Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

Позивач МТСБУ звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. В поданій до суду заяві посилався на те, що 24 вересня 2016 року [PERSON] , керуючи автомобілем «ВАЗ 210990», державний номерний знак [NUMBER] , допустив зіткнення з автомобілем «Toyota Avensis» з державним номерним знаком [NUMBER] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до постанови Октябрського районного суду м.Полтави від 28 березня 2017 року відповідач визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. На дату скоєння пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вартість матеріального збитку, завданого транспортному засобу «Toyota Avensis», державний номерний знак [NUMBER] , становить 182281,26 грн. Але згідно постанови Октябрського районного суду м.Полтави від 07 березня 2017 року у настанні ДТП також винен і водій іншого транспортного засобу - [PERSON] . Тому у зв`язку з настанням події МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 91140,65 грн. Тому позивач, посилаючись на норми ст.1191 ЦК України та ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь завдану шкоду в порядку регресу в сумі 91140,65 грн. та судові витрати. Ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави від 07 травня 2020 року відкрито провадження у даній справі, яку вирішено розглядати у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи. Заперечення проти розгляду справи у спрощеному позовному провадженні, клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін від сторін суду не надходили. Представник відповідача [PERSON] адвокат Болтік А.С. надав відзив на позов, у якому проти позовних вимог заперечив. У відзиві зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки постанова Октябрського районного суду м.Полтави від 28 березня 2017 року у справі №554/2535/17 не є належним та достатнім доказом наявності вини відповідача у настанні дорожньо-транспортної пригоди. Вказаною вище постановою Октябрського районного суду м.Полтави провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, відносно відповідача було закрите у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків настання адміністративного стягнення. Оскільки наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення, тому вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається. Відповідача не було визнано винним у спричиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 24 вересня 2016 року за участю автомобілів «ВАЗ 210990», державний номерний знак [NUMBER] , та «Toyota Avensis», державний номерний знак [NUMBER] . Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження наявності вини відповідача у настанні дорожньо-транспортної пригоди позивач не надав, тому вимога позивача про стягнення завданої шкоди у порядку регресу є необґрунтованою. Звіт №275 про оцінку майна, визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Toyota Avensis, номерний знак [NUMBER] , складений на замовлення [PERSON] оцінювачем «Центр незалежної оцінки та експертизи» без повідомлення відповідача про технічний огляд пошкодженого транспортного засобу. Внаслідок проведення огляду пошкодженого КТЗ без участі відповідача, останній був позбавлений можливості перевірити характер фактично завданих пошкоджень та їх відповідність відомостям, що були внесені оцінювачем до акта огляду від 11 травня 2017 року. Вказаний звіт не містить обґрунтування такого способу усунення пошкоджень як заміна пошкоджених деталей на нові та неможливість їх відновлення. Звіт №275 не відповідає вимогам п.5.2., 8.5.3 Методики, а відтак не є належним та допустимим доказом розміру матеріальної шкоди. Тому в задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі. Позивачем надано відповідь на відзив, у якій він зазначив, що обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Враховуючи висновок автотехнічної експертизи №1167 від 27 січня 2017 року дії [PERSON] не відповідали вимогам п.11.4 та 12.3 Правил дорожнього руху України і з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. Отже вимоги позивача про відшкодування шкоди в порядку регресу до [PERSON] є законними та обґрунтованими. Враховуючи вину у ДТП і [PERSON] , враховуючи положення п.36.3 ст.36 Закону України №1961-ІV, розмір регламентної виплати становить 182281,26 грн. / 2 = 91140,65 грн. Твердження відповідача про те, що він не був повідомлений належним чином про проведення експертизи, є хибними, оскільки відповідно до матеріалів звіту №275 вбачається, що на адресу відповідача було направлено повідомлення про проведення огляду пошкодженого транспортного засобу із зазначенням дати проведення, часу та адреси місця проведення. Тому позивач просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач заперечень на позов не надав. З іншими заявами або клопотаннями сторони до суду не звертались. Відповідно до п.3 розділу ХІІ "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, введеного в дію Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 р. №540-IX, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, було передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)» від 18 червня 2020 року №731-IX, який набрав чинності 17 липня 2020 року, внесено зміни до пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2017 р., N 48, ст. 436), який викладено в такій редакції: "3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID -19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином". Відповідно до п.2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного закону, процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID -19)" № 540-ІХ від 30 березня 2020 року, закінчуються через 30 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом. Таким чином строк, на який було продовжено подання відповідачем відзиву (ст.178 ЦПК України), відповіді на відзив (ст.179 ЦПК України), заперечення (ст.180 ЦПК України) та розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження (ст.275 ЦПК України) сплив 06 серпня 2020 року. Жодним учасником справи протягом вказаного часу суду не подані клопотання про продовження процесуальних строків. Строк для подання відповідачем заперечень у даній справі сплив. Тому суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 вересня 2016 року близько 09 години 40 хвилин [PERSON] , керуючи автомобілем «ВАЗ 210990», державний номерний знак [NUMBER] , рухався в м.Полтаві по вул.Серьогіна від вул.К.Шосе в напрямку вул. Комарова, в районі будинку №7 допустив виїзд на смугу зустрічного руху, не вжив заходів для уникнення даної пригоди, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Toyota Avensis», державний номерний знак [NUMBER] , водій [PERSON] . Внаслідок пригоди обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Октябрського районного суду м.Полтави від 11 квітня 2017 року у справі №554/2535/17 провадження по адміністративній справі за ст.124 КУпАП відносно [PERSON] закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення (а.с.11). Постановою судді апеляційного суду Полтавської області по справі про адміністративне правопорушення від 19 травня 2017 року вказану вище постанова Октябрського районного суду м.