Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до КП «Житомирський міський центр земельних відносин» та просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 6968,42 грн. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку в сумі 27324,00 грн. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що згідно наказу від 05.02.2010 року №12-К він був прийнятий на роботу до КП «Житомирський міський центр земельних відносин» на посаду водія 2-го класу. Наказом від 24.03.2017 року №39-К був звільнений з займаної посади за власним бажанням, однак з ним не було проведено розрахунку, а саме не виплачена заборгованість по заробітній платі у сумі 6968,42 грн. Посилаючись на порушення роботодавцем строків розрахунку при звільненні, у зв'язку з чим позивач не мав засобів для існування та вимушений терпіти життєві обмеження чекаючи розрахунку, просить стягнути середній заробіток за час затримки за період з 01.04.2017 по 27.09.2017 року у сумі 27324 грн. Позивач у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити (а.с. 12). Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи позивач повідомлявся належним чином. Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ст. 224 ЦПК України, беручи до уваги наявні у справі дані про права і взаємовідносини сторін, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне. Судом встановлено, що з згідно наказу від 05.02.2010 року №12-К [PERSON] була прийнята на роботу до КП «Житомирський міський центр земельних відносин» на посаду водія 2-го класу (а.с.5). 24.03.2017 року [PERSON] було звільнено з займаної посади за власним бажанням (ст.38 КЗпП України) на підставі наказу №39-К від 24.03.2017 року (а.с. 6), однак з ним не було проведено повного розрахунку, а саме не виплачена заборгованість по заробітній платі у сумі 6968,42 грн. (відповідно до довідки №37/вих. від 22.05.2017 року). Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Реалізація зазначених конституційних прав громадян врегульована Законом України від "Про оплату праці" 24 березня 1995 р. N 108/95-ВР, Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП), іншими законодавчими та нормативними актами. Так, ст. 1 Законом України від "Про оплату праці" визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів. За змістом вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення з відповідача КП «Житомирський міський центр земельних відносин» заборгованості по заробітній платі в розмірі 6968,42 грн. Статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Пунктом 8 цього Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100, передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Судом встановлено, що середньоденна заробітна плата за останні два оплачувані місяці роботи [PERSON] становить 151,80 грн., виходячи з розрахунку: (2002,11 грн. + 2400,00 грн.) / (9 р.д. + 20 р.д.), де 4402,11 грн. - сума МЗП на січень 2017 та лютий 2017 р..; 29 р.д. - сумарна кількість робочих днів за січень 2017 та лютий 2017 р. Таким чином, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в період з 01.04.2017 р. по 27.09.2017 р., що підлягає стягненню з КП «Житомирський міський центр земельних відносин» на користь [PERSON] становить 151,80 грн. х 121 р.д. = 18367,80 грн., де 151,80 грн. - середньоденна заробітна плата позивача, що передувала звільненню; 121 р.д. - сумарна кількість робочих днів затримки розрахунку (згідно листа Міністерства соціальної політики України від 05.08.2016 р. N 11535/0/14-16/13 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2017 рік"). Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з урахуванням звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за вимоги майнового характеру в сумі 640,00 грн..

Outcome: partial