Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

07.09.2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтави МО України про стягнення коштів, де просила стягнути \~ \~ \~ \~з Квартирно експлуатаційного відділу м. Полтави \~ \~ \~ \~Міністерства оборони України на користь [PERSON] безпідставно отриманих коштів в сумі 9347 гривень 84 копійки та витрати на правничу допомогу в сумі 5000 гривень. Позов мотивовано тим, що у 2017 році КЕВ м. Полтави незаконно зобов`язало [PERSON] повернути грошові кошти в сумі 9347,84 грн. за отримані пільги, так як [PERSON] та члени її сім`ї були зняті з реєстрації місця проживання і не мали право на отримання пільг за адресою [ADDRESS] . [PERSON] 01.08.2017 року було сплачено на рахунок КЕВ м. Полтави кошти в сумі 4000,00 грн., та 02.08.2017 року було сплачено 5347,84 грн. Управління соціального захисту населення підтвердило можливість отримання пільг учасникам бойових дій за адресою постійного мешкання без проведення реєстрації місця проживання. На адресу КЕВ м. Полтави 15.07.2020 року було направлено заяву з проханням повернути [PERSON] на її рахунок безпідставно сплачені на вимогу КЕВ м. Полтави кошти за отримані пільги. Згідно відповіді КЕВ м. Полтави від 24.07.2020 року, на заяву [PERSON] про повернення коштів, КЕВ м. Полтави зазначає, що посилання [PERSON] на незаконність зняття з реєстрації за адресою [ADDRESS] як учасника бойових дій є безпідставними. При цьому у вищевказаній відповіді КЕВ м. Полтави жодним чином не надано відповідь на заяву в частині повернення коштів за пільги сплачених на вимогу КЕВ м. Полтави. Вселення [PERSON] та членів її сім`ї у спірну квартиру відбулось у встановленому законом порядку, тобто на підставі ордера. [PERSON] та члени її сім`ї постійно проживають у квартирі [ADDRESS] , [PERSON] була зареєстрована та члени її сім`ї у вказаній квартирі з 2008 року. На виконання договорів [PERSON] виконує всі зобов`язання, що випливають із договору найму, а саме: утримує житло в належному стані, сплачує всі комунальні платежі за отримані послуги, а тому має право на пільги. Таким чином вважає, що КЕВ м. Полтави безпідставно було заявлено вимогу до [PERSON] про перерахування на рахунок КЕВ м. Полтави коштів за отримані пільги в сумі 9347,84 коп. [PERSON] є діючим військовослужбовцем СБ України, має статус учасника бойових дій, має право на житло та перебуває на черзі на поліпшення житлових умов. Крім того згідно п. 14 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій надаються такі пільги: першочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, першочерговий ремонт жилих будинків і квартир цих осіб та забезпечення їх паливом. Ухвалою суду від 10 вересня 2020 року відкрито провадження у справі. 27.11.2020 року до суду надійшли відзиви на позов, в якому відповідач просить у задоволенні позовної заяви [PERSON] відмовити повністю, в обґрунтування відзиву вказували що пільги учасника бойових дій, які нараховувались відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» на підставі довідки виданої Управлінням соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківського району у м. Полтава від 10.05.2016 р. № 1033 у період 21.04.2016 по травень 2017 року підлягали перерахунку так як в даний період фактичне місце проживання не можливо було встановити, тому було здійснено перерахунок наданих пільг та кошти у сумі 9347 грн. 84 коп. повернені до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківського району у м. Полтава. Тобто дані кошти фактично переадресовані на Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківського району у м. Полтава, а не на рахунки Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтава, що унеможливлює їх повернення, оскільки Квартирно-експлуатаційний відділ м. Полтава не є органом нарахування, контролювання та встановлення пільг для відповідних верств населення. Позивачем сплачено кошти у сумі 9347 грн. 84 коп. у добровільному порядку, без будь-яких претензій на момент оплати та прийняття відповідного рішення, що фактично констатує саму обставину про згоду Позивача про відсутність у неї право на пільгу за адресою: [ADDRESS] . 23.12.2020 року до суду надійшла відповідь на відзиви на позов, в якому представник позивача просив задовольнити позовні вимоги позивача, вказував, що вимогу про сплату коштів [PERSON] пред`явлено саме КЕВ м. Полтава, а не Управлінням соціального захисту, і кошти [PERSON] перерахувала саме КЕВ м. Полтави, а не Управлінню соціального захисту населення. Ухвалою суду від 08.02.2021 року закрито підготовче судове засідання, та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позо підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, просив в його задоволенні відмовити. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як визначено ч.3\~ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Положеннями ч.3 ст.\~12, ч.1 ст.