Полтави від 11 квітня 2017 року змінено, зазначено: вважати вірним вказане в описовій частині постанови районного суду прізвище, а саме: « [PERSON] » та зазначені в мотивувальній частині державний номерний знак та прізвище водія автомобіля «Toyota Avensis», а саме д.н.з. [NUMBER] [PERSON] (а.с. 5-10). Вказаною постановою також встановлено, що в ході розгляду справи, та з огляду на висновок судової автотехнічної експертизи №1167 від 27.01.2017 року, судом першої інстанції встановлено, що у в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «ВАЗ 210990», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] з технічної точки зору, знаходились в причинному зв`язку з виникненням ДТП. У зв`язку з цим ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 07.03.2017 року висновок старшого судового експерта Саушкіна О.В. №1167 від 27.01.2017 року направлено відділу патрульної поліції в м.Полтава для вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст.124 КУпАП. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 26.03.2017 року [PERSON] , керуючи автомобілем, не переконався в безпечності маневру та здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, внаслідок чого допустив зіткнення із автомобілем, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, що підтверджується матеріалами справи. Винуватість [PERSON] підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, висновком судової автотехнічної експертизи №1167 від 27.01.2017 року, відповідно до якого, в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «ВАЗ 210990», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] не відповідали вимогам п.п. 11.4 та 12.3 Правил дорожнього руху України і з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП. З огляду на вказане, в діях [PERSON] наявні порушення правил дорожнього руху, що знаходяться в причинному зв`язку зі скоєною дорожньо-транспортною пригодою. Підстави, які б давали суду можливість вважати, що вказані докази є сумнівними та неправдивими, відсутні, оскільки вони є достатніми та належними, узгоджуються між собою та є такими, що повністю відповідають обставинам справи та доводять причетність [PERSON] до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Окрім того, відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи №1167 від 27.01.2017 року в даній дорожній обстановці водій автомобіля «Toyota Avensis», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] повинен був діяти відповідно до вимог п.п.10.2 та 33.2.1 Правил дорожнього руху України. В зв`язку з чим, з огляду на постанову Октябрського районного суду м.Полтави від 07.03.2017 року [PERSON] визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, однак, провадження у справі було закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків для накладення адміністративного стягнення. Вказаними судовими рішеннями хоча і закрито провадження в адміністративній справі у зв`язку з закінченням строку притягнення його до адміністративної відповідальності, але фактично встановлено, що своїми діями відповідач [PERSON] скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Тому суд вважає доведеними обставини щодо наявності відповідних дій, вчинених відповідачем, які встановлені постановою суду в справі про адміністративне правопорушення, та відхиляє наведені у відзиві на позов доводи про те, що постановою Октябрського районного суду м.Полтави у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, вину відповдіача у вчиненні адміністративного правопорушення не встановлено. Також судом встановлено, що на дату скоєння пригоди [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вказана обставина підтверджується даними сервісу «Перевірка чинності поліса внутрішнього ОСЦПВВТЗ» (а.с.18). В результаті зазначеної вище ДТП був пошкоджений автомобіль «Toyota Avensis» з номерним знаком [NUMBER] , що належить [PERSON] . Розмір завданих збитків згідно Звіту №275 про оцінку майна (Визначення вартості матеріального збитку), завданих власнику колісного транспортного засобу марки «Toyota Avensis» з номерним знаком [NUMBER] , внаслідок ДТП від 24 вересня 2016 року, становить 182281,26 грн. (а.с.19-100). Суд також відхиляє наведені у відзиві на позов доводи щодо неповідомлення відповідача про проведення технічного огляду пошкодженого транспортного засобу, оскільки вони спростовуються долученою до матеріалів справи копією повідомлення (а.с.44). Як передбачено ст. 36.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Постановою Октябрського районного суду м.Полтави від 07 березня 2017 року встановлено, що згідно висновку №1167, складеного 27.01.2017 старшим судовим експертом О.В.Саушкіним, в даній дорожній обстановці водій автомобіля «Toyota Avensis», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] повинен був діяти відповідно до вимог п.10.2. та 2.1. Правил дорожнього руху України (а.с.12). В даній дорожній обстановці водій автомобіля «Toyota Avensis», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] мав технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем «ВАЗ 210990», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . В даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «Toyota Avensis», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням ДТП. Вина [PERSON] підтверджується матеріалами справи. Тому Моторним (транспортним) страховим бюро України розмір відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу матеріальної шкоди визначено у розмірі 91140,65 грн.: 182281,26 грн./2 = 91140,65 грн. (а.с.105). Відповідно до п.п. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ст. 22 зазначеного Закону, МТСБУ відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час ДТП. Як встановлено судом, у зв`язку з настанням події, передбаченої п.п. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ 03 жовтня 2017 року здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 91140,65 грн. Таким чином, позивачем МТСБУ було виконано покладений на нього Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Ст. 1191 ЦК України та п.38.2.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Оскільки МТСБУ відповідно до Закону здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то відповідно до ст. ст. 1166, 1188, ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України та п. 38.2 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", зазначені витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги МТСБУ є обґрунтованими та підлягають задоволенню, з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України підлягає до стягнення сума коштів в розмірі 91140,65 грн. на відшкодування завданої шкоди в порядку регресу. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених відносно них позовних вимог. Оскільки судом позов задоволено в повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2102 грн. на відшкодування понесених судових витрат. Всього з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 93242,65 грн.

Outcome: approved