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного з співвласників в праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між власниками, законом або рішенням суду. В силу ч. 3 ст. 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу, як для частки із майна, яке перебуває у спільній частковій власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (частина четверта статті 355 ЦК), тобто діє презумпція спільної часткової власності. В судовому засіданні установлено, що згідно з рішенням Яготинського районного суду Київської області від 31 липня 2014 р. задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності. Поділено в натурі житловий будинок [ADDRESS] з одноквартирного в двоквартирний, та визнано за [PERSON] право власності на окрему квартиру [ADDRESS] з наступними приміщеннями: кухня 2-2 площею 9,1 кв.м, коридор 2-3 площею 2,6 кв.м, санвузол 2-4 площею 3,0 кв.м, коридор 2-5 площею 10,4 кв.м, житлова кімната 2-6 площею 16,0 кв.м., ганок № 1. Всього по будинку площа приміщень складає 41,1 кв.м вартістю 22560 грн. З господарських споруд визнано право власності на 1/2 частину сараю "В", сарай "в", погріб з шийкою "Г", 1/2 частину огорожі № 3, 1/2 частину огорожі № 4, 1/2 частину водопроводу № 5, 1/2 частину вимощення № I. Всього вартість будівель в домоволодінні складає 38318 грн. Виділена частка в натурі 39/100, ідеальна частка 1/3 вартістю 32837 грн. Визнано за [PERSON] , [PERSON] право власності на окрему квартиру [ADDRESS] з наступними приміщеннями: коридор 1-1 площею 3,5 кв.м, кухня 1-2 площею 7,1 кв.м, санвузол 1-3 площею 3.3 кв.м, житлова кімната 1-4 площею 11,7 кв.м, житлова кімната 1-5 площею 22,0 кв.м., коридор 1-6 площею 5,4 кв.м, ганок № 2, всього по будинку площа приміщень складає 53, 0 кв.м. З господарських споруд визнано право власності на літню кухню "Б", погріб "підБ", 1/2 частину сараю "В", 1/2 частину огорожі № 3, 1/2 частину огорожі № 4, 1/2 частину водопроводу № 5, 1/2 частину вимощення № I. Всього вартість будівель в домоволодінні складає 60192 грн. Виділена частка в натурі 61/100, ідеальна частка 2/3 вартістю 65673 грн. Право спільної часткової власності на розділене майно між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] припинено, (а.с. 106- 107). Вказаним рішенням установлено, що вищевказаний будинок належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 25 вересня 1998 року у рівних частках кожному, по 1/3 частині. На підставі рішення Яготинського районного суду від 31 липня 2014 р. видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 04.10.2014 р., в котрому помилково зазначено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS] , належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, замість "спільної часткової власності", розмір частки: 1, (а.с.13). З Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, (а.с. 14-15) вбачається, що в ньому допущена та ж сама помилка та зазначено розмір частки [PERSON] та [PERSON] як: "1". Частиною 4 ст. 355 ЦК України передбачено, що спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. В силу ч.1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Ураховуючи, що в свідоцтві про право власності на нерухоме майно від 4.10.2014 р. та у Витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності допущені помилки, та оцінюючи всі докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] , в рівних частках, тобто по 1/2 частині кожній, у зв"язку з чим є всі підстави для задоволення заяви.

Outcome: approved