Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором №840/1-27/16/3/7-266 від 25.09.2007 в розмірі 16642,42 гривень та судові витрати у сумі 1378,00 грн. В обґрунтування заяви позивач вказав, що 25 вересня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», ЄДРПОУ 00039019) в особі начальника Міжрайонного відділення Харківської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» [PERSON] та фізичною особою - громадянкою України [PERSON] (надалі - Відповідач1) був укладений договір кредиту № 840/1-27/16/3/7-266 відновлювальної кредитної лінії, згідно з яким Відповідачу1 були надані на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти на цілі, передбачені п. 1.2 Договору, зі сплатою процентів в розмірі, в порядку та на умовах визначених Договором. Згідно п.1.1.1 Договору надання кредиту здійснювалось зі сплатою фіксованої-процентної ставки в розмірі 15 (пятнадцять) процентів річних, а відповідно п. 1.2 Договору, кредит надавався для здійснення оплати страхових платежів за Договором добровільного страхування транспортного засобу № К840-087/07/СТ від 25 вересня 2007 року, укладеного між Відповідачем1 та HACK «Оранта». Договором передбачено, в якості забезпечення виконання кредитних зобовязань Відповідачем1, укладення договору поруки. Так, між [PERSON] (надалі - Відповідач2), Позивачем та Відповідачем1, було укладено договір поруки, згідно умов якого Відповідач2 зобовязався перед Позивачем солідарно відповідати за виконання Відповідачем1 умов щодо сплати суми кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії та можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках передбачених договором про надання кредиту №840/1-27/16/3/7-266 від 25.09.2007. Зобовязання Позивача, визначені у договорі про надання кредиту №840/1-27/16/3/7-266 відновлювальної кредитної лінії від 25.09.2007, а саме п. 2.1, були виконані належним чином та в повному обсязі, що підтверджується виписками по особовому рахунку за 25.09.2009, 24.09.2010 та 10.11.2011. В порушення умов договору кредиту, Відповідач1 протягом тривалого часу не здійснював погашення платежів та процентів за користування кредитом у встановлені договором терміни. Відтак, станом на 17 серпня 2016 року утворилась заборгованість за кредитним договором, що складає 16642,42 гривень, з них: сума заборгованості за кредитом - 6820,28 гривень; сума заборгованості за відсотками 4325, 09 гривень; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 2947, 17 гривень; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 1475,15 гривень; розмір інфляційних витрат за кредитом 716,23 гривень; розмір інфляційних витрат за відсотками 358,50 гривень. З огляну на викладене та враховуючи порушення вимог кредитного договору і договору поруки, Позивач звертається до суду з позовом про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором №840/1-27/16/3/7-266 від 25.09.2007. В судове засідання представник позивача, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначено, що позовні вимоги він підтримає в повному обсязі, а у разі повторної неявки відповідача до суду не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. В судове засідання Відповідач1 - [PERSON] належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій також вказала, що проти задоволення позовної заяви заперечує та просить суд застосувати загальний і спеціальний строк позовної давності. В судове засідання Відповідач2 - [PERSON] та його представник належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи не зявилися. Від представника Відповідача2 - [PERSON], який діє на підставі довіреності, до суду надано заяву про розгляд справи у відсутність Відповідача2 та його представника, в якій також зазначено, що проти задоволення позовної заяви представник позивача заперечує та просить суд застосувати загальний і спеціальний строк позовної давності. В звязку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що 25 вересня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" в особі начальника Міжрайонного відділення Харківської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» [PERSON] та фізичною особою - громадянкою України [PERSON] (надалі - Відповідач1) був укладений договір кредиту № 840/1-27/16/3/7-266 відновлювальної кредитної лінії, згідно з яким Відповідачу1 були надані на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, грошові кошти на цілі, передбачені п. 1.2 Договору, зі сплатою 15 % в розмірі, в порядку та на умовах визначених Договором. Пунктом 1.2 Договору визначено, що Кредит надається Позичальнику починаючи з другого року кредитування за Основним договором (Догорів кредиту №840/1-27/16/3/7-265 від 25.09.2007) на здійснення страхових платежів за Договором добровільного страхування транспортного засобу №К840-087/07/СТ від 25.09.2007. Відповідно до п.1.1.1 Договору, надання Кредиту здійснюється окремими частинами (Траншами), зі сплатою 15,0% відсотків за Кредитом, в межах максимального ліміту заборгованості Позичальника за Кредитом в сумі 12965,00 гривень, з кінцевим терміном погашення заборгованості за Кредитом не пізніше 10.06.2014 на умовах, визначених цим Договором. Згідно п. 1.1.2 та п. 1.1.3 Договору, кожна наступна видача Траншу Кредиту здійснюється в межах вільного максимального ліміту заборгованості, визначеного п.1.1.1 Договору, за умови повного погашення попереднього Траншу, а погашення кожного Траншу Кредиту здійснюється рівними частинами щомісячно, не пізніше 10 числа кожного місяця, впродовж 9 місяців після видачі відповідного траншу. Встановлено також, що Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» є правонаступником щодо всіх прав та зобовязань Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку "Укрсоцбанк"відповідно до рішення Загальних Зборів Акціонерів від 09.03.2010, про що зазначено у п. 1.2.2 Статуту ПАТ «Укрсоцбанк». Згідно з розрахунком, який надано до суду, Відповідач1 - [PERSON]належним чином не виконувала умови кредитного договору № 840/1-27/16/3/7-266, у звязку з чим станом на 17 серпня 2016 року утворилась заборгованість в розмірі 16642,42 гривень, з них: сума заборгованості за кредитом - 6820,28 гривень; сума заборгованості за відсотками 4325, 09 гривень; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 2947, 17 гривень; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 1475,15 гривень; розмір інфляційних витрат за кредитом 716,23 гривень; розмір інфляційних витрат за відсотками 358,50 гривень. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Отже, у банка настає право вимоги від позичальника виконання основного зобов'язання не з моменту закінчення строку дії договору, а з моменту прострочення повернення чергової частини грошових коштів. Умовами кредитного договору передбачено, що Позичальник повинен погашати банку заборгованість за наданим Траншем впродовж 9 місяців, після видачі відповідного Траншу, а кожна наступна виплата Траншу Кредиту здійснюється в межах вільного залишку максимального ліміту заборгованості, за умови погашення попереднього Траншу (п.1.1.2 та п. 1.1.3 Договору). Таким чином, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (погашення заборгованості за наданим траншем), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Згідно до ч. 3 ст. 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Разом з тим, відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За приписами ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Разом з тим, як розяснив Верховний Суд України у постанові №-6-154 цс15 від 30.09.2015, якщо умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України №6-2462цс16 від 14.12.2016, де зазначено, що у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідно до розрахунку вимог банку у звязку з неповерненням [PERSON] кредитної заборгованості за кредитним договором №840/1-27/16/3/7-266 від 25.09.2007, останній платіж [PERSON] з повернення грошових коштів здійснено 09.12.2011, з погашення простроченої заборгованості 11.02.2011, а останній платіж з погашення нарахованих відсотків відбувся 21.12.2011. Враховуючи, що останній платіж за договором кредиту кредитним договором №840/1-27/16/3/7-266 від 25.09.2007здійснений [PERSON] 21.12.2011, а з того часу, до моменту звернення з відповідним позовом до суду (18 жовтня 2016 року) пройшло більше ніж три роки, тому суд за заявою Відповідача1, відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, застосовує позовну давність в частині вимог про стягнення заборгованості з [PERSON], при цьому враховує, що позивач клопотання про поновлення строку позовної давності разом із позовом не надав. Крім того, в якості забезпечення належного виконання Відповідачем1 своїх зобовязань за кредитним договором №840/1-27/16/3/7-266 від 25.09.2007, між позивачем та [PERSON] (Відповідач2), укладено договір поруки№840/5-27/16/10/7-467 від 25.09.2007, згідно умов якого Відповідач2 зобовязався перед Позивачем солідарно відповідати за виконання Відповідачем1 умов щодо сплати суми кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії та можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках передбачених договором про надання кредиту №840/1-27/16/3/7-266 від 25.09.2007. Регулюючи правовідносини з припинення поруки у звязку із закінченням строку її чинності ч.4 ст.559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення ч.4 ст.559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, якщо кредитор не предявить вимоги до поручителя (друге речення ч.4 ст.559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобовязання не встановлено або встановлено моментом предявлення вимоги), якщо кредитор не предявить позову до поручителя (третє речення ч.4 ст.550 ЦК України). Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у ч.4 ст.559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобовязань, застосоване в другому реченні ч.4 ст.559 ЦК України словосполучення «предявлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки, слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість предявлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання. Виходячи з положень другого речення ч.4 ст.559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч.2 ст.1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у своїх постановах №6-33цс12 від 23 травня 2012 року, № 6-155цс13 від 29 січня 2014 року, №6-53цс14 17 вересня 2014 року та № 6-190цс14 від 21 січня 2015 року, які є обов'язковими для всіх судів України. З наданого суду розрахунку заборгованості встановлено, що Відповідач1 після 21.12.2011 припинила сплачувати заборгованість по тілу кредиту та відсоткам. За таких обставин у ПАТ «Укрсоцбанк» виникло право предявити вимоги до поручителя про виконання порушеного зобовязання боржником щодо повернення кредиту протягом наступних 6 місяців. Таку вимогу до поручителя банк предявив лише 18 жовтня 2016 року ( час звернення із зазначеним позовом до суду), тобто вже після спливу встановленого ч.4 ст.559 ЦК України строку. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що порука поручителя припинилася, а тому позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» про стягнення заборгованості з поручителя [PERSON] також не підлягають задоволенню. Судові витрати понесені позивачем відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд відносить за його рахунок.

Outcome: dismissed