Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

23.08.2016 року позивач [PERSON] з обмеженою відповідальністю «ВКФ «АМОС» (далі - ТОВ "ВКФ "АМОС" або [PERSON]) звернулося до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання договору поруки недійсним. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 10.12.2015 року між відповідачами [PERSON], [PERSON] та ТОВ «ВКФ» АМОС» було укладено договір поруки №10/12/15-п. Зі змісту договору вбачається, що ТОВ «ВКФ «АМОС» поручається за виконання [PERSON] зобовязань щодо повернення [PERSON] грошових коштів в сумі 3000000,00 грн. Вважає, що він укладений з дефектом волі та відсутності належного волевиявлення з боку ТОВ «ВКФ «АМОС», та вчинений внаслідок злочинних дій [PERSON] як директора підприємства. Враховуючи, що між\~\~ТОВ «ВКФ «АМОС», тобто його належним керівником [PERSON] та відповідачами жодних договорів не було укладено, а вище зазначений договір поруки укладений з порушенням положень цивільного законодавства у якості забезпечення грошових зобовязань, які реально не виникли, просив суд визнати договір поруки №10/12/15-п від 10.12.2015 року недійсним, судові витрати стягнути з відповідачів. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав повністю з підстав, зазначених у ньому. Не заперечував щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання повторно не зявилися, про дату та час слухання справи були повідомлені через оголошення в пресі - газета «Урядовий курєр» та шляхом направлення повісток (а.с. 91, 104, 106). Заяв про розгляд справи у їх відсутність до суду не надходило. Відповідно до ч. 4\~ст. 169 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди представника позивача суд, на підставі наявних доказів, ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідачів, що відповідає вимогам ст. 224\~та ч. 2 ст. 158 ЦПК України. \~\~\~\~\~\~\~ Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. \~\~\~\~ 10.12.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики №10/12/15 на суму 3000000,00 грн. (а.с. 9), де [PERSON] виступив у якості позикодавця, а [PERSON] у якості позичальника. 10.12.2015 року між відповідачами [PERSON], [PERSON] та ТОВ "ВКФ "АМОС" в особі директора [PERSON] укладено договір поруки №10/12/15-п. Зі змісту договору вбачається, що ТОВ «ВКФ «АМОС» поручається за виконання [PERSON] зобовязань щодо повернення [PERSON] грошових коштів в сумі 3000000,00 грн. (а.с. 11-12). Згідно Статуту [PERSON] в редакції від 19.02.2015 року єдиним учасником [PERSON] з обмеженою відповідальністю "ВКФ "АМОС" є [PERSON] (а.с. 15-17). З виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб\~підприємців (далі Реєстру) встановлено, що станом на 28.01.2015 р., особою, яка має право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи ТОВ «ВКФ «АМОС» без довіреності, у тому числі підписувати договори, є [PERSON] директор (а.с.13-14, 76, 77), що не суперечить вимогам ст. ст. 97 та 145 Цивільного кодексу України. Таким чином, при розгляді даної справи, суд виходить з того, що керівником (директором) [PERSON], який має право і повноваження діяти від імені [PERSON] без довіреності і який має право видавати довіреності іншим особам на представлення інтересів [PERSON] станом як на день звернення з позовом до суду, так і станом на день розгляду справи є [PERSON] Щодо визначення керівника [PERSON] станом на день підписання оспорюваного договору поруки, то суд виходить з наступного. З представлених і наведених нище доказів вбачається, що з 28 січня 2015 року директором, і відповідно, єдиною особою, яка мала право діяти від імені [PERSON] без довіреності, в тому числі укладати договори, був і є директор [PERSON] Щодо повноважень [PERSON] та наявності (відсутності) у нього права підписання договорів від імені товариства, то суд виходить з наступного. В жовтні 2015 року у Реєстр були внесені зміни до відомостей про учасника [PERSON], де\~учасником ТОВ "ВКФ "АМОС" зазначено [PERSON], підстава: договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі від 21.10.2015 р.; також в Реєстр були внесені зміни до відомостей про виконавчий орган, керівником товариства зазначено [PERSON], підстава: протокол №21/10/15 загальних зборів учасників [PERSON] від 21.10.15 року. З витягу з ЄРДР вбачається, що порушено кримінальне провадження за ч. 1\~ст. 358 КК України: підробка протоколу №21/10/15 загальних зборів учасників ТОВ «ВКФ «АМОС» від 21.10.15 року та договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі [PERSON] від 21.10.15 року (а.с. 18, 30-31). Згідно Висновку експертизи Київського НДІСЕ №3875/3876/16-32 від 15.03.2016 р., проведеної у даному кримінальному провадженні, підпис в графі "Продавець" від імені [PERSON] в договорі купівлі-продажу частки у статутному капіталі [PERSON] від 21.10.15 р. виконаний не [PERSON], а іншою особою; підпис в графі "Учасник" від імені [PERSON] в протоколі №21/10/15 загальних зборів учасників ТОВ «ВКФ «АМОС» від 21.10.15 р. виконаний не [PERSON], а іншою особою; підпис в графі "Запрошений" від імені [PERSON] в протоколі №21/10/15 загальних зборів учасників ТОВ «ВКФ «АМОС» від 21.10.15 р. виконаний не [PERSON], а іншою особою (а.с. 19-27). Згідно Висновку експертизи Київського обласного НДЕКЦ МВС України № 4-05/4 від 12.01.2016 р. підпис в графі "Продавець" від імені [PERSON] в договорі купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ВКФ «АМОС» від 21.10.15 року виконаний не [PERSON], а іншою особою; підпис в графі "Учасник" від імені [PERSON] в протоколі №21/10/15 загальних зборів учасників ТОВ «ВКФ «АМОС» від 21.10.15 року виконаний не [PERSON], а іншою особою; підпис в графі "Запрошений" від імені [PERSON] в протоколі №21/10/15 загальних зборів учасників ТОВ «ВКФ «АМОС» від 21.10.15 р. виконаний не [PERSON], а іншою особою (а.с. 40-44). Згідно Висновку експертизи Київського обласного НДЕКЦ МВС України № 4-05/69 від 05.02.2016 року відтиск круглої печатки ТОВ «ВКФ «АМОС» в графі підписи в протоколі №21/10/15 загальних зборів учасників [PERSON] від 21.10.15 р. нанесений за допомогою кліше для високого друку, відтиск нанесений не печаткою ТОВ «ВКФ «АМОС», зразки відтисків якої надані у якості порівняльного матеріалу (а.с. 34-39). Суд дані докази приймає до уваги як належні, допустимі і достовірні, враховуючи, що в них є відповіді на питання, що стосуються даної справи, експертні висновки зроблені у кримінальному провадженні, компетентними установами, і дані докази були прийняті і відповідні факти встановлені у рішенні господарського суду Київської області від 17.02.2016 року (а.с. 45-54). Рішенням Господарського суду Київської області від 17.02.2016 р., справа №911/5479/15, за позовом [PERSON] до ТОВ «ВКФ «АМОС», [PERSON] про визнання недійсним договору та рішення загальних зборів, визнання права власності позов задоволено: визнано недійсним договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ВКФ «АМОС», укладений 21.10.15 року між [PERSON] і [PERSON] (тобто договір, за яким [PERSON] викупив у єдиного учасника товариства [PERSON] її частку у статутному капіталі); визнано за [PERSON] право власності на частку в розмірі 100% статутного капіталу ТОВ «ВКФ «АМОС»; визнано недійсним рішення загальних зборів ТОВ «ВКФ «АМОС», оформлене протоколом загальних зборів учасників цього [PERSON] №21/10/15 від 21.10.15 р. (про призначення директором [PERSON]О.). Постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.04.2016 року рішення суду першої інстанції від 17.02.2016р. у справі №911/5479/15 залишено без змін (а.с. 55-66). Згідно ч. 3\~ст. 61 ЦПК України\~обставини, які встановлені судовим рішенням, зокрема, у господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Даним рішенням встановлено, що підписи учасника товариства у договорі купівлі-продажу частки у статутному капіталі від 21.10.2015 р. підроблені, що було відсутнє волевиявлення дійсного учасника [PERSON] на продаж своєї частки [PERSON], що учасник товариства [PERSON] втратила право власності на належну їй частку 100% у статутному капіталі у звязку з підробленням договору купівлі-продажу від 21.10.2015 року; даний договір визнаний недійсним і він є недійсним з моменту його укладення, тобто з 21.10.2015 року і такий договір не створив юридичних наслідків (у даному випадку не створив набуття [PERSON] прав учасника товариства). Даним рішенням застосовано наслідки недійсності правочину, передбачені\~ст. 216 ЦК України, і всі права учасника товариства повернуті [PERSON], її порушене право підлягає відновленню шляхом встановлення факту наявності у позивача права власності на частку 100% у статутному капіталі ТОВ «ВКФ «АМОС». Також даним судовим рішенням встановлено той факт, що рішення загальних зборів від 21.10.2015 року (про призначення [PERSON] директором ТОВ «ВКФ «АМОС») прийнято в незаконному та неповноважному складі і є сфальсифікованим. Враховуючи встановлені у судовому рішенні факти і обставини, враховуючи, що згідно\~ст. 236 ЦК\~недійсний правочин є недійсним з моменту його укладення, що згідно\~ст. 216 ЦК\~недійсний правочин не створив юридичних наслідків, то слід зробити висновок, що у [PERSON] відсутні права керівника ТОВ «ВКФ «АМОС» з самого моменту їх виникнення на підставі недійсного договору, і повноваження [PERSON], як директора, так само відсутні з моменту їх отримання на підставі недійсного рішення зборів, тобто з 21.10.2015 року.