Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів щодо неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування якого посилається на те, що вона з відповідачем перебувала в шлюбі, який рішенням Гощанського районного суду від 20 серпня 2015 року розірвано. Позивач посилається на те, що після народження дитини, відповідач залишив сім`ю і з тих пір проживає окремо. Ухилення [PERSON] від виконання своїх обов`язків щодо доньки, створює умови, які шкодять її інтересам, позбавляють можливості жити в повноцінній сім`ї. Батько участі у вихованні доньки не приймає, матеріально її не забезпечує, розвитком та навчанням в школі відповідач не цікавиться. Тому, посилаючись на ст.ст. 164, 166, 180 СК України, просить позов задовольнити та позбавити батьківських прав відповідача відносно їх неповнолітньої дитини та стягнути аліменти на її утримання в розмірі 1000 грн. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав відповідача та просили суд їх задовольнити, щодо стягнення аліментів - позов залишити без розгляду. Відповідач та його представник в судовому засідання позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав визнали повністю, щодо стягнення аліментів вважають позов залишити без розгляду. Представник третьої особи - органу опіки і піклування Гощанської РДА Кухман О.В. підтримала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та просила позов в цій частині задовольнити в повному обсязі, в частині стягнення аліментів - прийняти рішення на розсуд суду. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши документи і матеріали справи, з`ясувавши обставини, яким позивач обґрунтовує свої вимоги, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню, з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 08.03.2014 року Виконавчим комітетом Симонівської сільської ради Гощанського району Рівненської області, сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . 20 серпня 2015 року рішенням Гощанського районного суду у справі №557/886/15-ц шлюб, зареєстрований 15 вересня 2013 року Симонівською сільською радою Гощанського району Рівненської області, актовий запис №04, між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. Неповнолітню [PERSON] , [INFO] , залишено проживати з [PERSON] . Згідно Акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 15.05.2019 року, неповнолітня [PERSON] забезпечена на належному рівні, санітарно-гігієнічні умови задовільні. Для дитини є місце для сну, ігор та розвитку, забезпечена одягом та взуттям відповідно до сезону. Згідно довідки, виданої Франівським дитячим садочком «Сонечко» Симонівської сільської ради Гощанського району Рівненської області від 15.05.2019 року №57, встановлено, що в дошкільний заклад Злату приводить мати - [PERSON] , завжди в акуратному, охайному вигляді. За час перебування [PERSON] в дошкільному закладі, педагогами жодного разу не замічений тато дівчинки, тобто [PERSON] . Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, як це передбачається вимогами ст. 155 Сімейного кодексу України. Згідно вимог ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для застосування до винної особи такого виду відповідальності, як позбавлення батьківських прав. Згідно ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВП № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Вимогами ст. 27 даної Конвенції передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, нести основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей рівень життя, необхідний для розвитку дитини. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] згідний з тим, щоб його позбавили батьківських прав, тобто відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, позов в цій частині визнає повністю. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України; ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Всупереч вимогам ст.ст. 150 та 180 СК України, [PERSON] не виконував батьківські обов`язки щодо виховання та утримання дитини. Батько дитини ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дочки, не проявляє щодо неї батьківської турботи та любові. Поведінка [PERSON] не відповідає вимогам сімейного законодавства та суперечить інтересам дитини. Отже, виходячи із вищевикладеного, у зв`язку з бездіяльністю, а саме небажанням батька дитини брати участь у вихованні та забезпеченні матеріального благополуччя, створились умови, які шкодять інтересам дитини. Ухилення від виконання відповідачем батьківських обов`язків є факт його свідомої поведінки, оскільки він має реальну можливість виконувати їх, але не вчиняє відповідних дій. У п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року № 3 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Згідно з наданими позивачем доказами, суд приходить до висновку, що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, нехтує своїми батьківськими обов`язками і не піклується про фізичний і духовний розвиток дочки, не спілкується з дитиною, що необхідно для її нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не піклується про стан її здоров`я, хоча мав це робити. Отже, відповідач по своїй вині ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Частинами 4, 5 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Гощанської РДА про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно [PERSON] , [INFO] , виконавчий комітет вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно [PERSON] , [INFO] . Відповідно до характеристики, виданої Бочаницькою сільською радою Гощанського району Рівненської області від 16 квітня 2019 року №234, [PERSON] на даний час ніде не працює, одружений вдруге, від першого шлюбу має малолітню дитину, стосунки з якою не підтримує. Згідно інформації Гощанського відділення поліції Острозького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 16 травня 2019 року № 2314/203/02-19, [PERSON] притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 263 КК України (незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами). Крім того, підтвердженням невиконання [PERSON] належним чином своїх батьківських обов`язків, нехтування подальшою долею малолітньої дитини свідчить той факт, що [PERSON] був запрошений на засідання комісії з питань захисту прав дитини при Гощанській райдержадміністрації з приводу доцільності/недоцільності позбавлення батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , однак на засідання не з`явився та не надав будь яких пояснень, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду даного питання. Зважаючи на наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] з часу подачі позовної заяви до суду та починаючи з часу збирання відомостей органом опіки та піклування для надання письмового висновку, свою поведінку по відношенню до своєї дитини не змінив та не виявив бажання спростувати факт невиконання ним своїх батьківських обов`язків. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Таким чином, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, а також враховуючи, що доказів на підтвердження обставин, які б заперечували такі вказані позивачем, суду не подав, тому суд вважає позовні вимоги в частині позбавлення аліментів обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в ході судового розгляду підтверджено факт свідомого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітньої дитини. Суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. У такому разі судом буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини (ч. 4 ст. 169 СК України). В частині стягнення аліментів суд вважає позов залишити без розгляду, оскільки позивачем подано відповідну заяву до суду і в судовому засіданні позивач дану заяву підтримала.

Outcome: approved