Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення позики та моральної шкоди, в обгрунтування якого вказала, що відповідач є її знайомою, яка раніше займала в неї гроші та повертала. 16.06.2013 року відповідач знов звернулася до неї з проханням позичити гроші у сумі 4 000 грн., на що вона погодилася та передала [PERSON] ці гроші. Вони домовилися, що відповідач поверне їй гроші частинами - 3 000 грн. до 30.07.2012 року, а 1 000 грн. не пізніше 30.08.2013 року. Ця домовленість та позика були оформлені розпискою у присутності свідків. Але у встановлений у розписці час відповідач їй гроші не повернула, припинила відповідати на телефонні дзвінки, у зв"язку з чим вона звернулася до міліції, де їй було запропоновано звернутися до суду. Діями відповідача їй спричинена також моральна шкода, яку вона оцінює у 5 000 грн., яка складається з душевних страждань, які вона отримує з провини відповідача через неповернення боргу. Вона проживає одна, ніхто їй не допомогає, працуює нянечкою у дитячому садочку і має маленьку заробітну плату 1200 грню Через відсутність грошей вона не має можливості придбати вугілля, вимушена звертатися до різних інстанцій для отримання допомоги у поверненні боргу. Все це пов"язано з хвилюваннями, страждає її нервова система, психика, здоров"є, в неї порушився сон. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі та надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просить стягнути з відповідача на її користь борг у сумі 4 000 грн. та моральну шкоду у розмірі 5000 грн., а також понесені витрати по справі з оплати судового збору у розмірі 232,40 грн. та витрат на правову допомогу у сумі 400 грн. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково та суду пояснила, що дійсно вона 18.06.2013 року взяла у борг у позивача гроші у сумі 4 000 грн., які зобов"язалася повернути частками, але не пізніше 30.08.2013 року, але не змогла цього зробити, оскільки втратила роботу, має на утриманні дітей і скрутне матеріальне становище. Позов визнає в частині стягнення боргу у сумі 4 000 грн., а в частині моральної шкоди позов не визнає, оскільки щомісячно сплачує позивачу відсотки за користування грошима. Згодна повернути позивачу понесені нею витрати по справі з оплати судового збору та правової допомоги. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, знаходить позовні вимоги підлягаючими частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до договору позики від 18.06.2013 року [PERSON] взяла в борг у [PERSON] гроші у сумі 4 000 грн. та зобов"язалася повернути 3 000 грн. у строк до 30.07.2013 року та 1 000 грн. до 30.08.2013 року. (а.с.8) Вказаний договір ніким не оспорений і вважається законним. Він відповідає вимогам ст.ст.1046-1047 ЦК України, оскільки укладений в письмовій формі. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передачі грошей. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладеного договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який засвідчує передачу наймодавцем певної грошової суми. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач борг не повернула позивачу у повному обсязі до теперішнього часу. Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. На підставі ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідач повинна повернути суму боргу позивачу у розмірі 4 000 грн, на підставі ст.ст.625, 1046-1047, 1049-1050 ЦК України і в цій частині суд знаходить позовні вимоги підлягаючими задоволенню. Крім того, позивачем заявлена вимога про відшкодування моральної шкоди у сумі 5 000 грн. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень статті 1167 ЦК України компенсація моральної шкоди здійснюється за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою та вини заподіювача. Судова практика при цьому виходить із положення, що "відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору" (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"). Так, відповідно до чинного законодавства моральна (немайнова) шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі. При цьому, якщо дії винної особи заподіяли як майнову, так і моральну (немайнову) шкоду, то відшкодування майнової шкоди не звільняє таку особу від обов'язку відшкодувати моральну шкоду. При вирішенні спорів, пов'язаних з відшкодуванням моральної шкоди, слід мати на увазі, що винна у заподіянні цієї шкоди особа може бути звільнена від обов'язку відшкодування тільки за умови, якщо вона доведе відсутність своєї вини (умислу або необережності). Таким чином, позивач повинен довести лише факт заподіяння йому моральної шкоди відповідачем, а не наявність у цьому вини останнього. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджено. Враховуючи зазначені положення, судом не встановлено факту доведеності заподіяння моральної шкоди позивачеві, а сама позовна заява, окрім вимоги про стягнення суми моральної шкоди, не містить факту наявності та обґрунтування заподіяння такої шкоди. Позивачем не зазначено, в чому конкретно йому була завдана моральна шкода, чим підтверджується факт її заподіяння, яких моральних чи фізичних страждань зазнав позивач: чи погіршився стан здоров'я і потребував лікування або погіршилися стосунки з оточуючими. Відповідно до вимог ст.ст.10-11 ЦПК України позивач не надав суду переконливих доказів про спричинення йому моральної шкоди. Крім того, суд звертає увагу на ту обставину, що позивач просить стягнути моральну шкоду за порушення зобов'язань, які виникли з договірних відносин, що в даному випадку унеможливлює задоволення позовних вимог в цій частині. За таких обставин підстав для стягнення моральної шкоди немає, а тому в цій частині позов не підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати, сплачені при подачі позову майнового характеру про стягнення боргу у вигляді судового збору у розмірі 229 грн. 40 коп., а також понесені витрати з оплати правової допомоги у розмірі 400 грн.

Outcome: partial