\~81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом\~ст. 15 ЦК України\~кожна\~особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено та підтверджено документально, що з 17 серпня 2007 року позивач [PERSON] , та члени її родини були зареєстровані за адресою [ADDRESS] . В подальшому у зв`язку з тим, що на підставі рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради № 74 від 28.03.2007 року будівлям і спорудам військового містечка № [NUMBER] , що знаходиться на балансі КЕВ м. Полтави МОУ по [ADDRESS] надано нову адресу згідно з додатком № 1, будівлі було присвоєно нову адресу, а саме: [ADDRESS] , та [PERSON] , 08.02.2008 року було знято з реєстрації міста проживання та цього ж дня 08.02.2008 року було зареєстровано за адресою [ADDRESS] . В період з 2008 по 2009 роки [PERSON] як і іншими мешканцями, власними силами та за власні кошти було переобладнано будівлю учбових аудиторій в квартири. З матеріалів справи вбачається, що наразі у вищевказаній квартирі, окрім [PERSON] , фактично проживають її син - [PERSON] , донька [PERSON] , та батько її колишнього чоловіка - [PERSON] . На вселення до кімнати [ADDRESS] при зміні адреси з вулиці О.Вишні на [PERSON] , як основного наймача було виписано ордер, що підтверджується листом командира військової частини [NUMBER] від 11.12.2015 року за № 4091. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 11.11.2013 року у цивільній справі № 552/7424/13-ц шлюб, зареєстрований 21.09.2005 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №1498, \~ \~ \~ \~укладений між [PERSON] [INFO] , та [PERSON] року народження, розірвано. 01.03.2011 року між КЕВ м. Полтави та [PERSON] було укладено Договір № 17 про надання послуг по утриманню гуртожитку та відшкодування витрат за надані комунальні послуги за адресою [ADDRESS] , який до цього часу не розірвано. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтава від 04 червня 2015 року у цивільній справі № 554/1480/15-ц позовні вимоги Квартирно - експлуатаційного відділу м. Полтави Міністерства оборони України до [PERSON] в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON] , [PERSON] про виселення з будинку відомчого житлового фонду Міністерства оборони України задоволено повністю, вирішено виселити з жилого будинку відомчого житлового фонду Міністерства оборони України за адресою [ADDRESS] [PERSON] , її сина [PERSON] , [PERSON] без надання іншого жилого приміщення. Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 13 липня 2015 року апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 4 червня 2015 року залишено без змін. Не погоджуючись з вищевказаними рішенням та ухвалою, [PERSON] було подано касаційну скаргу на рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 04 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 13 липня 2015 року. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.09.2015 року № 6-2549ск15 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою [PERSON] , [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього [PERSON] , на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 4 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 13 липня 2015 року, зупинено виконання рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 4 червня 2015 року до закінчення касаційного провадження у справі, та витребувано із Октябрського районного суду м. Полтави справу № 554/1480/15-ц (провадження № 2/554/1280/2015). Після того, як матеріали цивільної справи № 554/1480/15-ц були направлені до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, [PERSON] стали відомі обставини, які не були їй відомі під час розгляду даної справи в Октябрському районному суді м. Полтави, у зв`язку з чим [PERSON] було подано заяву про перегляд рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 04 червня 2015 року за нововиявленими обставинами. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 28.09.2018 року заяву [PERSON] про перегляд рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 04.06.2015 року за нововиявленими обставинами задоволено, скасовано рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 04.06.2015 року, у задоволенні позовних вимог позивача відмовлено. Не погоджуючись з даним рішенням суду першої інстанції його в апеляційному порядку оскаржив Квартирно-експлуатаційний відділ м. Полтава Збройних Сил України. Постановою Полтавського апеляційного суду від 20.12.2018 року апеляційну скаргу КЕВ м. Полтави залишено без задоволення, а рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 28.09.2018 року без змін. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 11.02.2019 року заяву представника відповідача [PERSON] - адвоката Процая Володимира Миколайовича про поворот виконання рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 04 червня 2015 року по справі № 554/1480/15-ц за позовом Квартирно - експлуатаційного відділу м.Полтави Міністерства оборони України до [PERSON] в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON] , [PERSON] , третя особа орган опіки та піклування Шевченківської районної у м.