Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про захист честі, гідності, спростування недостовірної інформації та відшкодування шкоди. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що позивач [PERSON] є одноосібним власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS], що складається з двох кімнат житловою площею 30.4 кв.м., коридору, кладової. підсобного приміщення, веранди, загальною площею 59,6 кв.м. на підставі договору дарування житлового будинку від 18.08.2015 року, посвідченого державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори Галань О.Я.. про що 18.08.2015 року зроблено запис 10846808 про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 705755346227. Вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0. 2500 га. кадастровий номер [NUMBER], що також одноосібно належить заявнику на підставі договору дарування земельної ділянки від 18.08.2015 року посвідченого державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори Галань О.Я.. про що 18.08.2015 року зроблено запис 10847592 про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 705814246227. Зазначає, що по факту дарування згаданого житлового будинку та земельної ділянки [PERSON] (бабцею) на користь [PERSON] (внука), відповідач у справі [PERSON] після усвідомлення того, що [PERSON] подарувала майно не її брату, починаючи з серпня 2015 року і по даний час, застосовує як фізичне, так і психічне насильство відносно позивача, а також членів його сім'ї. Разом з тим, Відповідач порушує умови нормального співжиття у будинку, є постійною ініціаторкою скандалів та сварок на побутовому підґрунті, а також неправдивих провокативних звинувачень позивача та членів його сім'ї. Крім цього зазначає, що відповідач безпідставно зверталася в правоохоронні органи, а саме Жовківське відділення поліції Кам'янка - Бузького ВП ГУ НП у Львівській області з приводу нібито неправомірних дій позивача відносно неї, а також її дітей. Однак, такі звернення не мали під собою жодного підґрунтя, були надуманими та брехливими, відповідно Жовківським ВП Кам'янка - Бузького ВП ГУ НП у Львівській області не приймалося жодних рішень відносно позивача. Вказує, що відповідач також неодноразово зверталася в орган опіки та піклування Жовківської РДА з приводу нібито порушення прав її малолітніх дітей у належному позивачу житловому приміщенні, де діти відповідача зареєстровані. Однак, і в цьому випадку, звинувачення відповідача не знайшли свого підтвердження та жодних рішень відносно позивача прийнято не було. Вважає, що внаслідок безпідставних заяв відповідача в Жовківську РДА, Жовківське відділення поліції, завдано непоправної шкоди честі та гідності позивача через те, що він змушений після написання заяв відповідачем з'являтися на виклики державних органів, давати пояснення з приводу того, чого він не робив, виправдовуватися і старатися перед третіми особами не виглядати як особа, яка здатна порушити житлові права рідних племінників, малолітніх дітей, вигнавши їх на вулицю. Просить позов задоволити. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, посилаючись на доводи, зазначені в позовній заяві. Просить такий задовольнити. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, однак подав до суду заяву в якій просить розглядати справу у відсутності представника Служби у справах дітей Жовківської районної державної адміністрації. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши фактичні обставини справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити виходячи з наступних підстав. З висновку від 29.06.2016 року затвердженого начальником Жовківського ВП Кам»янко-Бузького ВП ГУ НП у Львівській області, вбачається, що розгляд даних матеріалів припинено у зв'язку з відсутністю складу злочину. З матеріалів справи вбачається, що відповідач неодноразово зверталася в орган опіки та піклування Жовківської РДА з приводу порушення прав її малолітніх дітей у належному позивачу житловому приміщенні, де діти відповідача зареєстровані. Однак, і в цьому випадку, звинувачення відповідача не знайшли свого підтвердження та жодних рішень відносно позивача прийнято не було. Позивач [PERSON], вважає, що внаслідок безпідставних заяв відповідача в Жовківську РДА, Жовківське відділення поліції, завдано непоправної шкоди честі та гідності. З даним твердження позивача суд не погоджується, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 275 ЦК України, фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими законом. Відповідно до ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) її членів сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування інформації. Вважається, що негативна інформація, поширена про особу є недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Відповідно до абз. 2 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи а також ділової репутації, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" від 27.02.2009 № 1, під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Згідно п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи а також ділової репутації, а також ділової репутації фізична та юридичної особи" від 27.02.2009 № 1 при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а). поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б). поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в). поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г). поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Статтею 55 Конституції України, передбачено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Таким чином, відповідач реалізував своє право на звернення до органів державної влади, яке передбачене Конституцією України та іншими нормативно-правовими актами, при цьому жодним чином не порушуючи немайнових прав позивача, адже заява відповідача подавалась до Жовківського ВП Кам»янко-Бузького ВП ГУ НП у Львівській області, Служби у справах дітей Жовківської РДА не з метою доведення відомостей до громадськості чи окремих громадян, а з метою їх перевірки уповноваженими на це законом посадовими особами виключно органу державної влади, тобто виключно посадовими особами поліції, які відповідно до ст. 2 З.У. «Про національну поліцію», забезпечують публічну безпеку і порядок, охороняють права і свободи людини, а також інтереси суспільства і держави; протидіють злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги. З висновку від 29.06.2016 року затвердженого начальником Жовківського ВП Кам»янко-Бузького ВП ГУ НП у Львівській області, відповідно до якого розгляд матеріалів припинено, у зв'язку з відсутністю складу злочину, вбачається, що у даному висновку працівниками поліції встановлено, що 06.06.2016 року, як вказує гр. [PERSON] між нею та гр. [PERSON] знову виник конфлікт через житловий будинок, в ході якого гр. [PERSON] кинув милом в стінку ванни та повиривав квіти на подвір»ї, які як вказує гр. [PERSON] садив її син [PERSON], [INFO]. З пояснень гр. [PERSON] не вбачається, щоб в ході даного конфлікту гр. [PERSON] ображав її нецензурною лайкою. По даному факту відсутній склад адміністративного правопорушення. Таким чином, суд прийшов до переконання, що відповідач подаючи заяву в Жовківський ВП Кам»янко-Бузького ВП ГУ НП у Львівській області користувався своїми законними правами на звернення до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року зазначено, що суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до державних органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. Вищезгаданим пунктом Постанови пленуму Верховного Суду України також передбачено, що у випадку звернення особи із заявою до правоохоронних органів судам слід враховувати висновки, викладені у Рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року N 8-рп/2003 (справа про поширення відомостей). В даному Рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року № 8-рп/2003 також зазначено, що відповідно до Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обгрунтовану відповідь у встановлений законом строк (стаття 40); кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частина друга статті 55). Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи а також ділової репутації, а також ділової репутації фізична та юридичної особи" від 27.02.2009 № 1, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати. Згідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи а також ділової репутації, а також ділової репутації фізична та юридичної особи" від 27.02.2009 № 1, способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди. Відповідно до пункту 4 частини другої статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Оскільки, відсутній факт поширення недостовірної інформації стосовно [PERSON] тому не має юридичних підстав для стягнення і моральної шкоди. Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" - судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Відповідно до ст. 4 ч. 2 п. 1 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Розмір мінімальної заробітної плати станом на 2016 рік становить 1 378 грн. Як вбачається з позовної заяви від 18.07.2016 року, позивач [PERSON] просив стягнути з відповідача 100 000 грн. моральної шкоди. Отже позивачу необхідно доплатити судовий збір в розмірі 1 000 грн. 00 коп. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином, кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду не має підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] В матеріалах справи відсутні докази і не здобуті такі в судовому засіданні, що інформація в заяві [PERSON] - є поширенням недостовірної інформації про [PERSON],а відтак суд прийшов до переконання, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Outcome: approved