Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

В липні 2019 року адвоката Гузєв І.Г.,який діє в інтересахпозивача [PERSON] , звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ПрАТ «Суха Балка» на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди в зв`язку з втратою працездатності 187 765,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач 21 рік 3 місяці на підприємстві відповідача, в тому числі 14 років 8 місяців в умовах шкідливих виробничих факторів на ПрАТ «Суха Балка». Рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту промислової медицини протокол № 675 від 05.05.2016 йому були встановлені професійні захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень, радикулопатія шийна та попереково-крижова, нейросенсорна приглухуватість. По факту професійного захворювання було проведено розслідування комісією створеною на підприємстві, про що був складений акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 08 липня 2016 року де вказано, що працюючи на підприємстві відповідача позивач виконував роботи в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища. Позивач працював в підземних умовах шахти підземним машиністом бурової установки з повним робочим днем, де не завжди була можливість використовувати транспортувальні засоби та засоби малої механізації для переміщення вантажів з причин технологічного обмеження робочого простору перешкоджаючого їх застосування, внаслідок чого умови праці характеризувалися фізичними перевантаженнями. При цьому внаслідок технології підземного видобутку руди, мавших місце порушень систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування підпадав під вплив підвищених концентрацій параметрів аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони та виробничого шуму. Тобто відповідач протягом тривалого часу грубо порушував ст.13 ЗУ «Про охорону праці» та ст.153 КЗпПУ, що саме і призвело до виникнення у позивача професійного захворювання, цей факт визнали члени комісії з розслідування ПЗ, та зазначили в п. 16 акту розслідування ПЗ. Вина підприємства полягає в тому, що згідно діючого законодавства - статті 13 Закону України «Про охорону праці», підприємство зобов`язано було створити безпечні і нешкідливі умови праці. Вказаною нормою, передбачено, що роботодавець за невиконання вимог ст.13 несе безпосередню відповідальність. Оскільки позивач втратив своє здоров`я, та працездатність з вини підприємства, вважає, що відповідач по справі повинен відшкодувати позивачу моральну шкоду. Оскільки професійне захворювання виникло у позивача внаслідок порушення норм з безпеки праці під час виконання трудових обов`язків, правил охорони праці на підприємстві, де він працював, що було визнано адміністрацією останнього в акті розслідування, то заподіяна моральна шкода випливає з трудових правовідносин і має відшкодовуватися роботодавцем, який не створив безпечних умов праці. За висновком МСЕК від 03.10.2016р. серії 12 ААА № 043157 позивачу була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 45% з переоглядом 01.09.2017 р. За висновком МСЕК від 03.10.2017р. серії 12 ААА №046187 позивачу підтверджено 45 % втрати професійної працездатності, та встановлена 3 група інвалідності. Згідно рекомендацій МСЕК позивач потребує «ВМП, забезпечення лікарськими засобами, санітарно-курортним лікуванням». Таким чином в наслідок отримання професійних захворювань позивач не має змоги вести звичне життя, тому що змушений постійно перебувати на обліку у ЛПЗ, приймати ліки, бо без них його стан погіршується і він взагалі не може вести нормальне життя. Працювати позивач не може, навіть допомогти по господарству своїй родині він також не має змоги бо при найменшому фізичному навантаженні відчуває біль в поперековому відділі хребта та шиї, біль в грудній клітці, постійний кашель. За станом здоров`я він не може повноцінно забезпечувати свою родину, усі державні компенсації ідуть на медичну реабілітацію та придбання ліків, крім того, сім`я позивача тепер несе додаткові витрати на нього. Від цього він почуває себе неповноцінною людиною. При захворюванні позивача повне одужання неможливе, і перспектива в майбутньому переносити болі, постійно лікуватись спричиняє йому моральні страждання. У зв`язку з наведеним, просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на його користь спричинену моральну шкоду в зв`язку з втратою здоров`я на виробництві. