Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

25 листопада 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (а.с.113-115, 118-120) просив стягнути з них солідарно на свою користь заборгованість за договором про надання споживчого кредиту у загальній сумі 98463,85 швейцарських франків, що згідно курсу НБУ станом на 27 січня 2015 року є еквівалентом 1775884,55 гривень. Свої вимоги обґрунтував тим, що відповідач [PERSON] не виконав умови договору про надання споживчого кредиту № 11220265000 від 21 вересня 2007 року, укладеного між ним та АКІБ "Укрсиббанк", який в подальшому змінив назву на ПАТ "Укрсиббанк" та став правонаступником АКІБ "Укрсиббанк", відповідно до якого банк надав [PERSON] кредит у сумі 99537 швейцарських франків, який останній зобов'язався повернути у повному обсязі в строк до 21 вересня 2017 року або достроково зі сплатою процентів за користування кредитом. З метою забезпечення виконання зобов'язань відповідача [PERSON] за вищевказаним кредитним договором між АКІБ "Укрсиббанк" та відповідачкою [PERSON] 21 вересня 2007 року було укладено договір поруки № 143581, за умовами якого поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за невиконання позичальником усіх його зобов'язань, що виникли з кредитного договору, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісії, відшкодування можливих збитків, пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Заочним рішенням Саратського районного суду Одеської області від 10 березня 2015 року позов було задоволено (а.с.144-146). Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 01 грудня 2015 року зазначене заочне рішення було скасовано та справа призначена до розгляду в загальному порядку (а.с. 224). Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, до суду не зявився, надіслав заяву, в якій позов підтримав, просив справу розглянути за його відсутності та погодився на заочний розгляд справи (а.с.217). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] були належним чином неодноразово повідомлені про день, час та місце розгляду справи, що підтверджено їхніми розписками в рекомендованих повідомленнях про вручення судових повісток (а.с. 229-230, 235-236, 245-246, 267-268). Проте до суду не з'явились, не повідомили про поважні причини неявки і не надали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. В письмових запереченнях відповідачі заявили про сплив позовної давності та просили відмовити у задоволенні позову відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України (а.с.104-105, 133-136). Послались на те, що позивачем пропущено трирічний строк позовної давності, оскільки він звернувся до суду 25 листопада 2014 року, а відповідач [PERSON] у 2008 році перестав виконувати зобов'язання за договором. Відповідачі також вважають, що договір поруки № 143581 від 21 вересня 2009 року є припиненим, тому що позивач пропустив строк вимоги до поручителя, оскільки відповідач [PERSON] перестав виконувати зобов'язання за договором з лютого 2008 року, а лист - вимогу було направлено поручителю тільки 06 серпня 2009 року (а.с. 133-134). Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв'язку з чим, за письмовою згодою представника позивача, на підставі ст.ст.224-225 ЦПК України суд розглянув справу на підставі наявних у ній доказів та постановив заочне рішення. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ЦК України, які регулюють договір позики. Ч.1 ст.1048 УК України встановлює, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання або розірвання договору, зміна умов зобов'язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст.1050 ЦК України боржник, який не повернув своєчасно суму кредиту, зобовязаний сплатити кредитору неустойку. Ст. 554 ЦК України встановлює, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За умовами договору про надання споживчого кредиту № 11220265000 від 21 вересня 2007 року (а.с.13-23), укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком „УкрСиббанк" та відповідачем [PERSON] банк надав останньому кредит в іноземній валюті в сумі 99537 швейцарських франків, а позичальник зобовязався повернути зазначену суму та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених договором, до 21 вересня 2017 року. Пункти 1.3.1, 1.3.3, 1.3.4, 1.4, 2.1 договору встановлюють, що за використання кредитних коштів протягом 30 календарних днів, рахуючи з дня видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 8,19 % річних. По закінченні цього строку та кожного наступного місяця процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов п.9.1 даного договору. Кредит надається позичальнику для його особистих потреб, а саме: на купівлю однокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS]. Виконання зобов'язань позичальника за даним договором забезпечені заставою вищевказаної нерухомості та порукою фізичної особи [PERSON]. Згідно договору поруки № 143581, укладеного 21 вересня 2007 року між АКІБ "УкрСиббанк" та відповідачкою [PERSON], поручитель [PERSON] поручилась перед кредитором за виконання боржником [PERSON] зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту № 11220265000 від 21 вересня 2017 року (а.с. 30-31). Відповідальність поручителя настає у випадку невиконання (неналежного виконання) боржником зобов'язань за договором. Поручитель і боржник несуть перед кредитором солідарну відповідальність, а поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник. 08 грудня 2011 року між ПАТ "УкрСиббанк", який є правонаступником АКІБ "УкрСиббанк" та ПАТ "Дельта Банк" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах визначених даним договором ПАТ "УкрСиббанк" передає (відступає) ПАТ "Дельта Банк" права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ "Дельта Банк" замінює ПАТ "УкрСиббанк" як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ "УкрСиббанк" до ПАТ "Дельта Банк" прав вимоги до боржників до ПАТ "Дельта Банк" переходить (відступається) право вимагати (замість "УкрСиббанку) від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами (а.