Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за комунальні послуги в сумі 12 374 грн. 82 коп., приріст інфляції - 3427 грн. 83 коп., 3% річних в сумі 1454 грн. 45 коп., та судових витрат - 214 грн. 60 коп. Позивач вказав, що відповідач є споживачем житлово - комунальних послуг, які надає позивач за адресою: [ADDRESS], м. Дебальцеве Донецької області. Заборгованість станом на 01.11.2012 р. становить 12 374 гривень 82 копійок. Просив стягнути з відповідача заборгованість за комунальні послуги з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, та судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідач до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до абз. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (далі Закон): власником приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - власник) - фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку. Абзацом 14 ч. 1 ст. 1 Закону передбачено, що споживачем є - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Пунктом 1 ч.1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги": споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Загальними умовами виконання зобов'язання, що встановлені статтею 526 ЦК України, передбачено, що зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України: за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно з п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінета Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 256 ЦК України: позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України передбачено: загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності, відповідно до ст. 261 ЦК України, починається від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ст. 264 ЦК України: перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг, які надає позивач за адресою: [ADDRESS] Порушуючи вимоги ст. ст. 20, 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відповідач своєчасно не сплачує позивачу комунальні послуги. Заборгованість станом на 01.11.2012 р. становить 12 374 гривень 82 копійок.(а.с. 6,7). Заява відповідача про застосування позовної давності задоволенню не підлягає, оскільки в березні 2011 року строк позовної давності переривався вчиненням відповідачем дії, що свідчить про визнання ним свого боргу- а саме оплатив заборгованість в сумі 1000 грн. Суд не погоджується з наданим позивачем розрахунком прирісту інфляції, 3 % річних, як проведений з порушенням норм діючого законодавства. Комунальні платежі є щомісячними нарахуваннями, тому розрахунок індексу інфляції та 3% річних повинен здійснюватися на суму кожного щомісячного платежу за кількість днів прострочення, починаючи відповідно до п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 року № 630 , з 21 числа місяця, що настає за розрахунковим. При цьому суд позбавлений можливості зробити вказані розрахунки, оскільки із таблиці розрахунків заборгованості вбачається, що відповідачем періодично проводилась оплата за надані комунальні послуги у розмірах, які значно перевищують розмір щомісячних нарахувань: при нарахуванні вартості послуг за березень 2011 року у розмірі 528,16 грн. по всім видам комунальних платежів відповідачем було сплачено 1000 грн.; при нарахуванні вартості послуг за липень 2011 року у розмірі 127,75 грн. відповідачем було сплачено 634 грн.; при нарахуванні вартості послуг за жовтень 2011 року у розмірі 332,04 грн. відповідачем було сплачено 585 грн. У цьому розрахунку позивачем не зазначається, яким чином розподілялись суми, а саме , на які види комунальних послуг і за які періоди. Відсутність цих даних позбавляє суд можливості зробити розрахунок сум інфляційних нарахувань та 3% річних у відповідності до вимог ст. 625 ч.2 ЦК України. На підставі ст. ст. 20, 31, 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, ст.. 625 ЦК України

Outcome: partial