Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів в солідарному порядку 70303,33 грн. заборгованості за кредитом, яка складається з 2500,04 долари США, що еквівалентно 29969,71 грн. сума заборгованості за кредитом, 2605,12 доларів США, що еквівалентно 31229,36 грн. сума заборгованості за відсотками, 379,17 доларв США, що еквівалентно 4545,41 грн. розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту, 380,29 доларів США, що еквівалентно 4558,85 грн. розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків, а також судового збору 703,04 грн. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №600/02.2-09/053 на суму 5000 доларів США строком до 08.04.2010 р., з метою забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору було укладено договір поруки між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] Станом на 29.07.2014 року утворилася заборгованість в розмірі 5864,62 доларів США, що еквівалентно 70303,33 грн., з яких: 2500,04 долари США, що еквівалентно 29969,71 грн. сума заборгованості за кредитом, 2605,12 доларів США, що еквівалентно 31229,36 грн. сума заборгованості за відсотками, 379,17 доларв США, що еквівалентно 4545,41 грн. розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту, 380,29 доларів США, що еквівалентно 4558,85 грн. розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, однак направила на адресу суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримала, покликаючись на підстави та мотиви викладені в позовній заяві. Просила слухати справу у її відсутності та позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився із невідомих причин, про розгляд справи був належним чином повідомлений. 07.11.2014 року подав суду заяву про застосування строку позовної давності, оскільки строк дії договору закінчився 08.04.2010 року, а позивач звернувся до суду тільки 11.09.2014 року, а отже пропустив строк звернення до суду, в зв'язку з чим просить суд в позові відмовити. Суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Оглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши зібрані по справі докази, вирішуючи спір на підставі наданих доказів та в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 09.04.2008 року між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є ПАТ "Укрсоцбанк" та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 600/02.2-09/053. Прийняті на себе зобов'язання Банк виконав, надавши відповідачу [PERSON] кредит в сумі 5000 дол. США. З умов кредитного договору вбачається, що відповідач [PERSON] взяв на себе зобов'язання повернути Банку отримані кредитні кошти із сплатою 21 % відсотків річних та кінцевим терміном повернення кредиту до 08.04.2010 року. Погашення заборгованості повинно було здійснюватись в порядку та в строки, визначені умовами договору. У відповідності до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ч. 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Пункт 4.1 кредитного договору у разі прострочення позичальником строків погашення кредиту (його частини) та/або сплати процентів, комісії зазначених у п.п. 1.1, 2.4, 2.5, 3.3.13 цього договору, позичальник сплачує кредитору пеню в національній валюті в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період невиконання зобов'язань за цим договором, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, починаючи з наступного дня за днем прострочення. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим допустив заборгованість, яка разом із нарахованими відсотками, пенею та штрафом у гривневому еквіваленті становить 70303,33 грн. Згідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Враховуючи те, що сторонами не домовлено про збільшення позовної давності, суд вважає за доцільне застосувати загальні положення цивільного законодавства щодо строків позовної давності до врегулювання відносин, пов'язаних із наданням кредиту. Відповідності п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", відповідно до якого, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у справі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Разом з тим, згідно ч.5 ст.267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту, однак, в даній справі позивачем та його представником не наведено жодних підстав для поновлення строку позовної давності. Зі змісту ст.10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу - обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна даність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до вирішення ним рішення. Враховуючи наведене, беручи до уваги таку заяву відповідача /а.с. 35-36/ та в силу дії ч. 4 ст. 267 ЦК України, якою передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки встановлено, що кредит надавався на строк з 09.04.2008 р. по 08.04.2010 р., тому позивач порушив вимоги щодо позовної давності для звернення до суду. 09.04.2008 р. між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно п.1.1 якого поручитель зобов'язується перед кредитором солідарно відповідати за виконання позичальником у повному обсязі зобов'язань за договором кредиту №600/02.2-09/053 від 09.04.2008 року, а саме повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісії, а також неможливої неустойки (пені, штрафу) у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту. Відповідно до ч.4 статті 559 Цивільного кодексу України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Таким чином, договір поруки, укладений між позивачем та відповідачем [PERSON], є припиненим, оскільки позивач не пред'являв до відповідача [PERSON] жодних вимог протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки встановлено, що кредит надавався на строк з 09.04.2008 р. по 08.04.2010 р., тому позивач порушив вимоги щодо позовної давності для звернення до суду. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за спливом строку позовної давності.

Outcome: dismissed