Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

Представник позивачки в позовній заяві та разом із позивачкою в судовому засіданні просять припинити право власності відповідачки [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що в [ADDRESS] , з виплатою відповідачці 21350 гривень внесеної позивачкою [PERSON] на депозитний рахунок суду вартості 1/2 частини вищевказаного житлового будинку. Також просять визнати за позивачкою право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що в [ADDRESS] . При цьому позивачка та її представник покликаються на те, що позивачка є власником 1/2 частини спірного будинковолодіння, що в [ADDRESS] . Відповідачці [PERSON] належить інша 1/2 частина вказаного будинковолодіння, яку вона успадкувала, проте належним чином, як співвласник, не виконує своїх майнових прав стосовно майна, що перебуває у спільній власності, чим чинить позивачці, як вона стверджує, перешкоди у користуванні власністю. За вказаних обставин позивачка та її представник вважають можливим припинення права власності відповідачки на належну їй 1/2 частину спірного будинковолодіння, оскільки будинок є аварійним, практично зруйнованим і не може бути поділений в натурі, відповідачка в ньому не проживає, так як будинок непридатний для проживання, жодних дій по його ремонту вона не вчиняє, тому припинення права власності не завдасть їй та її сім`ї істотної шкоди. Оскільки, як стверджує позивачка та її представник, іншим шляхом вирішити даний спір немає можливості, вони змушені звертатися до суду з даним позовом, який підтримали в судовому засіданні та просять його задовольнити в повному обсязі позовних вимог. Ухвалою суду 04.11.2020 року про відкриття провадження у справі відповідачці надано строк для подання відзиву на даний позов та роз`яснено наслідки його неподання без поважних причин. Відповідачка відзиву на даний позов у визначений судом строк не подала, про поважність причин неподання відзиву суд не повідомила, в судове засідання не з`явилася та не повідомила суд про причини неявки, хоча про час, дату і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суд вважає, що відповідачка не з`явилася в судове засідання без поважних причин, а, тому, справу слід розглянути заочно без її участі, так як проти цього не заперечує позивачка. Відповідно до ст.178 ч.8 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що справу слід вирішити за наявними матеріалами та задовольнити позов, виходячи із наступного: В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідачка [PERSON] є власниками по 1/2 частині будинку [ADDRESS] , згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №188407047 від 12.11.2019 року, в якій прізвище позивачки значиться " [PERSON] ". Позивачка [PERSON] змінила прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] " внаслідок реєстрації 06.11.2007 року шлюбу з [PERSON] , що стверджується повторним свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] від 12.06.2008 року. Право власності позивачки на спірне будинковолодіння виникло на підставі свідоцтва про право на спадщину б/н від 09.03.1996 року. Право власності відповідачки на спірне будинковолодіння виникло на підставі свідоцтва про право на спадщину б/н від 01.06.1977 року. Згідно ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ст.317 ЦК України). Позивачка в судовому засіданні стверджує, що відповідачка з часу набуття права власності на 1/2 частину вищевказаного будинковолодіння не була в ньому жодного разу, участі в утриманні майна не приймає. Відповідно до положень ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян. Звітом про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкта від 22.10.2019 року, виконаним ФОП [PERSON] встановлено невідповідність житлового будинку, що в [ADDRESS] вимогам надійності. Також встановлено неможливість його безпечної експлуатації, непридатність для подальшого використання за призначенням. Вищевказаний будинок є аварійним, становить небезпеку для життя і здоров`я громадян, його експлуатація буде можливою після проведення капітального ремонту з заміною всіх вузлів несучих конструкцій. Власність зобов`язує, про що стверджує положення статті 322 ЦК України - власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Також позивачка наголошує на тому, що через аварійність належного їй майна, вона не взмозі підвести до будинку водопостачання та водовідведення, здійснити газифікацію природним газом, що в свою чергу унеможливлює проживання в ньому. Відповідно до довідки б/н від 03.10.2019 року виданої КП "Заліщицький водоканал", в будинку [ADDRESS] відсутнє водопостачання і водовідведення. Відповідно до довідки №159 виданої 03.10.2019 року Заліщицькою дільницею Борщівського управління з експлуатації газового господарства ПАТ по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз", в будинку [ADDRESS] газифікація прородним газом відсутня. В спірному будинку, що в [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , відповідно до довідки №2745 виданої 22.10.2019 року виконавчим комітетом Заліщицької міської ради Тернопільської області. Відповідно до приписів ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів зокрема може бути визнання права. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплено право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" та ст.10 ч.4 ЦПК України суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ст.321 ЦК України). Відповідно до приписів ст.365 ч.1 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (ст.365 ч.2 ЦК України). Відповідно до звіту про незалежну оцінку майна від 07.06.2020 року, виконаного ТОВ "Експерт капітал", вартість спірного майна - будинковолодіння, що в [ADDRESS] станом на 07.11.2019 року становить 42675 гривень, відповідно вартість його 1/2 частини становить 21337,50 гривні. Позивачкою [PERSON] внесено на депозитний рахунок Заліщицького районного суду Тернопільської області 21350 гривень вартості 1/2 частини спірного житлового будинку, що стверджується квитанцією №0.0.1892645747.1 від 03.11.2020 року. Верховний Суд України під час розгляду справи №6-37цс13 15.05.2013 року висловив правову позицію, згідно з якою прийшов до висновку, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбачених ст.365 ч.1 п.1-3 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. В судовому засіданні встановлено, що спірний будинок є аварійним, тому не може бути проведеного його поділ в натурі між співвласниками, відповідачка у вказаному будинку не проживає, її частка для проживання не придатна, жодних дій щодо ремонту належного майна відповідачка не проводить і не намагається вжити щодо цього будь-яких заходів, тому на переконання суду припинення частки відповідачки у спільному з позивачкою майні не завдасть істотної шкоди ні відповідачці, ні членам її сім`ї. Відповідно до положень ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тому, суд вважає, що з урахуванням досліджених в судовому засіданні обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами, яким надано відповідну оцінку, позов представника [PERSON] - [PERSON] до [PERSON] про припинення права власності, виплату грошової компенсації та визнання права власності слід задовольнити повністю, припинити право власності відповідачки [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що в [ADDRESS] , з виплатою відповідачці 21350 гривень внесеної позивачкою [PERSON] на депозитний рахунок суду вартості 1/2 частини вищевказаного житлового будинку та визнати за позивачкою право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що в [ADDRESS] . Вирішуючи, відповідно до ст.141 ЦПК України, питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що оскільки позивачка не порушувала питання про вішкодування понесених нею судових витрат, їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Outcome: approved