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.07.2019 року було відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Відповідачу ПрАТ «Суха Балка» було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач ПрАТ «Суха Балка» скористався правом подання відзиву, відповідно до ст. 178 ЦПК України. Представник відповідача ПрАТ «Суха Балка» надав відзив на позовну заяву, заперечував проти задоволення позовних вимог, у повному обсязі, зазначивши, що позивачем не наведено доказів завдання йому моральної шкоди. При прийомі на роботу позивач був проінформований про шкідливі умови праці. Підприємством було надано засоби захисту від шкідливих чинників. Повні обґрунтування своїх заперечень викладено у відзиві та долучено до матеріалів справи. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач [PERSON] працював на шахті «ім. Фрунзе», ПАТ «Суха Балка»: -з 10.01.1994-11.10.1994, 01.02.1995 -23.05.1995 - підземним гірничим робітником, шахти ім. Фрунзе, рудник «Суха Балка», ВАТ «Суха Балка»; - з 11.10.1994 -01.02.1995 - підземним газозварником шахти ім. Фрунзе, ВАТ «Суха Балка»; - з 23.05.1995 -13.10.2000 - підземним машиністом бурової установки, шахти ім. Фрунзе, ВАТ «Суха Балка»; - 08.10.2001 - 30.06.2016 - підземним машиністом бурової установки шахти «Ювілейна» ПАТ « Суха Балка» Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність професійного захворювання №675 від 05 травня 2016 року, позивачу встановлені професійні захворювання, а саме: - радикулопатія шийна С6,С7 та попереково-крижова L5, S1 , переважно справа, з помірними статико-динамічними порушеннями та больвим синдромом, нейродистрофієб у вигляді двобічного плечолопоткового періартрозу (ПФС першої ст.), деформуючого артрозу, ліктьових суглобів ( ПФ першого ст.) ; - хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. ( пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.), група «А». Легенева недостатність першого -другого ступеня; - нейросенсорна приглухуватість першого ступеня ( з легким зниженням слуху) За виявленими професійними захворюваннями у позивача [PERSON] , 08 липня 2016 року складено акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання. Відповідно до п.17 Акту, позивач працюючи на підприємстві відповідача виконував роботи в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища, та трудового процесу, умови праці підземного машиніста бурової установки за важкістю праці відносяться до 3 класу 2 ступеню шкідливості; за концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зон - до 3 класу 2 ступеня шкідливості, за рівнем шуму - до 3 класу 3 ступеня шкідливості. Відповідно до п.16 Акту працюючи в підземних умовах шахти «Ювілейна» підземним машиністом бурової установки, здійснював виконання робіт по приведенню робочого місця в безпечний стан, бурінню глибоких свердловин, доставку інструментів та механізмів до місця проведення робіт вручну та за допомогою пристроїв. В підземних умовах шахти не завжди була можливість використовувати транспортувальні засоби та засоби малої механізації для переміщення вантажів з причин технологічного обмеження робочого простору перешкоджаючого їх застосування, внаслідок чого умови праці характеризувалися фізичними перевантаженнями. При цьому внаслідок технології підземного видобутку руди, мавших місце порушень систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування підпадав під вплив підвищених концентрацій параметрів аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони та виробничого шуму. В пункті 17 Акту встановлено причину виникнення професійного захворювання, а саме, важкість праці: загальні енергозатрати організму ,Вт: -зовнішнє фізичне динамічне навантаження, виражене в одиницях механічної роботи за зміну, ВТ: при регіональному навантаженні ( з переважною участю мязів рук та плечового поясу): для чоловіків -52,2 при гранично допустимому до 45. -статичне навантаження, величина статичного навантаження за зміну при утриманні вантажу, докладання зусиль, кг/с: за участю м`язів корпусу та ніг -142514 при гранично допустимому до 100000. Маса вантажу, що підіймається та переміщується вручну,кг: -підіймання та переміщення (разове) вантажів, чергуючи з іншою роботою ( до 2 разів на годину) - 40 при гранично допустимій до 30. Робоча поза, знаходження у нахиленому положенні до 300/ понад 300 ,% зміни: 36,2/4,6 при гранично допустимій до 25/0. Аерозоль переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, концентрація в мг/м3 : з вмістом кристалічного кремнію діоксиду (SiO2 ) у пилу від 10% до 70% - 9,2 при гранично допустимій до 2,0. В пункті 19 конкретних посадових осіб, які відповідальні за виникнення професійних захворювань, встановити