Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

06 березня 2019 року ПрАТ «Василівкатепломережа» звернулось до Василівського районного суду Запорізької області з позовом, який в подальшому було уточнено в редакції від 04.04.2019 року (а.с.44-46), до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, трьох відсотків річних та інфляційних витрат. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що рішенням виконавчого комітету Василівської міської ради № 225 від 21.09.2010 року «Про визначення виконавця та виробника послуг з централізованого опалення», ПрАТ «Василівкатепломережа» визначено виробником та виконавцем послуг з централізованого опалення. На теперішній час ПрАТ «Василівкатепломережа» є єдиним виробником послуг з централізованого опалення в м Василівка. Відповідачка [PERSON] є споживачем послуг з централізованого опалення до житлового приміщення, а саме: квартири [ADDRESS] у опалювальному сезоні 2017,2018,2019 років. Відповідачка є власником вказаного житлового приміщення. ПрАТ «Василівкатепломережа» за відсутності укладеного письмового договору про надання комунальних послуг, надало відповідачці [PERSON] послуги з централізованого опалення вказаного житлового приміщення, а отже, на думку позивача, між ним та відповідачкою встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг з централізованого опалення на підставі відкритого особового рахунку [NUMBER] . Позивач також у позовній заяві вказує, що в період часу з 01.01.2017 року до 01.02.2019 року ним було надано відповідачці [PERSON] послуги з централізованого опалення на загальну суму 5894,59 грн. При обчисленні розміру заборгованості враховані тарифи на відповідні послуги, які були встановлені рішеннями виконавчого комітету Василівської міської ради у відповідні періоди, за які здійснювалися нарахування. Загальний розмір заборгованості відповідачки становить 7797,80 грн., який складається із наступного: основний борг - 5894,59 гривень, 3 % річних від простроченої суми боргу в розмірі - 369,00 гривень, інфляційні витрати в розмірі - 1534,21 гривень. Також у позовній заяві позивач вказує про те, що оскільки відповідачка [PERSON] 22 березня 2019 року частково сплатила суму заборгованості в розмірі 6200,00 гривень, тому розмір позовних вимог позивачем було зменшено на вказану суму. Також позивачем зазначено, що відповідачу [PERSON] неодноразово направлялися попередження, платіжні квитанції з вимогою відповідачці [PERSON] сплатити заборгованість, однак ні заперечень стосовно неправомірності нарахувань за надані послуги, ні заперечень на неналежну якість надання послуг на адресу підприємства не надходило. ПрАТ «Василівкатепломережа» вказує, що дії відповідача порушують права позивача, оскільки наносять шкоду підприємству, яке втрачає можливість своєчасно проводити оплату за енергоносії, матеріали, виконувати свої обов`язки перед бюджетом. До теперішнього часу відповідачка [PERSON] у добровільному порядку наявну заборгованість погасила частково, в розмірі 6200,00 грн, тому позивач ПрАТ «Василівкатепломережа» вимушений звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів та просить суд стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.01.2017 року по 01.02.2019 року в розмірі - 1597,08 гривень та судові витрати в розмірі - 1921,00 гривень, а всього - 3518,08 гривень на користь Приватного акціонерного товариства «Василівкатепломережа» Ухвалою Василівського районного суду від 14 березня 2019 року відкрито провадження у даній справі, визначено проведення розгляду справи за правилам спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача ПрАТ «Василівкатепломережа» не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлені судом своєчасно та належним чином, проте на адресу суду надано заяву представника позивача ПрАТ «Василівкатепломережа» Єрьоменко О.В., в якій остання просить розглянути справу у відсутність представника позивача, уточнені позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують (а.с.52). Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку за останнім відомим місцем проживання (перебування) відповідача, що підтверджується поштовим конвертом, який повернувся на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.44), що відповідно до абз.2 ч.5 ст.74 ЦПК України є належним повідомленням відповідача, а також через органи місцевого самоврядування Василівської міської ради Запорізької області в порядку ч.3 ст.130 ЦПК України, та якими складено Акт від 04.04.2019 року про відсутність відповідача за місцем проживання (перебування) (а.с.50-51), також належне сповіщення відповідачки здійснено судом шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади про виклик відповідача до суду (а.с.47-78), відповідно до приписів ч.11 ст.128 ЦПК України. Проте, будь-яких документів на підтвердження поважності причин неявки відповідачем суду не надано, відзив, заперечення на позов суду не подано, заяв про застосування строків позовної давності не представлено. Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, згідно ст.ст.128, 223, 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.13,43,81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що згідно рішенням виконавчого комітету Василівської міської ради № 225 від 21.09.2010 року «Про визначення виконавця та виробника послуг з централізованого опалення», ЗАТ «Василівкатепломережа» визначено виробником та виконавцем послуг з централізованого опалення (а.с.15). ПрАТ «Василівкатепломережа» є єдиним виробником послуг з централізованого опалення в м.Василівка, що підтверджується копією статуту ПрАТ «Василівкатепломережа», виписками з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, ліцензіями (а.с.7-8,9,10,11,12,13,14,16,17,21,22,23). Відповідно до ст.1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", послуги, які спрямовані на задоволення потреб фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням є комунальними послугами. За змістом ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач житлово-комунальних послуг зобов`язаний укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору. Обов`язку споживача житлово-комунальних послуг укласти договір з виконавцем послуг, що передбачений п.3 ч.2 ст.21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відповідає обов`язок виконавця підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов`язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно п.20,21 плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показників засобів обліку теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання з розрахунку на 1 кв. м опалювальної площі квартири, на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Правовідносини між суб?єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець), і фізичною та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (послуги) регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення постачання холодної та гарячої води, затвердженими Постановою КМУ №630 від 21.07.2005 року. Згідно з п.28 Правил, споживачі, які відмовились від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку, відповідно до Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних домів та визначенням плати за їх опалення. Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України 31.10.2006 року №359 була затверджена Методика розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначенням плати за їх опалення, якою встановлено порядок визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування (надалі МЗК) у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами (п.1.2 Методики). Правовідносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець), і фізичною та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (послуги) регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630. Згідно з п.28 Правил, споживачі, які відмовились від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення. Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31.10.2006 № 359 затверджена Методика розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення (далі Методика), якою встановлений порядок визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами (п.1.2. Методики). Згідно з п.2.1.4 Методики загальна кількість теплової енергії на опалення МЗК складається з двох показників, які підсумовуються між собою, а саме: з кількості теплової енергії на опалення кожного окремого приміщення МЗК та утрат теплової енергії розподільчими трубопроводами опалення будинку, прокладеними у підвалі або на горищі. При ненаданні послуги з опалення МЗК залишається друга частина формули, згідно якої здійснюється нарахування за втрати теплової енергії розподільчими трубопроводами опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі. Тобто, якщо один з показників дорівнює нулю, то нарахована платня складається з другого показника. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори, правочини, інші юридичні факти. Відповідно до п.3 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ст.ст.20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг із зобов`язанням оплачувати їх у строки, встановлені договором або законом, а виконавець зобов`язується забезпечувати вчасно та відповідної якості надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до п.18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ч.1 п.30 Правил споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установленні договором строки. Відповідно до ст.25 Закону України «Про теплопостачання» у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. За правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 18.11.2015 року у справі № 6-582цс15, встановлення факту, що особа в певний період отримував надані позивачем послуги з постачання теплової енергії, дає підстави для висновку по те, що у такому випадку між особою і позивачем склалися фактичні договірні відносини, у зв`язку з чим позов про стягнення вартості спожитої теплової енергії підлягає задоволенню. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з довідки про склад сім`ї або зареєстрованих осіб у житловому приміщенні (квартирі) за вих.№ 632 від 14 лютого 2019 року, виданої виконавчим комітетом Василівської міської ради Запорізької області за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що за вказаною адресою зареєстрована відповідачка [PERSON] , [INFO] (а.с.20). Відповідачка [PERSON] є споживачем житлово-комунальних послуг з централізованого опалення і послуг з обслуговування внутрішньобудинкових теплових мереж, протягом тривалого часу вона отримує вказані послуги, однак своєчасно і в повному обсязі їх не оплачує. ПрАТ «Василівкатепломережа» за відсутності укладеного письмового договору про надання комунальних послуг, надало відповідачці [PERSON] послуги з централізованого опалення вказаного вище житлового приміщення, а отже, між сторонами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг з централізованого опалення на підставі відкритого особового рахунку № [NUMBER] . Згідно наданого позивачем розрахунку суми заборгованості, відповідачка [PERSON] перед ПрАТ «Василівкатепломережа» за надані послуги з централізованого опалення за період з 01.01.2017 року по 01.02.2019 року має заборгованість у загальному розмірі 7797,80 грн. та складається із наступного: основний борг - 5894,59 гривень, 3 % річних від простроченої суми боргу в розмірі - 369,00 гривень, інфляційні витрати в розмірі - 1534,21 гривень (а.с.18,19). 22 березня 2019 року відповідачкою [PERSON] частково сплачена сума заборгованості в розмірі 6200,00 гривень, тому розмір позовних вимог позивачем зменшено на вказану суму, що безпосередньо відображено у змісті уточненої позовної заяви в редакції від 04.04.2019 року (а.с.44-46). Вказаний розрахунок відповідачкою [PERSON] не оспорений, відзив, заперечення на позов суду не надані та належними і допустимими доказами в судовому засіданні відповідачкою не доведено. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заявлені ПрАТ «Василівкатепломережа» та в подальшому уточнені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки споживач [PERSON] зобов`язана оплатити послуги з централізованого опалення, а відсутність договору про надання послуг з централізованого опалення сама по собі не може бути підставою для звільнення її від оплати послуг, наявна на час судового розгляду заборгованість відповідачкою [PERSON] до теперішнього часу у добровільному порядку у повному обсязі не погашена, тому підлягає стягненню в судовому порядку з відповідачки [PERSON] на користь позивача ПрАТ «Василівкатепломережа» заборгованості за надані послуги з централізованого опалення за період з 01.01.2017 року по 01.02.2019 року в сумі основного боргу - 1597,08 гривень та судових витрат в розмірі - 1921,00 гривень, а всього підлягає стягненню 3518,08 гривень. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1921,00 грн., оплата якого документально підтверджена платіжним дорученням № 150 від 04.03.2019 року, та оригінал якого міститься в матеріалах справи (а.с.6а). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved