Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

І. виклад позиції позивача. До суду звернувся ПАТ «ОТП Банк» з позовом (т.1 а.с.1-3) до [PERSON] в якому зазначав, що між ним та відповідачем 12.03.2008 року був укладений кредитний договір №ML - 505/024/2008 відповідно до якого позивач надав відповідачу у кредит грошові кошти у розмірі 47 000,0 дол.США. Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 833 663,61 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь та понесені ним судові витрати. 02.02.2017 року суддею Іллічівського міського суду Одеської області Максимович Г.В. було винесено заочне рішення по даній справі, встановлено стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором від 12.03.2008р. №ML - 505/024/2008 у розмірі 833 663,61 грн., стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» судовий збір у розмірі 12 396,0 грн. 09.10.2017 року Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області було скасовано заочне рішення та призначено справу до розгляду в загальному порядку. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представником відповідача було подано до суду клопотання про витребування доказів, на підставі якого Ухвалою суду від 16.05.2018 року було витребувати у Публічного акціонерко товариства «ОТП Банк»: розрахунки, у яких вказується загальна сума, яку [PERSON] вже сплатив на виконання умов Кредитного договору №ML-505/024/2008 від 12.03.2008 р, детальні розрахунки заборгованості [PERSON] по Кредитному договору №ML-505/024/2008 від 12.03.2008 р. із зазначенням розміру неустойок (штрафу, пені), строків, розміру їх нарахування та суми боргу, на яку такі неустойки (штраф, пеня) нараховуються, на кожен місяць, з моменту внесення [PERSON] . останнього платежу за підписами головного бухгалтера та керівника банку; оригінал кредитного договору №ML-505/024/2008 від 12.03.2008 р.; розгорнутий розрахунок заборгованості за Кредитним договором №ML-505/024/2008 від 12.03.2008 р., укладеного між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] із зазначенням заборгованості за тілом кредиту, відсотків та їх період нарахування, в тому числі з посиланням на формули, за якими він здійснений, з посиланням на первинні дані, які були використані при розрахунку, на усі здійснені платежі;- виписки за всіма рахунками (поточними/особовими), відкритими [PERSON] відповідно до умов Кредитного договору №ML-505/024/2008 від 12.03.2008 р. (за рахунками, на яких обліковується нарахування та сплата відсотків; за розрахунками, на яких обліковується погашення заборгованості тіла кредиту та відсотків) за період з 12 березня 2008р. по 20 березня 2018р.;відомості про нарахування відсотків відповідно до умов Кредитного договору №ML-505/024/2008 від 12.03.2008 р. за період з 12 березня 2008р. по 20 березня 2018р.;- виписки по особовим рахункам по простроченим відсоткам, простроченому кредиту за Кредитним договором №ML-505/024/2008 від 12.03.2008 р. за період з 12 березня 2008р. по 20 березня 2018 р. 23.06.2018 року представником позивача [PERSON] на виконання Ухвали суду від 16.05.2018 року, через канцелярію суду було подано клопотання про долучення матеріалів та долучено завірені належним чином копії наступних документів: розширений розрахунок боргу станом на 14.09.2016 року, Витяг зі Статуту ЗАТ «ОТП Банк» від 09.10.2006 року, Витяг зі Статуту ПАТ «ОТП Банк» від 23.07.2009 року, Кредитного договору від 12.03.2008 року , Графіку погашення до кредитного договору від 12.03.2008 року , Кредитної заявки від 12.03.2008 року, Анкети-заяви на видачу кредиту, Банківської ліцензії, дозволу та додатку до дозволу від 08.11.2006 року (т.2 а.с. 1-638, т.3 1-493). Також даним клопотанням було долучено Виписку з поточного рахунку [NUMBER] за період з 12.03.2008 року по 17.07.2009 року, Виписку з поточного рахунку [NUMBER] за період з 17.07.2009 року по 31.12.2010 року, Виписку з поточного рахунку [NUMBER] за період з 01.01.2011 року по 02.05.2018 року, Виписку з рахунку [NUMBER] , Виписку з рахунку [NUMBER] , Виписку з рахунку [NUMBER], Виписку з рахунку [NUMBER] У судове засідання, призначене на 19.04.2019 року сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача надав суду заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача не повідомив суд про причини своєї неявки у судове засідання, сповіщався належним чином. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 09.10.2017 року скасовано заочне рішення по справі та призначено до слухання (т.1 а.с. 59). Ухвалою суду від 16.05.2018 року витребувано докази (т. 1 а.с.172). 28.08.2019 року у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] із займаної посади, справу було передано на авторозподіл та Ухвалою суду від 28.08.2019 року справу було прийнято до свого провадження суддею Смирновим В.В. (т. 4 а.с. 222). ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст правовідносин. ПАТ «ОТП Банк» є правонаступником ЗАТ «ОТП Банк». 12.03.2008р. [PERSON] звернувся до ЗАТ «ОТП Банк» із заявою про видачу кредиту у розмірі 47 000,0 дол.США, шляхом перерахування кредитних коштів в повній сумі з Кредитного рахунку на поточний (т.1 а.с.16). 12.03.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний догорів №M -505/024/2008 (т.1 а.с.6-15) та додаток до нього (т.1 а.с.17-24). Відповідно до кредитного договору позивач надав відповідачу в кредит грошові кошти у розмірі 47 000,0 дол.США строком до 12.03.2023р. Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором від 12.03.2008р. №ML - 505/024/2008 належним чином не виконує, внаслідок чого, станом на 14.09.2016р., утворилась заборгованість у розмірі 31 662,24 дол.