неможливо. За висновком МСЕК від 03.10.2016р. серії 12 ААА № 043157 позивачу первинно була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 45% (з них 30%-радикулопатія, 10% - ХОЗЛ, 5% -глуховатість), встановлена 3 група інвалідності з переоглядом 01.09.2017 р. Висновком МСЕК від 03 жовтня 2017 року серії 12 ААА № 046187 позивачу була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 45% (з них, 30%-радикулопатія, 10% - ХОЗЛ, 5% -глуховатість) та встановлена 3 група інвалідності з передоглядом 01.09.2019. Згідно рекомендацій МСЕК позивач потребує «забезпечення лікарськими засобами, ВМП, санаторно-курортного лікування». Відповідно до Закону України «Про охорону праці», на підприємство покладено обов`язок забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку показники мікроклімату інші показники умов праці відхиляються від встановлених нормативних показників, що стали причиною профзахворювання позивача. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обов`язків здоров`ю позивача була заподіяна шкода професійним захворюванням, на підприємстві відповідача позивач тривалий час працював, виконуючи роботи в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. У відповідності до ст.4 Закону України "Про охорону праці" державна політика в області охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування щ шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань. Згідно ч.ч.1,3 ст.13 Закону України "Про охорону праці", роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Стаття 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що право кожного на життя охороняється законом, а згідно статті 13 Конвенції - кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, були порушені, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до статей 21, 22 Конституції України, усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Права і свободи людини і громадянина, закріплені Конституцією, не є вичерпними. Статтею 23 Цивільного кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. Відповідно до ч.1ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року "Кечко проти України" у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому рішенням Конституційного Суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008 року, абз.9 п.5 встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Суд критично ставиться до позиції представника відповідача з приводу того, що позивач не довів належним чином наявність у останнього підстав для відшкодування моральної шкоди. За твердженням представника відповідача, у позивача існує необхідність довести наявність моральних страждань як підстави для відшкодування моральної шкоди. З даним твердженням суд погодитися не може. Суд виходить з того, що у деліктних зобов`язаннях саме на відповідача покладено обов`язок спростування презумпції вини шляхом доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачу (якщо зазначена презумпція в суді не спростована - це є підставою для висновку про наявність вини відповідача заподіювача шкоди, а відтак цьому кореспондує право позивача на відшкодування такої шкоди). Як роз`яснено у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та ін. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд вважає доведеним спричинення відповідачем [PERSON] шкоди здоров`ю, винність відповідача в його спричиненні та причинно-наслідковий зв`язок між винними діями підприємства-відповідача та настанням у позивача негативних наслідків - втрати професійної працездатності, а звідси і моральні переживання. При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, стан його здоров`я, високий процент втрати професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотність вимушених змін в життєвих стосунках. Згідно положень ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розмір мінімального прожиткового мінімуму - становить 1921,00 грн. Обґрунтовуючи розмір відшкодування моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин і характеру спричиненої моральної шкоди та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути на користь [PERSON] , сорок п`ять прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 86 445 грн., що буде компенсацією у грошовому виразі тим стражданням і переживанням, які вона щоденно зазнає, а в задоволенні іншої частини позову позивачу слід відмовити. Згідност.5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнений від сплати судового збору. На підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 864,45 грн.

Outcome: partial