с. 46-48). Акт прийому-передачі документації за договором купівлі-продажу прав за кредитами від 08 грудня 2011 року підтверджує, що ПАТ "УкрСиббанк" передав ПАТ "Дельта Банк" документи щодо стягнення заборгованості з боржника [PERSON] за кредитним договором №11220265000 (а.с.46). Відповідно до ст. ст.514, 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, відповідно до вищевказаного договору про передачу активів та кредитних зобов'язань, ПАТ "Дельта Банк" набуває права вимоги по кредитному договору №11220265000 від 21 вересня 2007 року та договором поруки № 143581. Відповідачі прийняті на себе зобовязання належним чином не виконують. З письмових пояснень позивача та наданого розрахунку (а.с.113-115,116) убачається, що поточна заборгованість [PERSON] станом на 18 грудня 2011 року по тілу кредиту складала 65514,56 швейцарських франків, яка і заявлена позивачем до стягнення в межах трирічного строку позовної давності. Заборгованість по процентам, нарахованим банком з 18 грудня 2011 року по 27 січня 2015 року (момент здійснення банком розрахунку), на прострочену суму заборгованості позичальника по кредиту складає 19748,91 швейцарських франків. Заборгованість по процентам на поточну суму заборгованості позичальника по кредиту, нарахована банком з 18 грудня 2011 року по 27 січня 2015 року - 13200,38 швейцарських франків. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача [PERSON] за період з 18 грудня 2011 року по 27 січня 2015 року складає 98463,85 швейцарських франків, що згідно курсу НБУ на 27 січня 2015 року (1803,5904 українських гривень за 100 швейцарських франків) еквівалентно 1775884, 55 гривень. Дана заборгованість виникла у звязку з несплатою відповідачем [PERSON] поточних щомісячних платежів із погашення кредиту та процентів за користування ним, строк сплати яких відповідно до умов договору № 11220265000 - 21 число кожного календарного місяця строку кредитування. Згідно правової позиції, яка викладена Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року у справі 6-20цс14, якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобовязання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обовязку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобовязань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Враховуючи вище викладене, суд не погоджується з посиланням відповідачів на те, що у задоволенні позову належить відмовити у зв'язку з пропуском позивачем трирічного строку позовної давності. 08 вересня 2014 року позивач надіслав відповідачу [PERSON] повідомлення про порушення основного зобов'язання, а відповідачці [PERSON] - вимогу щодо виконання зобов'язань за договором поруки, в яких вимагав протягом 30 календарних днів з дня отримання зазначених повідомлень добровільно виплатити наявну заборгованість, перерахувавши всю суму боргу за реквізитами, що вказані у додатку 2 до даного повідомлення. Дані обставини підтверджено реєстрами відправлень вихідної кореспонденції ПАТ "Дельта банк" від 08 вересня 2014 року, квитанціями про оплату поштових відправлень та рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с.32-45). Однак, відповідачі свої зобов'язання за кредитним договором та за договорами поруки не виконують, у зв'язку з чим, 25 листопада 2014 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то у разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. За умовами договору чергові платежі відповідач [PERSON] повинен був здійснювати не пізніше 21 числа кожного календарного місяця, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для предявлення вимог до поручителя. "У разі предявлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобовязання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобовязань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобовязань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань, та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів. Виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем)". Вищезазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14. З огляду на вищезазначене, суд не погоджується з твердженнями відповідачів про те, що правовідносини за договором поруки є припиненими. Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23 червня 2011 року, яке набрало законної сили 04 липня 2011 року, у цивільній справі № 2-232/11 було задоволено позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту. Даним рішенням стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість (станом на 13 березня 2010 року) за договором про надання споживчого кредиту № 112202265000 від 21 вересня 2007 року в розмірі 779372,48 гривень (а.с. 240). Виконавчі листи до державної виконавчої служби для примусового виконання не подавались, зберігаються у позивача (а.с.252-253). Розрахунок заборгованості підтверджує, що з моменту набуття позивачем права вимоги за договором № 112202265000 погашення заборгованості відповідачами не здійснювалось (а.с.250-251). Таким чином, заочне рішення Приморського районного суду м.Одеси від 23 червня 2011 року фактично не виконано боржниками. Згідно з ч.1 ст.598 ЦК України зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Відповідно до ст. 599 ЦК України однією з таких підстав є виконання зобов'язання, проведене належним чином. Наявність зазначеного судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржниками, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору та договору поруки і не звільняє боржників від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Таким чином, уточнені позовні вимоги підлягають повному задоволенню і на користь позивача належить стягнути з відповідачів солідарно 98463,85 швейцарських франків, що згідно курсу НБУ станом на 27 січня 2015 року є еквівалентом 1775884,55 гривень. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідачів пропорційно на користь позивача слід стягнути документально підтверджені витрати на оплату судового збору в сумі по 1827 гривень з кожного (3654 грн. : 2).

Outcome: approved