США (т.1 а.с.25), що еквівалентно 833 663,61 грн. та яка складається з: -залишку заборгованості за кредитом у розмірі 25 065,92 дол.США, що еквівалентно 659 983,17 грн.; -відсотків за користування кредитом з 14.04.2015р. по 13.09.2016р. у розмірі 6596,32 дол.США, що еквівалентно 173 680,45 грн. Позивач звернувся до [PERSON] із досудовою вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором №ML - 505/024/2008 від 12.03.2008р. (т. 1 а.с.26), яка на день винесення рішення суду є невиконаною. V. Оцінка Суду. Згідно ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями статей 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Згідно ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зважаючи на те, що на даний час зобов`язання за кредитним договором не виконані, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1056 - 1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. При таких обставинах позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст.263 ЦПК України, рішення суду має бути законним і обґрунтованим, суд обґрунтовує свої висновки тільки на тих доказах, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором від 12.03.2008р. не виконує належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість, що підтверджується наданими позивачем доказами, то суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Суд критично ставиться до доводів, вказаних у відзиві на позовну заяву, подану 13.03.2018 року представником Відповідача, оскільки матеріалами справи, наданими позивачем (розширений розрахунок боргу, виписки з рахунків боржника) спростовані ці міркування відповідача. Згідно ст.12 ч.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Грошове зобов`язання виражається в грошових одиницях України або в грошовому еквіваленті в іноземній валюті. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України). Частина третя статті 533 ЦК України визначає, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно до частини другої статті 198 ГК України грошові зобов`язання учасників господарських відносин повинні бути виражені і підлягають оплаті у гривнях. Грошові зобов`язання можуть бути виражені в іноземній валюті лише у випадках, якщо суб`єкти господарювання мають право проводити розрахунки між собою в іноземній валюті відповідно до законодавства. Виконання зобов`язань, виражених в іноземній валюті, здійснюється відповідно до закону. За пунктом 3.3 статті 3 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні"гривня, як грошова одиниця України (національна валюта) є єдиним законним платіжним засобом в Україні, приймається усіма фізичними і юридичними особами без будь-яких обмежень на всій території України для проведення переказів. Відповідно до частини першої статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" від 19.02.1993 № 15-93 валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України, який приймається без обмежень для оплати будь-яких вимог та зобов`язань, якщо інше не передбачено цим Декретом, іншими актами валютного законодавства України. Положення частини другої статті 533 ЦК України та частини другої статті 198 ГК України містять однакові за змістом приписи про необхідність виконання грошового зобов`язання між резидентами України виключно у валюті України (валюта платежу), крім випадків отримання стороною цього зобов`язання відповідної ліцензії Національного банку України відповідно до вимог Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю". Відтак вимоги щодо застосування заходів відповідальності за порушення грошових зобов`язань, визначених в іноземній валюті, мають заявлятися в національній валюті України (гривнях) за офіційним курсом Національного банку України на день заявлення відповідної вимоги (крім випадків, коли стороною зобов`язання, у якому виник спір, одержано відповідну ліцензію Національного банку України). При цьому стягнення інфляційних нарахувань на суму основної заборгованості не є можливим, оскільки індекс інфляції розраховується лише стосовно національної валюти України (гривні). Якщо за умовами договору сума платежу, що визначена в іноземній валюті, на день виникнення у відповідача грошового зобов`язання перераховується у гривню і в подальшому на день фактичної сплати коштів згідно з таким перерахунком не змінюється, тобто залишається гривневим, то з моменту перерахунку боржник відповідно до частини другої статті 625 ЦК України зобов`язаний на вимогу кредитора сплатити борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виконання даного зобов`язання. Так, Пленум Верховного Суду України в п. 14 постанови від 18 грудня 2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» (далі - постанова Пленуму Верховного Суду України) роз`яснив, що оскільки згідно з ч. 1 ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня, то при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні (з наведенням розрахунків з переведенням іноземної валюти, яка була предметом позики, в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, виплата присуджених коштів має бути конвертована в національну валюту - гривню, за курсом НБУ на день здійснення платежу. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. За змістом ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжного доручення №2901388482 від 19.10.2016 р. позивачем був сплачений судовий збір у розмір 12 396,00 грн. (дванадцять тисяч триста дев`яносто шість гривень 00 копійок) судового збору, який підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved