Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

У травні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (далі ТОВ «Кей-Колект») звернулось до суду з позовом, в якому зазначило, що 03.10.2006 р. між [PERSON] - позичальником та Акціонерним комерційним інвестиційним банком «УкрСиббанк», правонаступником усіх прав та обов'язків якого станом на цей час є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», був укладений кредитний договір, за яким банк надав [PERSON] кредит в сумі 98 078 доларів США строком по 03.10.2011 р. зі сплатою 12,2% річних за користування грошовими коштами. В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором 03.10.2006 р. між банком та [PERSON] був укладений договір іпотеки, відповідно до якого останній передав банку в іпотеку, належні йому на праві власності земельну ділянку площею 0,20 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, а також житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: [ADDRESS]. На підставі договору факторингу №1 від 12.12.2011 р. ПАТ «УкрСиббанк» відступило свої права за кредитним договором та іпотечним договором до [PERSON] і [PERSON] ТОВ «Кей-Колект». Своїх зобов'язань за кредитним договором [PERSON] не виконала і померла [INFO] р. Станом на дату смерті [PERSON] її борг за кредитним договором становив 32 709,96 доларів США, що згідно курсу НБУ (1 долар США = 20,7225 грн.) становить 677 830 грн. 84 коп., з яких тіло кредиту - 32 709,96 доларів США. З наведених підстав позивач з урахуванням уточнень просив в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» за кредитним договором звернути стягнення на предмети ітопеки за Іпотечним договором - житловий будинок та земельну ділянку, загальною вартістю 669 528 грн., які розташовані за адресою: [ADDRESS], шляхом визнання права власності на це майно за ним, виселити усіх мешканців жилого будинку, стягнути судові витрати. (а.с. 216-223) В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. [PERSON] помер [INFO] р. і [PERSON] померла [INFO] р., а тому судом до участі у справі у якості відповідачів були залучені їх правонаступники - спадкоємці за законом першої черги, їх діти [PERSON] і [PERSON], які в установленому законом порядку прийняли спадщину. (а.с. 105-126,165-174) Відповідачі належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджено поштовими повідомленням про відмову в отриманні судових повісток. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України (а.с. 224-227) Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно із частиною третьою статті 36 Закону України "Про іпотеку" договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку". Відповідно до частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виходячи з положень частини другої статті 16 ЦК України, частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 39 постанови від 30.03.2012 р. №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснив, що з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цим норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом. Судом встановлено, що 03.10.2006 р. між [PERSON] - позичальником та Акціонерним комерційним інвестиційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого станом на цей час є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», був укладений кредитний договір, за яким банк надав [PERSON] кредит в сумі 98 078 доларів США строком по 03.10.2011 р. зі сплатою 12,2% річних за користування грошовими коштами. (а.с. 6-18) В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором 03.10.2006 р. між банком та [PERSON] був укладений договір іпотеки, відповідно до якого останній передав банку в іпотеку, належні йому на праві власності земельну ділянку площею 0,20 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, а також житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 19-26) На підставі договору факторингу №1 від 12.12.2011 р. ПАТ «УкрСиббанк» відступило свої права за кредитним договором до [PERSON] і [PERSON] позивачеві. (а.с. 29-42) Своїх зобов'язань за кредитним договором [PERSON] не виконала і померла [INFO] р. Станом на дату її смерті її борг за кредитним договором становив 32 709,96 доларів США, що підтверджено розрахунком заборгованості. (а.с. 41-42) Відповідно до звіту про грошову оцінку суб'єкта оціночної діяльності станом на цей загальна вартість домоволодіння становить 669 528 грн., з яких 496 480 грн. вартість земельної ділянки і 173 048 вартість житлового будинку. (а.с. 44-86) Пунктами 5.1 договору іпотеки визначено, що у випадку невиконання або часткового невиконання умов кредитного договору позичальником іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із перерахованих у цьому пункті способів, у тому числі шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань. (а. с. 22) На підставі викладеного суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Кей-Колект» в частині звернення стягнення на предмети іпотеки обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати зі справи судового збору по 1827 грн. з кожного. (а.с. 96) Позовні вимоги в частині виселення всіх мешканців житлового будинку суд вважає необґрунтованими, такими, що задоволенню не підлягають тому, що позивачем не зазначені конкретні особи, що там проживають, що мають бути залученими до участі у справі у якості відповідачів. Крім того позивач не надав суду будь-яких доказів, що в житловому будинку проживають будь-які мешканці.

Outcome: partial