Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Лічман Інни Миколаївни, відповідно до якої просить суд скасувати виконавчий напис №519451 вчинений зазначеним нотаріусом 20 травня 2010 року. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2014 року було задоволено у повному обсязі позов [PERSON] до ПАТ "КБ "Інвестбанк" в особі філії ПАТ "КБ "Інвестбанк" в м. Одесі, [PERSON], третя особа: ТОВ "Укфруктопостач" про визнання договору іпотеки недійсним. Згідно цього рішення судом визнано недійсним договір іпотеки від 06.11.2006 року, укладений між [PERSON] і акціонерним комерційним банком "Інвестбанк", посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М., за реєстровим номером №15897, також скасовано арешт на [ADDRESS], накладений ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18.03.2014 року. Не погоджуючись з цим рішенням ПАТ "КБ "Інвестбанк" подало апеляційну скаргу на вищевказане рішення, за результатами розгляду якої було постановлено рішення Апеляційного суду Одеської області від 11.06.2014 року, яким апеляційну скаргу було задоволено, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2014 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до ПАТ "КБ "Інвестбанк" в особі філії ПАТ "КБ "Інвестбанк" в м. Одесі, [PERSON], третя особа: ТОВ "Укфруктопостач" про визнання договору іпотеки недійсним. За результатами розгляду касаційної скарги [PERSON], 17.09.2014 року Вищим Спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ постановлено ухвалу, якою касаційну скаргу було задоволено, рішення Апеляційного суду Одеської області від 11.06.2014 року скасовано, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2014 року - залишено в силі. Однак, не приймаючи до уваги рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2014 року та ухвалу Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17 вересня 2014 року ПАТ "КБ "Інвестбанк" намагається звернути стягнення на кв. №26 за адресою: вул. Катерининська, 2, в м. Одесі, що є предметом іпотеки, згідно договору від 06.11.2006 року, на підставі виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. від 20 травня 2010 року. Дані обставини ПАТ "КБ "Інвестбанк" мотивує тим, що даний документ не ким не скасовано, має юридичну силу та на підставі останнього документа може бути звернено стягнення на заставне майно передбачене в п. 23 Договору іпотеки від 06.11.2006 року, який в свою чергу скасований і визнаний недійсним у цілому. Таким чином, позивач був вимушений звернутися з даним позовом для захисту своїх прав у судовому порядку. Представник позивача у судове засідання з'явився, позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце проведення повідомлялася належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила. До суду відповідачем було надісланою письмову заяву відповідно до якої приватний нотаріус Лічман І.М. зазначила, що вона не є належним відповідачем, у зв'язку з чим просить виключити її зі складу сторін. Представник Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Інвестбанк" у судове засідання з'явилася, заперечувала проти позову, просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник другого Приморського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання третя особа повідомлялася належним чином. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та третьої особи, оголосивши та дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Відповідно до ст. 26 ЦПК України особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи та їх представники. Згідно ч. 1 ст. 30 ЦПК сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач, тобто особи, матеріально-правовий спір між якими є предметом вирішення в цивільному судочинстві. Суб'єкти цивільних процесуальних правовідносин, які вступають у порушену в суді справу, пред'явивши позов щодо предмета спору з метою захисту особистих суб'єктивних матеріальних прав чи охоронюваних законом інтересів, є третіми особами, які заявляють самостійні вимоги (ст. ст. 34 ЦПК України). Третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, є суб'єкти цивільних процесуальних правовідносин, які беруть участь у справі на стороні позивача або відповідача з метою захисту своїх суб'єктивних прав та інтересів (ст. ст. 35 ЦПК України). Відповідно до ст. 1 Закону №3425-ХІІ нотаріат - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Виходячи із системного аналізу зазначених правових норм, слід зробити висновок, що при вирішенні справ, які стосуються оспорювання прав і обов'язків сторін, набутих на підставі вчинених нотаріальних дій - посвідчення договорів, угод (крім справ за скаргами на нотаріальні дії чи відмову в їх вчиненні), нотаріуси в розумінні статей 30, 34, 35 ЦПК не є особами, прав і обов'язків яких стосується спір сторін, оскільки відсутня їх юридична заінтересованість у результатах вирішення справи судом і реалізації ухваленого в ній рішення. Виходячи з норм Закону № 3425-XII, у нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов'язків стосовно позивача. Це суперечить правовому статусу нотаріуса, визначеному в статтях 1, 9 Закону № 3425-XII. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов'язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями. У п. 16 Постанови Вищого спеціалізованого суду України № 3 зазначено, що право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ч. 2 ст. 50 Закону № 3425-XII). Спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства". Отже, справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Інакше кажучи, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Рішення у таких справах фактично жодним чином не впливають на нотаріусів. Пред'явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Дана правова позиція знайшла своє відображення в п. 6 Узагальнень судової практики з розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні, які було обговорено та взято до відома 07 лютого 2014 року на засіданні пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Враховуючи зазначене, суд вважає, що позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed