Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулася [PERSON], посилаючись на те, що як вбачається з довідки та погосподарських книг Іванівської сільської ради Ставищенського району Київської області за 1986-1990, 1991-1995 роки, житловий будинок по [ADDRESS], 1960 року побудови, належав до майна колгоспного двору, членами якого були [PERSON] ([PERSON], [PERSON]) та вона, його дружина [PERSON], які набули 15 квітня 1991 року у відповідності до статей 120, 123 ЦК УРСР, Закону України "Про власність" право власності на будинок як на майно колгоспного двору в рівних частках. Слід зазначити, що на час припинення колгоспного двору їх син [PERSON] перебував в лавах Радянської Армії, а повернувшись з неї остаточно вибув в місто Біла Церква Київської області, а згодом в село Богатирка Ставищенського району Київської області і в силу статті 71 ЦК УРСР (1963 року) пропустив строк давності щодо витребування частки з майна колгоспного двору. [INFO] року помер [PERSON], спадщину після смерті якого прийняла його дружина [PERSON]. 06 листопада 2018 року в актовий запис про смерть спадкодавця внесено зміни, а саме по-батькові спадкодавця було змінено з «[PERSON]» на «[PERSON]», та в актовий запис про одруження прізвище «[PERSON]» змінено на «[PERSON]». Син спадкодавця [PERSON] в силу ч. 1 ст. 1270 ЦК України вважається таким, що не прийняв її. Іванівська сільська рада свідоцтва про право власнссті за її життя на ім'я померлого не видала. Реєстрація права власності на житловий будинок не проводилася, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно інформації щодо державної реєстрації права власності на житловий будинок [ADDRESS] відсутня. 08 листопада 2018 року державний нотаріус Ставищенської районної державної нотаріальної контори винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії по видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний будинок через відсутність державної реєстрації права власності на ім'я померлої та відсутність правовстановлюючого документа на нього. Позивач просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] року чоловіка [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] та право власності в порядку виділення частки з майна колгоспного двору на 1/2 частину вказаного житлового будинку. В підготовче судове засідання позивач не з'явилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Аналогічна заява до суду подана представником позивача. Представник відповідача Іванівської сільської ради в підготовче судове засідання не прибув, до суду із сільської ради подано заяву про визнання позовних вимог та розгляду справи у відсутність її представника. Третя особа: [PERSON] в підготовче судове засідання не прибув, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини своєї неявки до суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи, письмову заяву представника відповідача Іванівської сільської ради про визнання позову та дослідивши письмові докази, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з довідки (а. с. 9) та погосподарських книг Іванівської сільської ради Ставищенського району Київської області за 1986-1990, 1991-1995 роки (а.с. 10-13), житловий будинок по [ADDRESS], 1958 року побудови належав до майна колгоспного двору, членами якого були [PERSON] ([PERSON], [PERSON]) та його дружина [PERSON], які набули 15 квітня 1991 року у відповідності до статей 12). 123 ЦК УРСР, Закону України "Про власність" право власності на будинок як на майно колгоспного двору в рівних частках. [INFO] року помер [PERSON] (до внесення змін в актовий запис про смерть - [PERSON]), спадщину після смерті якого прийняла його дружина [PERSON], яка звернулася до Ставищенської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за оформленням своїх прав, що підтверджується спадковою справою (а.с. 23-29). 06 листопада 2018 року в актовий запис про смерть спадкодавця були внесені зміни, а саме по-батькові спадкодавця було змінено з «[PERSON]» на «[PERSON]», та в актовий запис про одруження прізвище «[PERSON]» змінено на «[PERSON]», що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб (а.с. 26-27), повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (а.с. 28-29). Син спадкодавця [PERSON] в силу ч. 1 ст.1270 ЦК України вважається таким, що не прийняв спадщину. Реєстрація права власності на житловий будинок не проводилася, що підтверджується довідкою КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» від 17.09.2018 року №2893 (а.с. 15). В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно інформації щодо державної реєстрації права власності на житловий будинок [ADDRESS] Ставищенського району Київської області відсутня (а.с. 43). Згідно архівного витягу з рішення Іванівської сільської Ради народних депутатів виконавчого комітету від 27.07.1995 року № 24 [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,25 га. (а.с. 20). 08 листопада 2018 року державний нотаріус Ставищенської районної державної нотаріальної контори винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії по видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний будинок через відсутність державної реєстрації права власності на ім'я померлої та відсутність правовстановлюючого документа на нього (а.с. 14). Вказане право не оформлене, що підтверджується відсутнісю відомостей в Державному реєстрі речових прав (а.с. 43). Житловий будинок загальною площею 71,8 м2, житловою площею 45,1 м2, вартістю 264729 гривень. На земельній ділянці розташовані: житловий будинок літер «А-1», погріб під частиною будівлі літер «б/п», погріб з шийкою літер «В», погріб під частиною будівлі літер «Ж/п», прибудова літер «а», прибудова літер «а1», сарай-прибудова літер «б», сарай літер «Б», сарай-прибудова літер «б1», літня кухня літер «Г», гараж літер «Д», сарай тимчасовий літер «Е», сарай літер «Ж», убиральня літер «З», огорожа №1, ворота з хвірткою №2, колодязь питний №3 (а.с. 16-19). Згідно статті 120 ЦК УРСР (1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли був відповідно до Постанови Верховної Ради Української РСР від 26 березня 1991 року №885-ХІІ введений в дію Закон "Про власність". Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно положень статей 1217, 1222 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину або ж державної реєстрації права на спадщину, не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з положеннями ст. 1218, частин 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини, до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як видно із статей 1268-1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В частині 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-IV вказано, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В ч. 1 ст. 3 вказаного Закону передбачено обов'язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав. Частинами 2, 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію оречових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації. Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення, (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54 цс 12). З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК України) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину, слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що [PERSON] за життя набула право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку, як майно колгоспного двору та право на спадщину після смерті [INFO] року чоловіка [PERSON] на 1/2 частину вказаного будинку, і оскільки відповідачем позов визнається, то він підлягає задоволенню.

Outcome: approved