Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

Орган опіки та піклування Синельниківської райдержадміністрації звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що [PERSON], [INFO], є матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO]. По відношенню до дитини вона є одинокою матір'ю. Проживає без реєстрації на території Синельниківського району за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] ніде не працює, останнім часом замічена у зловживанні спиртних напоїв. При обстеженнях умов проживання дитини виявлено факт відсутності будь-яких продуктів харчування для дитини, санітарний стан приміщення не відповідає загально встановленим нормам. До селищної ради стали часто надходити скарги на поведінку [PERSON] Працівники служби у справах дітей райдержадміністрації, районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді неодноразово відвідували родину [PERSON] і під час інспектування було зафіксовано факт неналежного утримання дитини (брудний одяг, відсутність будь-якого харчування, іграшок відповідно віку), а також нетверезий стан відповідачки та її співмешканця. Дуже часто у будинку присутні сторонні чоловіки, які знаходилися у нетверезому стані, спали на підлозі. Працівникам служби у справах дітей райдержадміністрації, селищної ради неодноразово приходилося їх проганяти, оскільки присутність сторонніх людей може стати загрозою для життя та здоров'я дитини. Мати дитини неодноразово була попереджена про наслідки неналежного виконання батьківських обов'язків по відношенню до доньки, належних висновків [PERSON] не зробила. Крім того, [PERSON] є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO], від якого відмовилася та залишила у пологовому відділенні КЗ "Синельниківська центральна районна лікарня" Дніпропетровської обласної ради", про що був складений відповідний акт від 30.03.2016 року. У зв'язку з цим реєстрацію дитини в органах державної реєстрації актів цивільного стану було проведено працівниками служби у справах дітей Синельниківської райдержадміністрації. Враховуючи той факт, що дитина покинута у закладі охорони здоров'я, хлопчик залишився без батьківського піклування. Так, розпорядженням голови Синельниківської райдержадміністрації йому було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Працівники районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді проводили роботу із відповідачкою щодо повернення сина їй на виховання, але отримали категоричну відмову. Враховуючи викладене, орган опіки та піклування Синельниківської райдержадміністрації просить позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], по відношенню до малолітньої [PERSON], [INFO], та малолітнього [PERSON], [INFO], а також стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів її заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, на користь осіб, чи установ, які будуть їх утримувати. Представник позивача Келлер І.О. в судове засідання не з'явилася, але надала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася по невідомій суду причині, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст.224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступне. Згідно свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відомості про батька дітей внесені на підставі ч.1 ст.135 СК України. Згідно акту КЗ "Синельниківська центральна районна лікарня" Дніпропетровської обласної ради" від 30.03.2016 року [PERSON] відмовилася забрати з пологового відділення дитину чоловічої статі, яку народила [INFO]. З довідки-характеристики голови виконкому Іларіонівської селищної ради Синельниківського району встановлено, що [PERSON] місця реєстрації не має, сім'я перебуває на обліку у селищній раді як кризова через вживання алкоголю та неналежне ставлення до утримання та виховання дитини, житлово-побутові умови проживання не відповідають санітарним нормам. Згідно висновку органу опіки та піклування Синельниківської райдержадміністрації, наданого в результаті перевірки умов проживання сім'ї [PERSON] та ставлення [PERSON] до утримання та виховання дітей, було визнано доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітньої [PERSON], [INFO], та малолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ст.12 Закону України "Про охорону дитинства " виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України "Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини ". Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 27 вересня 1991 року), дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Відповідно до роз'яснень, даних в п.п.15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" №3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. З аналізу наведених норм матеріального права слідує, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою, і ця міра застосовується судом тоді, коли всі інші заходи впливу виявились безрезультатними. Звідси, пред'явленню позову про позбавлення батьківських прав передує велика профілактична, попереджувальна робота з неблагополучними батьками. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов'язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання, що таким буде лише за встановлення впертого та систематичного, незважаючи на всі міри попередження, продовження невиконання свого батьківського обов'язку. Ухилення відповідачки [PERSON] від виконання її обов'язків виявилося в тому, що вона не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх догляд, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми, не створює їм безпечних умов життя і побуту. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, необхідно розцінювати як ухилення від виховання дітей, свідомого нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов'язками. Суд вважає доведеним те, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно своїх малолітніх дітей дітей- [PERSON] та [PERSON], не дивлячись на неодноразові профілактичні бесіди, не бажає змінювати своє ставлення до дітей і своїх батьківських обов'язків, змінити спосіб життя та забезпечити дітей опікою. Суд приходить до висновку, що обставини встановлені судом в ході судового розгляду, які підтверджуються письмовими доказами є підставою для ухвалення рішення про позбавлення відповідачки батьківських прав, оскільки це відповідає інтересам дітей. Частиною 2 статті 166 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку по утриманню дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 179 СК України аліменти, які одержані для утримання дитини, є власністю того з батьків, на ім'я кого вони виплачуються, і мають використовуватись за цільовим призначенням. Згідно ст..186 СК України за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України . На підставі ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову у частці заробітку (доходу) матері, батька, що буде стягуватися як аліменти на дитину, яка відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України визначається судом. Частиною першою статті 196 СК України передбачена відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів , у разі виникнення якої одержувач має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. При визначенні розміру аліментів суд враховує , що мінімальний розмір аліментів на одну дитину у відповідності до ст.182 СК України не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналізуючидосліджені обставини справи, суд вважає наявність підстав, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, встановленою в судовому засіданні, позовні вимоги є обґрунтованими, повністю підтверджені документально, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частин вимог. На підставі викладеного ,

Outcome: approved