\~\~\~\~ Оскільки не відбулось у законному порядку зміни директора ТОВ «ВКФ «АМОС» за вказаний період, то законно призначеним директором даного товариства був і залишився [PERSON], який станом на день підписання спірних договорів, у тому числі і договір поруки, був єдиною особою з правом діяти від імені [PERSON] без довіреності, в тому числі укладати договори. Враховуючи, що судове рішення згідно\~ст. 105 ГК України\~набрало законної сили одразу після розгляду справи апеляційним судом, то встановлені у рішенні факти вважаються встановленими з дня набрання рішенням законної сили, тобто з 11.04.2016 року, і вони є обовязковими для учасників судового процесу. Всі права, обовязки, правовідносини, які визначені судовим рішенням, вважаються набутими, зміненими або припиненими з дня набрання рішенням законної сили. Даним судовим рішенням визнано недійсними всі підстави, з яких [PERSON] були набуті статус директора ТОВ «ВКФ «АМОС» і його повноваження як виконавчого органу товариства з самого моменту їх набуття. Тому з 10.12.2015 року - на день підписання як договору позики №10/12/15, так і оскаржуваного договору поруки №10/12/15, вважається встановленим відсутність у [PERSON] повноважень директора товариства (з моменту набуття таких повноважень), і відповідно даним рішенням відновлені всі права і повноваження дійсних учасника ТОВ «ВКФ «АМОС» ([PERSON]К.) і керівника ([PERSON]А.). Відповідно до\~ст. 317 ЦК України\~право власності складається з права розпорядження, володіння та користування майном. Під правом розпорядження розуміється юридично забезпечена можливість власника визначати долю майна за власним розсудом. Відповідно до змісту\~ст. 319 ЦК\~України лише власнику належить сукупність права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд і в тому числі право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до\~ст. 92 ЦК\~України юридична особа набуває цивільних прав та обовязків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Згідно\~ст. 97 ЦК України\~органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом. Згідно\~ст. 99 ЦК\~виконавчий орган товариства створюється рішенням загальних зборів; виконавчий орган може складатись з однієї або кількох осіб. Таким чином, станом на 10.12.2015 року [PERSON] не мав ніяких повноважень щодо розпорядження майном ТОВ «ВКФ «АМОС», зокрема він не мав повноважень директора данної юридичної особи, і тому не мав права від імені [PERSON] вчиняти будь-які юридичні дії, у тому числі і укладати та підписувати договори, які мали б наслідки саме для юридичної особи - [PERSON] з обмеженою відповідальністю «ВКФ «АМОС». Відповідно до ч. 1\~ст. 215 ЦК України\~- підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, другою, третьою\~статі 203 ЦК України. Відповідно до ч. 1\~ст. 203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного судочинства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 2\~ст. 203 ЦК\~України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Відповідно до ч. 3 ст. 203\~ЦК України\~волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 3\~ст. 215 ЦК України\~- якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Право укладення договору поруки мав лише власник майна або уповноважена ним особа, в даному випадку таке право мав виконавчий орган - директор [PERSON] або особа, уповноважена ним. Укладаючи оспорювані договори [PERSON] діяв протиправно, зловживаючи наявністю запису в Реєстрі щодо нього як керівника ТОВ «ВКФ «АМОС», при цьому достовірно знаючи, що такий запис з 10.12.2015 року не відповідає дійсному стану речей, і достовірно знаючи про відсутність волевиявлення позивача щодо вчинених ним дій. У даному випадку встановлено, що оспорюваний позивачем договір поруки №10/12/15-п, укладений 10 грудня 2015 року від його імені - ТОВ «ВКФ «АМОС», у дійсності укладений і при відсутності волевиявлення данної юридичної особи, тобто дійсно з дефектом волі сторони у договорі. При таких обставинах договір поруки №10/12/15-п, укладений між ТОВ "ВКФ "АМОС" в особі директора [PERSON], а також [PERSON] та [PERSON], суд визнає недійсним з підстав, передбачених ч. 1 та ч. 3 ст. 203\~та ч. 1, ч. 3 ст.\~215 ЦК України. \~У відповідності до ч. 1\~ст. 88 ЦПК України\~ підлягають стягненню з відповідачів понесені позивачем витрати по оплаті судового збору.

Outcome: approved