Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з серпня 2012 року по березень 2014 року. За рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області відповідач сплачував на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] аліменти. Однак, в зв'язку з досягнення [INFO] сином повноліття, сплата аліментів припинилась. Проте син продовжує навчання у Вінницькому коледжі будівництва і архітектури КНУБА, вищому навчальному закладі І рівня акредитації на ІІІ курсі в групі 38 А-1 за спеціальністю "Архітектурне пректування та внутрішній інтер'єр", на денній формі навчання та не має змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. В зв'язку з даними обставинами вона змушена звернутися з даним позовом до суду. Просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина в розмірі 1/4 частину всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до закінчення донькою навчання, або досягнення сином 23 років. В судове засідання позивач не з'явилась. Направила суду заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги змінює та просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму. Відповідач в судове засідання не з'явився. Направив суду заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність, змінені позовні вимоги визнає. Відповідно до ст. ст. 223, 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, так як це не суперечить вимогам закону, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 02.07.2014 (а.с.5), з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] стягнуто в розмірі 1/ 3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину, щомісяця, починаючи стягнення з 22.05.2014 і до досягнення дітьми повноліття. [INFO] [PERSON] досяг повноліття, про що свідчить копія паспорта №[NUMBER] (а.с.3). Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України (надалі СК України), якщо повнолітні син, дочка продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає повнолітня дитина, яка продовжує навчання. В судовому засіданні підтверджено, що [PERSON] навчається у Вінницькому коледжі будівництва і архітектури КНУБА, вищому навчальному закладі І рівня акредитації на ІІІ курсі в групі 38 А-1 за спеціальністю "Архітектурне пректування та внутрішній інтер'єр", на денній формі навчання, навчання за державним замовленням з 01.09.2015 по 30.06.2019, про що свідчить довідка Вінницького коледжу будівництва і архітектури КНУБА від 14.02.2018 №58/18 (а.с.4). Так як син [PERSON] знаходиться на утриманні матері - позивача по даній справі, тому аліменти підлягають стягненню з відповідача, який являється батьком дитини, на користь позивача. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку ( доходу ) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язковою сукупністю таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наяність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров'я та матеріальний стан відповідача - батька [PERSON], який є працездатною особою, а також бере до увагипозицію позивача щодо зміни позовних вимог, яка не суперечить чинному законодавству,інтереси повнолітнього [PERSON], позицію відповідача, який не заперечує проти змінених позовних вимог, а тому вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 50% від прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи позицію відповідача щодо визнання змінених позовних вимог, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, суд дійшов висновку про обґрунтованість змінених позовних вимог позивача в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Оскільки позовну заяву пред'явлено до суду 23.03.2018, тому відповідно до вимог ч.1 ст.191 СК України, починаючи з цієї дати суд присуджує аліменти. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Таким чином, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved