Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит. Позовні вимоги мотивовані тим, що 14 червня 2018 року між ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі ТВБВ №10015/0395 філії Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит №395/77, відповідно до якого відповідач отримала кредит в розмірі 38000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 56% річних на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 14 червня 2023 року. Відповідач взятих на себе за умовами договору зобов`язань не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 17.06.2020 року складає 28251,49 грн. та яку позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою від 11.09.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі. Розгляд цивільної справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали суду про відкриття провадження подати відзив на позовну заяву та роз`яснено сторонам, що розгляд справи у судовому засіданні може бути призначено за їхніми клопотаннями. У встановлений судом строк відповідач, яка, відповідно до інформації, яка міститься на офіційному сайті "Укрпошти",\~ 03.10.2020 року отримала позовну заяву з додатками та ухвалу суду, будучи в такий спосіб належним чином повідомленою про розгляд справи в спрощеному порядку, не надала суду відзиву на позов та не подала жодних заяв чи клопотань. В свою чергу представник позивача також не надав жодних клопотань. За таких обставин справа розглянута у відсутності сторін, без проведення судового засідання, відповідно до ч.5\~ст. 279 ЦПК України.\~\~\~\~ Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані представником позивача документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. З матеріалів справи встановлено, що 14 червня 2018 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» (відповідно до ЗУ «Про акціонерні товариства» ПАТ «Державний ощадний банк України» змінило назву на АТ «Державний ощадний банк України») в особі філії ТВБВ №10015/0395 філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] (із наданої ГУ ДПС в Одеській області інформації встановлено, що [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », відповідно до свідоцтва серії [NUMBER] , виданого 28.11.2018 року Кодимським РВ ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області) був укладений договір про споживчий кредит №395/77, відповідно до якого відповідач отримала кредит в розмірі 38000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 56% річних на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 14 червня 2023 року. Відповідач [PERSON] взятих на себе зобов`язань не виконує, що призвело до утворення заборгованості. Станом на 17 червня 2020 року заборгованість за договором від 14 червня 2018 року, укладеним між ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі ТВБВ №10015/0395 філії Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" та [PERSON] становить 28251,49 грн., яка складається з наступного: 24697 грн. 60 коп. заборгованість за основним боргом (кредитом); 3477 грн. 64 коп. проценти за користування кредитом; 35 грн. 49 коп. 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 15 грн. 62 коп. 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 8 грн. 84 коп. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 16 грн. 30 коп. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Відповідно до ч.1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2\~ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1\~ст. 1048 ЦК України,\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом\~ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. При цьому, ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, виходячи із вищенаведеного суд прийшов до висновку про те, що позивач виконав всі умови договору належним чином, а відповідач ухиляється від виконання взятих на себе за договором зобов`язань, що є порушенням норм чинного законодавства України та умов вказаного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Статтею 12 ЦПК України\~встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Небажання відповідача надавати докази, давало суду право при розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом.

Outcome: approved