Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рогатинського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі по 900 грн. щомісячно на кожну дитину. У позовній заяві зазначено, що сторони по справі 25 грудня 2009 року зареєстрували шлюб у Кліщівнянській сільській раді Рогатинського району, актовий запис № 3. За час спільного проживання в шлюбі в них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Діти проживають разом з позивачкою та перебувають на її повному утриманні та вихованні. Позивачка не працює, отримує від управління соціального захисту допомогу в розмірі 860 грн. Відповідач добровільно коштів на утримання дітей не надає. Працездатний, а тому спроможний сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Просила позов задовольнити та стягувати на утримання дітей аліменти в твердій грошовій сумі по 900 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю із підстав наведених у позовній заяві. Просила стягувати із відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі по 900 грн. щомісячно. Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив, хоча про день, час і місце судового засідання був повідомлений належний чином та у встановленому законом порядку. Небажання відповідача надавати докази для обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачкою, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Відповідно до вимог, встановлених ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши доводи позивачки, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON], [INFO] та [PERSON] (після реєстрації шлюбу - [PERSON]), [INFO], 25 грудня 2009 року зареєстрували шлюб в Кліщівнянській сільській раді Рогатинського району, актовий запис за № 3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, повторно виданим 11 січня 2010 року відділом РАЦС Рогатинського районного управління юстиції Івано-Франківської області. [PERSON] і [PERSON] є батьками двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей - № 20 ч.І с.А оф. 5 - 2011 р., виданим 31 січня 2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану мерії м. Венеції Італійської Республіки і серія І-НМ №308187, виданим 08 квітня 2016 року виконавчим комітетом Вербилівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області. Як вбачається з довідки № 686, виданої 26 липня 2016 року виконавчим комітетом Вербилівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] проживають разом з матір'ю [PERSON], [INFO] в с. Залужжя Рогатинського району. Діти перебувають на утриманні матері. Згідно довідки, виданої 25 липня 2016 року Управлінням соціального захисту Рогатинської райдержадміністрації, [PERSON] перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення та їй відповідно до ЗУ "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" з 01.03.2016 року до 31.03.2019 року призначено допомогу "Одноразова допомога при народженні дитини" в сумі по 860 грн. щомісячно. [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою [INFO], що підтверджується довідкою №20/744/16, виданою 02 серпня 2016 року Рогатинським районним сектором управління державної міграційної служби в Івано-Франківській області. За ч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 р. N 2402-III кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частинами 7-10 статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України обовязок надавати утримання неповнолітнім дітям, які не досягли 18 років, покладається рівною мірою на обох батьків. Неповнолітні діти не здатні самі здобувати кошти для існування. Обовязок батьків з утримання своїх дітей виникає з моменту народження дитини і зберігається до досягнення нею повноліття. Обовязок утримувати дітей моральний і найважливіший правовий обовязок їх батьків. При ухиленні від його виконання необхідні кошти можуть бути стягнуті за рішенням суду. За частиною 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За ст.182 Сімейного кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд відповідно до вимог ст.184 СК України за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, що мають істотне значення для визначення твердої щомісячної суми на утримання дітей а саме - матеріальне становище сторін по справі, сторони по справі не працюють, стан здоровя сторін по справі, ту обставину, що позивачка самостійно не може забезпечити дітям прожитковий мінімум. За Законом України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.99 р. № 966-XI прожитковий мінімум вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Сума прожиткового мінімуму на 2016 рік, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 р. № 928-VIII для дітей віком до 6 років становить з 01.05.2016 року по 30.11.2016 року 1228 грн. з 01 грудня 2016 року по 31 грудня 2016 року становитиме 1313 грн. Заявлена позивачкою тверда грошова сума по 900 грн. на кожну дитину щомісячно з врахуванням стрімкого зростання цін на продукти харчування, ліки, засоби гігієни, одяг забезпечуватиме мінімальні потреби дітей. За таких обставин та доказів, досліджених і перевірених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, вони стягуються з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved