Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

До Радивилівського районного суду в порядку окремого провадження надійшла заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: встановити факт належності правовстановлюючих документів. В обґрунтування заяви зазначає, що в свідоцтві про право на спадщину за законом №2851 від 07.12.2010 року та в свідоцтві про право на спадщину за заповітом №608 від 02.07.2015 року, допущена помилка, а саме: дата народження [PERSON] зазначено « [INFO] », тоді як правильно "[INFO]". Ухвалою від 12.10.21 р. заяву прийнято до провадження в порядку окремого провадження. В судове засідання сторони не з`явились. Про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Заявник подав заяву про розгляд заяви без її участі. Вказує, що заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] подав заяву про розгляд заяви без її участі, заперечень щодо заяви немає. Водночас, від Радивилівської міської ради надійшло заява про розгляд справи буз участі її представника. Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України, суд визнав за можливе здійснити розгляд заяви без участі сторін за наявними в матеріалах справи доказами. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд враховує наступне. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.08.19 р. вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] . Зміна прізвища заявниці з [PERSON] на [PERSON] підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища. В матеріалах справи міститься свідоцтво про право на спадщину за законом від 07.12.2010 року виданого нотаріусом Радивилівської районної державної нотаріальної контори Забожною Л.Л. та зареєстрованому в реєстрі за №2851, в якому датою народження спадкоємця [PERSON] зазначено 26.08.1968р. Крім того, у Свідоцтві про право на спадщину за заповітом від 02.07.2015 року №608, дата народження спадкоємця [PERSON] вказана [INFO]. Згідно паспорта громадянина України № [NUMBER] від 20.08.2021р. дата народження [PERSON] - [INFO] (а.с.3). Із довідки №5627-150/5627.1-21 від 01.09.2021 виданої Радивилівським сектором Управління ДМС у Рівненській області вбачається, що [PERSON] у зв`язку з обміном паспорта громадянина України з неточностями в записах дати народження була документована паспортом громадянина України у виді ID - картки № [NUMBER] виданим Радивилівським сектором УДМС у Рівненській області. Зазначено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є одна і таж особа. Таким чином, суд вважає, що при оформленні та видачі правовстановлюючих документі була допущена помилка в даті народження [PERSON] , а саме: зазначено "[INFO] ", замість вірного "[INFO] ". Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документів не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. При розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у даті народження, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що факт належності правовстановлюючого документу знайшов своє підтвердження в матеріалах справи, будь-якого спору між заявником та заінтересованою особою не має, окрім того, встановлення факту є реалізацією гарантованого законом права на спадщину, перешкодою чому є невірне зазначення дати народження спадкоємця, а тому суд вважає, що даний факт підлягає встановленню.

Outcome: approved