Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

У грудні 2014 року Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк Приватбанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, у процесі розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги. Свої вимоги обгрунтував тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 06 грудня 2010 року відповідач отримала кредит у розмірі 6300грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач отримала відповідно до умов договору кредитну картку № [NUMBER] строком дії -серпень 2014 року. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, складає між нею та Банком договір, підтверджується підписом у заяві. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. На день пред'явлення позову відповідач не виконала взяті на себе зобов'язання із повного погашення всієї суми заборгованості за кредитним договором, чим порушила умови договору щодо повернення кредиту та нарахованих відсотків, що призвело до утворення станом на 31 жовтня 2014року заборгованості у розмірі 11 944грн.93коп., яку просить стягнути з відповідача на користь позивача, а також судові витрати. У судове засідання представник позивача не з"явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити. Відповідач та його представник також у судове засідання повторно не з"явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник відповідача подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, у поданих до суду запереченнях позов не визнав та просить у його задоволенні відмовити за бездоказовістю та пропуском строку позовної давності. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів та відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши в сукупності наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з нормою ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За ч.1, ч.2 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що згідно укладеного кредитного договору б/н від 06 грудня 2010року відповідач отримала кредит у розмірі 6300грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, складає між нею та Банком договір, підтверджується підписом у заяві. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що кредитні кошти в обсязі, визначеному договором, були надані ПАТ КБ "Приватбанк" відповідачеві. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобов"язується погашати заборгованість за кредитом та відсотками за користування ним, перевитратами платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах, передбачених договором. Відповідач погодилася з умовами та правилами надання банківських послуг, факт отримання кредиту та використання кредитної картки відповідачем не оспорюється. Відповідач неналежно виконує взяті на себе за кредитним договором б/н від 06 грудня 2010 року зобов'язання щодо своєчасної та у повному обсязі сплати усіх платежів, допустила заборгованість, яка станом на 31 жовтня 2014року становить 11 944грн.93коп.,з яких: - 6 296, 41грн.- заборгованість за кредитом; - 3753,52грн.-заборгованість за процентами за користування кредитом; - 850,00 грн.- заборгованість по комісії за користування кредитом а також штрафи відповідно п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг у розмірі 500,00грн. (фіксована частина) та 545,00грн. процентна складова. Вказане підтверджується відповідним розрахунком заборгованості(а.с.5-7). Суд вважає безпідставним посилання представника відповідача на бездоказовість вказаного позову, оскільки позов підтверджується належними доказами, які є у справі, в т.ч. і витягом з особового рахунку відповідача, з якого також убачається, що позивачем установлений законом трирічний строк позовної давності не пропущений. Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов"язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Як убачається з витягу з особового рахунку відповідача, останній платіж відповідачем був здійснений 20 грудня 2013 року в рахунок погашення заборгованості за кредитом, отже трирічний строк позовної давності позивачем не порушений і підстав для відмови у задоволенні позову немає. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За приписами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. На підставі ст.88 ЦПК України витрати, пов"язані зі сплатою судового збору, слід стягнути з відповідача. На підставі ст.ст.526, 527, 530, 533, 610, 612, 629, 631, 1050, 1054, ЦК України, Закону України "Про банки та банківську діяльність",

Outcome: approved