Полтаві ради про виселення з будинку відомчого житлового фонду Міністерства оборони України задоволено. Поновлено реєстрацію місця проживання [PERSON] , її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , реєстрацію місця проживання за адресою: [ADDRESS] , де останні були зняті з реєстраційного обліку на підставі рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 04 червня 2015 року по справі № 554/1480/15-ц. Не погодившись з даною ухвалою Квартирно-експлуатаційний відділ м. Полтави МО України подав на неї апеляційну скаргу. Постановою Полтавського апеляційного суду від 10.04.2019 року апеляційну скаргу КЕВ м. Полтави МО України відхилено, ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 11.02.2019 року залишено без змін. Вищевказаними судовими рішеннями, які набрали законної сили, було встановлено, що житлове приміщення за адресою [ADDRESS] не має статусу гуртожитку, отже на вселення до даного житлового приміщення, в зв`язку з тим що дане житлове приміщення не мало статусу гуртожитку, навіть не потрібно було виписувати ордери. Вселення [PERSON] , та членів її сім`ї у спірну квартиру здійснено на підставі належним чином оформленого ордера на вселення у гуртожиток, тобто на законних підставах, що підтверджується договорами від 17.08.2017 року та від 01.03.2011 року. [PERSON] та членів її сім`ї постійно проживають у кімнаті [ADDRESS] та зареєстровані в ній з 08.02.2008 року. [PERSON] утримує квартиру в належному стані, отримує комунальні послуги та сплачує всі комунальні платежі. Підтвердженням того що позивач сплачує комунальні послуги та інші платежі є довідки КЕВ м. Полтава від 21.06.2016 року № 2240 та від 22.06.2016 року № 2284 про те, що заборгованість за квартплату та надані комунальні послуги станом на 01.07.2016 року відсутня. Претензій зі сторони відповідачів до вселення [PERSON] та членів сім`ї в спірну квартиру не було. Згідно листа КЕВ м. Полтави від 14.02.2012 року № 523 на адресу військового прокурора Полтавського гарнізону, начальник КЕВ м. Полтави зазначає, що по Полтавському гарнізоні нецільового використання службових жилих приміщень та безпідставного їх утримання не має. 11.09.2015 року на виконання рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 04 червня 2015 року у цивільній справі № 554/1480/15-ц, яке в подальшому було скасоване, Октябрським районним відділом у місті Полтаві Управління ДМС України Пасько О.В., її сина [PERSON] , та [PERSON] було знято з реєстрації місця проживання. Позивачі звернулися до державної міграційної служби України та Управління реєстрації місця проживання з заявою про поновлення місця проживання на підставі ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 11.02.2019 року, якою було допущено поворот виконання рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 04 червня 2015 року, однак їм було відмовлено в поновленні реєстрації місця проживання. [PERSON] звернулася до суду з позовом до КЕВ м. Полтави МО України, МО України про визнання права користування житловим приміщенням в будинку відомчого житлового фонду Міністерства оборони України. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 26.09.2019 року у справі № 554/4474/19, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 30.01.2020 року, позовну заяву [PERSON] про визнання права користування житловим приміщенням в будинку відомчого житлового фонду Міністерства оборони України - задоволено. На підставі вищевказаного рішення [PERSON] та члени її родини були зареєстровані за попередньою адресою [ADDRESS] . У 2017 році КЕВ м. Полтави незаконно зобов`язало [PERSON] повернути грошові кошти в сумі 9347,84 грн. за отримані пільги, так як [PERSON] та члени її сім`ї були зняті з реєстрації місця проживання і не мали право на отримання пільг за адресою [ADDRESS] . [PERSON] 01.08.2017 року було сплачено на рахунок КЕВ м. Полтави кошти в сумі 4000,00 грн., та 02.08.2017 року було сплачено 5347,84 грн. Управління соціального захисту населення підтвердило можливість отримання пільг учасникам бойових дій за адресою постійного мешкання без проведення реєстрації місця проживання. На адресу КЕВ м. Полтави 15.07.2020 року було направлено заяву з проханням повернути [PERSON] на її рахунок безпідставно сплачені на вимогу КЕВ м. Полтави коштів за отримані пільги. Згідно відповіді КЕВ м. Полтави від 24.07.2020 року, на заяву [PERSON] про повернення коштів, КЕВ м. Полтави зазначає, що посилання [PERSON] на незаконність зняття з реєстрації за адресою [ADDRESS] як учасника бойових дій є безпідставними. При цьому у вищевказаній відповіді КЕВ м. Полтави не надано відповідь на заяву в частині повернення коштів за пільги сплачених на вимогу КЕВ м. Полтави. [PERSON] та члени її сім`ї постійно проживають у квартирі [ADDRESS] , [PERSON] була зареєстрована та члени її сім`ї у вказаній квартирі з 2008 року. На виконання договорів [PERSON] виконує всі зобов`язання, що випливають із договору найму, а саме: утримує житло в належному стані, сплачує всі комунальні платежі за отримані послуги, а тому має право на пільги. [PERSON] є діючим військовослужбовцем СБ України, має статус учасника бойових дій, має право на житло та перебуває на черзі на поліпшення житлових умов. Крім того згідно п. 14 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій надаються такі пільги: першочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, першочерговий ремонт жилих будинків і квартир цих осіб та забезпечення їх паливом. Згідно ч. 2 ст. 27 Закону України "Про службу безпеки України" військовослужбовці Служби безпеки України користуються політичними, соціально-економічними та особистими правами і свободами, а також пільгами відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", цього Закону, інших актів законодавства. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української PCP та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до приписів\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно\~статті 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до\~статті 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved