Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

У травні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить визнати недійсним кредитний договір № 1719-н, укладений 13 липня 2007 року між ВАТ „Державний ощадний банк України" та ним, а також визнати недійсним договір застави транспортних засобів, укладений 13 липня 2007 року. В обґрунтування позову [PERSON] вказав, що між ним та банком 13 липня 2007 року були укладені вищевказані кредитний договір та договір застави. Кредитні кошти надавалися на споживчі цілі, тому правовідносини між ним та банком врегульовані Законом України «Про захист прав споживачів". В порушення вимог ЗУ „Про захист прав споживачів" та Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Національного банку України від 10.05.2007, кредитний договір не містить орієнтовної сукупної вартості кредиту та вартість послуги з його оформлення (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); детального розпису загальної вартості кредиту. Також договором встановлено жорсткі обов'язки боржника щодо дотримання строків розрахунків і детально розписано види відповідальності за їх порушення, тоді як обов'язки Банку та порядок його відповідальності викладено у вигляді загальних банкетних положень, які тільки відсилають до застосування чинного законодавства України. А отже, умови Договору є несправедливими. З цих підстав просить визнати недійсним кредитний договір, та відповідно до статті 548 ЦК України - договір застави. У судове засідання позивач та його представник не з'явилися. Представник позивача до суду спрямував заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав. Представник відповідача згідно поданої заяви просить справу розглянути за його відсутності, в задоволенні позову відмовити, оскільки відповідно до додатків до кредитного договору №1719-н від 13.07.2007 сторонами було погоджено таблицю визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки станом на 13.07.2007, тарифи та послуги банку, пов'язані з наданням та супроводженням кредитів, вид та предмет супутніх послуг та обґрунтування їх вартості.Вимоги Закону України «Про захист прав споживачів» та Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту банком були дотримані. Дослідивши докази, суд доходить висновку про відмову у позові з таких підстав. Судом встановлено, що 13 липня 2007 року між відкритим акціонерним товариством „Державний ощадний банк України" (наразі ПАТ «Державний ощадний банк України») та [PERSON] укладено кредитний договір № 1719-н, за яким банк надав [PERSON] кредит у розмірі 374 000, 00 грн. на споживчі цілі зі строком повернення до 13 липня 2012 року ( а.с .4-7). 13 липня 2007 року між [PERSON] та відкритим акціонерним товариством „Державний ощадний банк України", з метою забезпечення виконання зобов'язання [PERSON] за кредитним договором № 1719-н від 13.07.2007, було укладено договір застави транспортних засобів ( а.с. 8-9). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі ( ст. 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України на момент вчинення правочину. Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Позивач просить визнати недійсним кредитний договір з тих підстав, що банком були порушені вимоги ЗУ „Про захист прав споживачів". Відповідно до статті 11 ЗУ „ Про захист прав споживачів", в редакції на день укладання кредитного договору, у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) інші умови, визначені законодавством. До договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими: для надання кредиту необхідно передати як забезпечення повну суму або частину суми кредиту чи використати її повністю або частково для покладення на депозит, або викупу цінних паперів, або інших фінансових інструментів, крім випадків, коли споживач одержує за таким депозитом, такими цінними паперами чи іншими фінансовими інструментами таку ж або більшу відсоткову ставку, як і ставка за його кредитом; споживач зобов'язаний під час укладення договору укласти інший договір з кредитодавцем або третьою особою, визначеною кредитодавцем, крім випадків, коли укладення такого договору вимагається законодавством та/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача; передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки; встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки. Відповідно до Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Національного банку України від 10.05.2007, перед укладенням кредитного договору банк зобов'язаний надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту (у тому числі на користь третіх осіб - страховиків, оцінювачів, реєстраторів, нотаріусів тощо). Кредитний договір має містити графік платежів (згідно строковістю, зазначеною у договорі, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних передбачених у додатку до цих Правил. У графіку платежів має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом. Відповідно до додатку № 1 до Кредитного договору від 13.07.2007 № 1719-н [PERSON] та ПАТ „Державний ощадний банк України" погоджено таблицю визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки за договором ( а.с. 109 - 111). Додатком 2 до Кредитного договору від 13.07.2007 № 1719-н сторонами погоджено вид та предмет супутніх послуг та обґрунтування їх вартості ( а.с. 12). Таким чином, у судовому засіданні спростовано доводи позивача про відсутність погоджених сторонами умов щодо сукупної вартості кредиту та вартості інших послуг. Твердження позивача про те, що кредитним договором встановлено жорсткі обов'язки боржника щодо дотримання строків розрахунків і детально розписано види відповідальності за їх порушення, тоді як обов'язки банку та порядок його відповідальності викладено у вигляді загальних бланкетних положень, які тільки відсилають до застосування чинного законодавства України, що є, на переконання позивача, несправедливими умовами договору, суд відхиляє як надумані. Умови кредитного договору про порядок та строки повернення кредиту, права та обов'язки як позивальника, так і банку не суперечать положенням ЗУ „Про захист прав споживачів" та не свідчать про їх несправедливість, чи про нечесну підприємницьку діяльність банку. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову про визнання недійсним кредитного договору, відповідно і не підлягають задоволенню вимоги про визнання недійним договору застави.

Outcome: dismissed