Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Виноградівського нотаріального округу [PERSON], про виділ частки, що є у спільній частковій власності в натурі, згідно якої просить суд припинити право спільної часткової власності на будинковолодіння № 22 по вул. Станційній в м. Виноградів, Закарпатської області та визнати за ним право власності на квартиру № 1 з надвірними будівлями та спорудою по вул. Станційній, 22 в м.Виноградів. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, згідно поданої до суду заяви просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить суд такі задовільнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON], [PERSON], належним чином своєчасно повідомлені про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не зявилися, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Третя особа приватний нотаріус Виноградівського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання також не зявилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відтак, у відповідності до порядку, встановленого ст.ст.\~169,\~224,\~225 ЦПК України\~суд, приймаючи до уваги, що позивач не заперечує щодо такого вирішення справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач у своїй позовній заяві. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником 40/100 частин житлового будинку, що розташований в м. Виноградів по вул. Станційній, 22, на підставі договору дарування частини житлового будинку від 01.12.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Виноградівського нотаріального округу [PERSON] 01.12.2004 року за реєстром № 4089, що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 18.12.2004 року. У користуванні позивача відповідно технічного паспорту знаходяться приміщення першого поверху № 1, 2- житлового будинку літ. "А", з відповідною частиною надвірних споруд, а саме: сарай "Б", вбиральня "В", ворота "№ 1". Власниками іншої частини будинку є відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON]. Вони виділили свої частки в натурі, які згідно довідки КП "Виноградівське РБТІ" від 24.12.2014 року № 831/14 зареєстровані як квартира №2 та №3, відповідно, та виготовили правовстановлюючі документи на свої частки, як окремі квартири. Так, згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07.02.2008 року серії ЯЯЯ № 028553, відповідачка [PERSON] на підставі рішення виконкому Виноградівської міської ради від 22.01.2008 року №59, є власником квартири [ADDRESS]. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.03.2006 року відповідачка [PERSON] на підставі ухвали Виноградівського районного суду № 2-1340/05 від 12.01.2006 року, є власником 2/3 частини квартири [ADDRESS], а згідно витягу про державну реєстрацію прав від 02.11.2011 року, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу [PERSON] від 31.10.2011 року за реєстром №2507, належить на праві власності 1/3 частина вказаної квартири. При виділенні часток відповідачам частка позивача у спільній власності залишилася без змін, тобто фактично знаходиться у спільній частковій власності. Для виділення належної позивачу частки у спільній частковій власності він звернувся до реєстраційної служби Виноградівського РУЮ, працівники якого листом від 30.12.2014 року рекомендували позивачу звернутися до нотаріуса для посвідчення договору про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна. Згідно листа приватного нотаріуса від 18.08.2016 року за № 139/02-31, позивачу рекомендовано звернутися до суду для визнання за ним права власності на належні йому 40/100 частин житлового будинку окремою квартирою № 1 в будинку № 22 по вул. Станційна в м.Виноградів. У відповідності до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Норми ст. ст. 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ч.1 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Ч. 1-2 ст. 367 ЦК України визначено майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. В супереч вказаної норми частка позивача залишилась у спільній частковій власності, що суперечить його інтересам, порушує його права та норми чинного законодавства. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з роз'ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам слід мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним входом (квартиру). Виділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовану квартиру. Даний будинок розділений між співвласниками на три окремі квартири з обладнаними окремими входами та підведеними до кожної з них окремо всіма комунікаціями. Відповідно до рішення Виноградівської міської ради від 23.12.2014 року № 174 40/100 частинам житлового будинку №22 по вул. Станційній в м. Виноградів присвоєно окремий адресний номер, а саме вулиця Станційна, будинок, 22, квартира №1. Висновком щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об'єкта нерухомого майна № 824/14 підтверджується можливість проведення виділення в натурі частки у спільній частковій власності житлового будинку, що розташований в м. Виноградів, вул. Станційній, 22, а саме 40/100 частин вказаного житлового будинку та господарсько- побутові будівлі, споруди, які становлять реальну частку: сарай - літ. Б, вбиральня - літ. В., ворота №1. Крім того, в абз.4 п. 7 та п. 8 Постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що при поділі жилого будинку суд зобов'язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. За таких встановлених у судовому засіданні обставин, беручи до уваги, що відповідачі по справі, інші співвласники, виділили частки в натурі та зареєстрували належне їм право власності, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих позивачем доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved