Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Царичанського районного суду з позовом до [PERSON] та СФГ "Злагода", в якому, уточнивши свої позовні вимоги, просив: стягнути з [PERSON] на його користь 300000,00 грн. боргу, а також стягнути з СФГ "Злагода" на його користь 100000,00 грн. боргу та судові витрати по справі. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що 15.06.2013 року він позичив відповідачу [PERSON] 300000,00 грн. строком на шість місяців, тобто до 15.12.2013 року. На підтвердження укладеного договору позики відповідач надав йому розписку. У встановлений договором строк відповідач боргу не повернув, від повернення боргу ухиляється. Крім того, 15.06.2013 року він позичив СФГ "Злагода" в особі його голови [PERSON] 100000,00 грн. строком на шість місяців, тобто до 15.12.2013 року, для ведення господарства СФГ "Злагода". На підтвердження укладеного договору позики відповідач надав йому розписку. У встановлений договором строк відповідач боргу не повернув, від повернення боргу ухиляється. Оскільки відповідачі свої зобов`язання за договорами позики від 15.06.2013 року на даний час не виконали, позивач, посилаючись на приписи ст. 1049 ЦК України, звернувся до суду з даним позовом. Як на підставу задоволення заявлених вимог посилається на ст. ст. 3, 18-120 ЦПК України. В судове засідання позивач [PERSON] не з"явився. Надав суду заяву з проханням про розгляд справи у його відсутність, свої позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився. Надав суду заяву з проханням про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав повністю, про що надав суду письмову заяву. Голова СФГ "Злагода" [PERSON] в судове засідання не з"явився. Надав суду заяву з проханням про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав повністю, про що надав суду письмову заяву. Згідно ст. 174 ч.1 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ст. 174 ч.4 ЦПК України). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов такого договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Перевіривши справу, вивчивши надані сторонами документи, з"ясувавши правову позицію відповідачів, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі на підставі ст.ст. 526, 530, 1046, 1049 Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Обставини, викладені в позовній заяві, визнані відповідачами та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. Дійсно, 15.06.2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, згідно умов якого позивач [PERSON] передав у власність відповідачу [PERSON] грошові кошти, а саме 300000,00 грн., які останній зобов"язався повернути на протязі шести місяців, тобто до 15.12.2013 року. (а.с.4). Крім того, 15.06.2013 року між позивачем та СФГ "Злагода" в особі його голови [PERSON] було укладено договір позики, згідно умов якого позивач [PERSON] передав у власність СФГ "Злагода" в особі його голови [PERSON] грошові кошти, а саме 100000,00 грн. для ведення господарства СФГ "Злагода, які останній зобов"язався повернути на протязі шести місяців, тобто до 15.12.2013 року. (а.с.14). Із встановлених обставин випливає, що між сторонами існують правові відносини, які виникли між ними у зв"язку з укладенням договорів позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до змісту ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Оскільки відповідачі свої зобов`язання за договорами позики не виконали, за останніми утворилась заборгованість за вказаними договорами позики від 15.06.2013 року в сумі 300000,00 грн. та в сумі 100000,00 грн., що беззаперечно підлягають стягненню з відповідачів. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача в порядку відшкодування понесених ним судових витрат підлягає стягненню 259 грн. 40 коп. сплаченого ним судового збору, що документально підтверджено (а.с.1,2). Крім того, враховуючи, що позивачем позовні вимоги були уточнені, в ході чого була збільшена і ціна позову, а також те, що вказані уточнені позовні вимоги задоволені повністю, за викладених обставин, на думку суду, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з [PERSON], як відповідача, в дохід держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 2740,60 грн., та з СФГ "Злагода", як відповідача, в дохід держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 1000 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved