Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] суму виплати страхового відшкодування в розмірі 6112,55 грн. та 243,60 судових витрат, посилаючись на те, що 11.09.2014 року, близько 20-ти годин 00 хвилин [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER] по автодорозі Київ Харків, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], внаслідок чого механічні транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 07.10.2014 року [PERSON] Повідомив страховика про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 11.09.2014 року та надав необхідні документи для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування. Відповідно до постанови Дарницького районного суду м. Києва від 08.10.2014 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КупАП. В результаті зазначеної ДТП було пошкоджено автомобіль [NUMBER], під керуванням [PERSON], який був застрахований відповідно до полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС /9427154 від 20.12.2013 року. На час скоєння зазначеною ДТП водій [PERSON]. був застрахований на підставі договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/9764340 від 28.03.2014 року. Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, відповідно до звіту № 49/05/15 про визначення вартості матеріального збитку від 11.02.2015 року, складеного ФОП [PERSON] складає 12225, 09 грн. 10.06.2015 року потерпілим [PERSON] до ПрАТ УТСК було подано заяву про отримання страхового відшкодування. 11.06.2015 року року ПрАТ УТСК здійснило виплату потерпілій особі в розмірі 6112,55 грн. У судове засідання представник позивача не зявився звернувся до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи у його відсутність та просив ухвалити рішення по суті позовних вимог. Відповідач у судове засідання не зявився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. ст. 11, 27, 60 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, встановив, що 11.09.2014 року, близько 20-ти годин 00 хвилин [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER] по автодорозі Київ Харків, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], внаслідок чого механічні транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 07.10.2014 року [PERSON] Повідомив страховика про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 11.09.2014 року та надав необхідні документи для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування. Відповідно до постанови Дарницького районного суду м. Києва від 08.10.2014 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КупАП. В результаті зазначеної ДТП було пошкоджено автомобіль [NUMBER], під керуванням [PERSON], який був застрахований відповідно до полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС /9427154 від 20.12.2013 року. На час скоєння зазначеною ДТП водій [PERSON]. був застрахований на підставі договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/9764340 від 28.03.2014 року. Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, відповідно до звіту № 49/05/15 про визначення вартості матеріального збитку від 11.02.2015 року, складеного ФОП [PERSON] складає 12225, 09 грн. 10.06.2015 року потерпілим [PERSON] до ПрАТ УТСК було подано заяву про отримання страхового відшкодування. 11.06.2015 року року ПрАТ УТСК здійснило виплату потерпілій особі в розмірі 6112,55 грн. П. 1.7 ст. 1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що забезпечений транспортний засіб - наземний транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, залежно від умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-який наземний транспортний засіб, який експлуатується особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, на законних підставах. Відповідно до п. 33.1.4 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такоїпригоди,зобов'язаний: 33.1.4. невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з вимогами ст. 61 ЦПК, відповідно до норм якого судом розглянуто спір, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відшкодування завданої шкоди джерелом підвищеної небезпеки врегульоване ч. 1,2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, а згідно пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.92 року N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" вказано, що "під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Пунктом 5 ст. 187 Цивільного кодексу України, визначено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до статті 993 цього Кодексу, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За змістом ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Крім того, ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено випадки, в яких ПрАТ УТСК після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, зокрема: до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Кодексу. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 989 ЦК України, страхувальник зобов»язаний повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, передбачений договором. Водієм забезпеченого транспортного засобу ВАЗ 2106 д.н.з. [NUMBER] [PERSON] не було повідомлено страховика про дорожньо-транспортну пригоду, що сталася 11.09.2014 року та не надано жодних документів для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування. Перехід до страховика прав страхувальника щодо особи, відповідальної за заподіяні збитки унормований і статтею 27 Закону України "Про страхування". За приписами цієї норми, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Таким чином, виходячи з обставин встановлених у судовому засіданні, ураховуючи юридичну природу спірних правовідносин та вимог законодавства України, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні на користь, якої ухвалено рішення, суд присуджує з другою сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved