Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

10 березня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Кудрявцівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON], [PERSON], [PERSON],- про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. На обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що [INFO] року помер [PERSON], смерть якого було зареєстровано 25 квітня 1996 року Кудрявцівською селищною радою Веселинівського району Миколаївської області за актовим записом № 32. Після його смерті відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай) в землях колективної власності КСП "Хлібороб України" та на житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] Веселинівського району Миколаївської області. За життя [PERSON] заповіту не склав, а тому у відповідності зі ст. 529 ЦК УРСР право на спадкування за законом у першу чергу набули позивачка, як дружина, та діти [PERSON] (до заміжжя [PERSON]), [PERSON] та [PERSON] У порядку, встановленому ст. 549 ЦК УРСР вона прийняла спадщину, а [PERSON], [PERSON] та [PERSON] від спадщини відмовилися. 29 червня 2000 року вона отримала у Веселинівській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом на успадковане право на земельну частку (пай), а у видачі свідоцтва про право на спадщину на успадкований житловий будинок було відмовлено, так як ще за життя [PERSON] свідоцтво про право власності на цей будинок було втрачено за невідомих обставин. Тому позивачка звернулася з відповідним позовом до суду та просить повністю задовольнити її позовні вимоги. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав повністю, просить суд визнати за позивачкою [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS] успадкований нею після [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року в с. Михайлівка Веселинівського району Миколаївської області. Суду пояснив, що дійсно [PERSON] був власником житлового будинку [ADDRESS] Веселинівського району, та його право підтверджене Свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок від 10 серпня 1990 року, виданим на підставі рішення виконкому Веселинівської районної ради народних депутатів Миколаївської області № 151 від 17 липня 1990 року, яке зареєстроване у Веселинівській філії Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації 10 серпня 1990 року за реєстровим № 155, але з невідомих обставин свідоцтво було втрачено. Представник відповідача Кудрявцівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області в судове засідання не з'явився, але до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та визнання позову. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON], [PERSON], [PERSON], в судове засідання не з'явилися, але до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність та вони не заперечують щодо задоволення позову. Суд за згодою представника позивача відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає можливим розгляд справи у відсутність представника відповідача, третіх осіб. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та з урахуванням наданих доказів, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року в с. Михайлівка Веселинівського району Миколаївської області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 25 квітня 1996 р. - (а.с. - 6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай) в землях колективної власності КСП "Хлібороб України" та на житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] Веселинівського району Миколаївської області. За життя [PERSON] заповіту не склав, а тому у відповідності зі ст. 529 ЦК УРСР право на спадкування за законом у першу чергу набули позивачка, як дружина, та діти [PERSON] (до заміжжя [PERSON]), [PERSON] та [PERSON] У порядку, встановленому ст. 549 ЦК УРСР позивачка прийняла спадщину, а [PERSON], [PERSON] та [PERSON] знідно з вимогами ст.553 ЦК УРСР від спадщини відмовилися, що підтверджується матеріалами копії спадкової справи №224/2000. 29 червня 2000 року позивач отримала у Веселинівській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом на успадковане право на земельну частку (пай), а у видачі свідоцтва про право на спадщину на успадкований житловий будинок їй було відмовлено із-за того, що ще за життя [PERSON] свідоцтво про право власності на житловий будинок було втрачено. В 2014 році позивачка звернулася до Кудрявцівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області з заявою про видачу дублікату свідоцтва про право власності на житловий будинок і 13 травня 2014 року виконкомом Кудрявцівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області їй було видано дублікат свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок. - (а.с.10) Отримавши дублікат свідоцтва, позивач звернулася до Веселинівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на успадкований нею будинок. Однак нотаріус, вивчивши надані позивачем документи, вказала на те, що Кудрявцівська селищна рада не мала права 13 травня 2014 року видавати дублікат свідоцтва про право власності на спадковий житловий будинок у зв'язку з тим, що видача дублікатів свідоцтв про право власності не нерухоме майно передбачалася Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 р. № 7/5, який втратив чинність з 01 січня 2013 року на підставі наказу Міністерства юстиції № 1844/5 від 14.12.2012 р., що підтверджується роз'ясненням нотаріуса від 18.02.2015 р. № 107/01-16. - (а.с.9) Таким чином, в позасудовому порядку позивач позбавлена можливості оформити своє право власності на успадковане майно. Статтею 548 ЦК УРСР України передбачалося, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, і що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Крім того, відповідно до абз.3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року № 7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, виходячи з викладеного, враховуючи, що позивач прийняла спадщину в установленому законом порядку, і що нотаріус їй відмовила у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на успадкований позивачем житловий будинок в зв'язку з втратою правовстановлюючого документу на будинок, та враховуючи ту обставину, що право власності [PERSON] на житловий будинок увійшло до складу спадщини, яка відкрилася у зв'язку з його смертю, то суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved