Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

На розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитом в сумі 15541,18 гривень, а саме: - заборгованість за основним боргом (кредитом) у сумі 9996,73 гривень; - заборгованість за нарахованими відсотками у сумі 4883,84 гривень; - заборгованість за обслуговування карткового рахунку (РКО) у сумі 7,00 гривень; - інфляційне збільшення заборгованості: кредит у сумі 0,00 гривень, проценти - 267,43 гривень; - 3% річних від суми заборгованості: кредит у сумі 6,15 гривень, проценти - 221,03 гривень; Також позивач просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 2102,00 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 22 червня 2016 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладено договір № 2983205 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобі (платіжної картки). На підставі заяви на встановлення (збільшення) відновлюваної кредитної лінії (кредиту) відповідачу відкрито кредитну лінію з лімітом кредиту у сумі 10000,00 гривень зі сплатою 30 % річних за користування кредитом. Відповідно до п.1.33 ХХІІ Договору [PERSON] зобов`язався щомісячно сплачувати за кредитом всі платежі, не пізніше 25 числа місяця, наступного за звітним. За посиланням АТ «Ощадбанк» [PERSON] не належним чином виконував зобов`язання за вказаним договором, в зв`язку з чим утворено заборгованість в сумі станом на 27.05.2020 року у сумі 15541,18 гривень. Відповідач в добровільному порядку заборгованості за кредитним договором не сплачує, належну суму до теперішнього часу не повернуто, що змусило АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Донецьке обласне управління АТ "Ощадбанк" в судовому порядку захищати свої майнові інтереси. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України. Позивач АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Донецьке обласне управління АТ "Ощадбанк" про дату, час проведення судового засідання повідомлений належним чином. В позовній заяві вказав, що всі слухання справи проводити за їх відсутністю, у зв`язку з неможливістю з`явитися до суду з поважних причин. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався, судом вжито максимальні заходи для його повідомлення про розгляд справи з дотриманням ст. ст. 128, 130 ЦПК України. Суду надійшли поштові повідомлення № 8530401125726, № 8530401071863 з відміткою про вручення адресату. В розумінні п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України це є належним повідомленням про розгляд справи. З огляду на вказане, в розумінні ст. 280 ЦПК України наявні умови для проведення заочного розгляду справи. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено такі факти та відповідні правовідносини. 22.06.2016 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладено договір № 2983205 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобі (платіжної картки) (а.с. 6). Відповідно до умов договору відповідачу [PERSON] був відкритий поточний рахунок в гривні України на умовах тарифного пакету "Зарплатний", Тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті Банку та інформаційних стендах. Також АТ «Ощадбанк» надав платіжну картку типу з встановленням кредиту в сумі 1500,00 гривень під 30 % річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду та 0,001 % річних за користування кредитними коштами протягом Грейс -періоду у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки (а.с. 7). З розрахунку заборгованості за вказаним договором вбачається, що станом на 27.05.2020 року відповідач [PERSON] має перед АТ «Ощадбанк» заборгованість, яка складається з основного боргу (тіло кредиту) 9996,73 гривень, заборгованість по процентам - 4883,84 гривень, комісія - 7,00 гривень (а.с. 9-11). За порушення грошового зобов`язання АТ «Ощадбанк» здійснено інфляційні нарахування на суму заборгованості. Згідно розрахунку сум інфляційний втрат та 3 % річних від прострочених сум заборгованості за кредитом за договором № 2983205 від 22.06.2016 підсумовано: суму втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 267, 43 гривень, 3 % річних від суми заборгованості -165, 15 гривень, 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів - 221, 03 гривень (а.с. 9-11). На підставі зазначених доказів позивач АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Донецьке обласне управління АТ "Ощадбанк" ґрунтує заявлені вимоги. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Статті 12, 81 ЦПК України передбачають обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом надано оцінку поданих позивачем доказів і прийнято висновок про слушність аргументів, наведених в позовній заяві та про задоволення заявлених позовних вимог з огляду на наступні норми права. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначеним змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що позивач АТ «Ощадбанк» виконав свої зобов`язання перед відповідачем [PERSON] згідно до Договору № 2983205 від 22.06.2016 р. про відкриття та обслуговування рахунку, і випуск платіжної картки. Відповідно до п. 1.33 Розділу ХХІІ Договору відповідач зобов`язаний був щомісячно сплачувати за кредитом всі платежі, не пізніше 25 числа місяця, наступного за звітним. В порушення погоджених сторонами умов договірних відносин відповідач не виконував умови зазначеного договору, порушивши передбачені терміни погашення кредиту та відсотків, що підтверджується випискою по картковому рахунку (а.с. 12-24). Станом на 27.05.2020 року заборгованість за Договором № 2983205 від 22.06.2016 року складає 15541, 18 гривень. Добровільно борг відповідачем [PERSON] не сплачується, тому є наявність для примусового стягнення вказаної суми. Крім того, у відповідності із ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» від 17.12.2013 року № 14 інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. З наданого позивачем АТ «Ощадбанк» розрахунку заборгованості встановлено, що за договором про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки № 2983205 від 22.06.2016 року підсумовано: з основного боргу (тіло кредиту) 9996,73 гривень, заборгованість по процентам - 4883,84 гривень, комісія - 7,00 гривень; суму втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 267,43 гривень, 3 % річних від суми заборгованості -165,15 гривень, 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів - 221,03 гривень. Вказані суми підлягають стягненню. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved