Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому вказала, що 09 жовтня 2014 року вона уклала з відповідачем договір банківського вкладу № 1/33/2m/0060 у відділені № 33 ПАТ "АКБ "Капітал" м.Дружківки у розмірі 65000 грн. на строк два місяці, тобто до 09 грудня 2014 року із нарахуванням 21% річних по депозиту. 09 жовтня 2014 року нею був укладений договір з відповідачем про внесення змін до договору № 1/33/2m/0060, а саме, що з 10 жовтня 2014 року банк нараховує вкладникові додаткові проценти на суму вкладу в розмірі 2% річних. В решті умови договору залишаються без змін. Постановою Правління НБУ від 20 липня 2015 року № 466 ПАТ "АКБ "Капітал" віднесено до категорії неплатоспроможних та запроваджено тимчасову адміністрацію. На неодноразові звернення позивача і замовні листи відповідач не реагує. Позивач вважає дії відповідача такими, що порушують положення договору, законодавство та його права, як споживача. Вважає, що з відповідача на її користь підлягає стягненню пеня в розмірі 1004250,00 грн.: 65000 * 3%*515днів прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Також позивач вважає, що відповідач має сплатити їй проценти у розмірі 21% річних, а з 10 жовтня 2014 року - 23 % річних. До 10 жовтня 2015 року розмір процентів складає 14590,00 грн., а з 10 жовтня 2015 року до 30 травня 2016 року - 6144,00 грн., всього 21094,00 грн. Позивач вважає, що їй завдано моральну шкоду діями відповідача, оскільки, укладаючи договір банківського вкладу та довіряючи свої грошові кошти фінансовій установі, вона розраховував на порядність і чесність банку, дотримання банком усіх умов і положень договору. Відмова в поверненні вкладу порушила її плани в частині розпорядження власними грошовими коштами, стало для неї шоком від незаконності дій та недбале ставлення до виконання банком зобов'язань за договором. Моральну шкоду оцінює в 2000 грн. Просить стягнути з відповідача на свою користь суму вкладу 65000 грн., пеню в розмірі 1004250 грн., відсотки в розмірі 14950,00 грн., витрати на правову допомогу в сумі 1500 грн., моральну шкоду в сумі 2000 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача ПАТ «АКБ «Капітал» у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Суд, отримавши згоду представника позивача, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно зі ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Згідно з п. 3.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного Банку України від 03.12.2003 року №516 та зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 29.12.2003 року за №1256/8577, за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які вставлені договором. Суд встановив, що між сторонами 09 жовтня 2014 року укладений договір № 1/33/2m/0060 строкового банківського вкладу (депозиту), згідно з яким Банк приймає від [PERSON] грошові кошти (вклад) у розмірі 65000 грн. на строк 2 місяці з 09 жовтня 2014 року по 09 грудня 2014 року, та зобов'язується повернути вклад вкладнику та виплачувати проценти за вкладом в розмірі 21% річних. Проценти на вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує строку закінчення цього договору. Виплата вкладнику доходу у вигляді процентів за користування його коштами здійснюється шляхом перерахування коштів у відповідному розмірі на поточний рахунок вкладника. Відповідно до п.1.2 договір укладається на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого строку, кінцевою датою якого є 09 грудня 2014 року. Відповідно до п. 3.4.3 банк зобов'язався виплачувати щомісячно вкладнику за користування його коштами дохід у вигляді процентів (а.с.9). 09 жовтня 2014 року між сторонами був укладений договір про внесення змін до договору №1/33/2m/0060, в якому встановили, що з 10 жовтня 2014 року банк нараховує вкладнику додаткові проценти на суму вкладу в розмірі 2 % річних (а.с.8). Додатковою угодою від 09 червня 2015 року б/н до договору № 1/33/2m/0060 від 09 жовтня 2014 року було подовжено строк вкладу на депозитний рахунок до 09 серпня 2015 року (а.с.9). Суд встановив, що 18 грудня 2015 року позивач звернулася до відповідача за поверненням вкладу і процентів, але відповіді не отримала. Оскільки відповідач, в порушення умов договору і вимог законодавства, не повертає вклад позивачу, суд вважає, що є підстави для задоволення вимог позивача щодо стягнення суми вкладу в розмірі 65000 грн. з відповідача. Суд вважає, що проценти за користування депозитом у розмірі 23 % річних повинні нараховуватися тільки в межах дії договору, тобто з 10 жовтня 2014 року по 08 серпня 2015 року відповідно до умов договору. Після спливу дії договору процента ставки у розмір 23 % річних не підлягає застосуванню. Суд встановив, що відповідач не сплатив на користь позивача проценти за користування депозитом за період з 10 жовтня 2014 року по 08 серпня 2015 року (303 дні) у розмірі 23 % річних, розмір яких складає 12410,55 грн. з розрахунку: 65000х23%/365х303=12410,55. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки боржник після спливу строку депозитного вкладу не повернув позивачеві суму вкладу та проценти за депозитом у загальній сумі 77410,55 грн., то на підставі ч.2 ст.625 ЦК України він зобов'язаний сплатити позивачу три проценти річних від простроченої суми, оскільки інший розмір процентів не встановлений договором. Суд вважає, що сума трьох процентів річних має бути розрахована за період з 10 серпня 2015 року по день винесення рішення суду, тобто по 07 вересня 2016 року, оскільки до теперішнього часу гроші позивачу не повернуті. Сума трьох процентів річних за цей період складає 2507,00 грн. Суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача пені, передбаченої ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», не підлягають задоволенню, оскільки пунктом 5 цієї статті передбачено, що: «У разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством». Ця норма закону встановлює відповідальність у вигляді пені за невиконання роботи (надання послуги), а відповідальність за прострочення повернення грошових коштів передбачена Цивільним кодексом України, зокрема, статтею 625. Крім того, не підлягає задоволенню позов в частині стягнення відшкодування за завдану моральну шкоду. Відшкодування моральної шкоди відповідно до ст. 611 ЦК України має бути встановлено договором або законом. Відповідні умови у договорі, укладеному між сторонами, відсутні. Пункт 5 частини 1 статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає відшкодування моральної шкоди, яка завдана внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Але між сторонами склалися інші правовідносини, відмінні від надання продукції неналежної якості. Інших підстав для стягнення відшкодування моральної шкоди судом не встановлено. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в сумі 1500 грн., що підтверджується квитанцією (а.с.13). Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь державного бюджету м.Дружківки підлягають стягненню судовий збір. Частина 3 ст. 88 ЦПК України встановлює, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до Закону України «Про судовий збір» (у редакції на час звернення позивача до суду) судовий збір за подання до суду позовної заяви немайнового характеру (стягнення моральної шкоди) становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати - 551,20 грн., та за подання позовної заяви майнового характеру - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати - 10842,00 грн. Суд дійшов висновку, що пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (7,36% від заявлених у позові) з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 838,54 грн.

Outcome: partial