Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

ТОВ Кредитні ініціативи звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ТОВ Кредитні ініціативи заборгованість за кредитним договором № 0310/1207/71-331 від 24.12.2007 року у розмірі 468752,32грн. та судові витрати у розмірі 3654,00 гривень. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 24 грудня 2007 року ВАТ "Сведбанк", правонаступником якого є ПАТ Сведбанк, та відповідач [PERSON] уклали кредитний договір № 0310/1207/71-331, за умовами якого банк надав [PERSON] кредит у сумі 25800,00 доларів США, а відповідач зобовязався повернути кредитні кошти та сплатити відсотки за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Для забезпечення виконання зобовязань відповідачем [PERSON] за кредитним договором № 0310/1207/71-331 між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ "Сведбанк", та відповідачем [PERSON] 24 грудня 2007 року був укладений договір поруки № 0310/1207/71-331-Р1, за умовами якого поручитель зобовязалася відповідати солідарно з [PERSON] за його борговими зобовязаннями за кредитним договором. Згідно договору про внесення змін і доповнень № 2 до Кредитного договору № 0310/1207/71-331 від 24.12.2007 року, укладеного 08.06.2011 року між ПАТ Сведбанк та [PERSON], сторони визначили, що на дату укладання цього Договору про внесення змін та доповнень строкова заборгованість за кредитом відсутня. В порушення умов кредитного договору та законодавства України, [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував, в звязку з чим станом на 10 липня 2014 року утворилася прострочена заборгованість, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 26707,57 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 312364,82 грн., заборгованості по відсотках в розмірі 8483,31 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 99218,60 грн., пені в розмірі 57168,90 грн. 28 листопада 2012 року Публічне акціонерне товариство «Сведбанк», який є правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк», та Факторингова компанія «Вектор Плюс» (ФК-Вектор Плюс») уклали договір факторингу, за умовами якого ПАТ "УкрСиббанк" відступив ФК "ВекторПлюс" право вимоги заборгованості за кредитними договорами, укладеними з боржниками. Разом з правами вимоги до фактора перейшли всі пов'язані з ними права, зокрема, права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. 28 листопада 2012 року ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» уклали договір факторингу, за умовами якого ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відступив ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами, укладеними з боржниками, право вимоги за якими належало ТОВ "ФК "Вектор Плюс" згідно документації. З моменту відступлення ТОВ "ФК "Вектор Плюс" прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стали дійсними для ТОВ "Кредитні ініціативи", до якого перейшли всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. Внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме: ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора стягувача за договором № 0310/1207/71-331 від 24 грудня 2007 року, укладеним між АКБ "ТАС-Комерцбанк" та [PERSON] Представник позивача [PERSON]; В.О. в судовому засіданні, яке відбулося 29 березня 2017 року, позов підтримував, просив його задовольнити, надав пояснення аналогічні обґрунтуванню та письмовим поясненням, де зазначено, що рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 13 червня 2014 року, яке було ухвалено у справі № 207/1758/13-ц за позовом ТОВ "Кредитні ініціативи" до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Вказане рішення суду не оскаржувалося та набрало законної сили. Таким чином, факт відступлення права вимоги за кредитним договором № 0310/1207/71-331 від 24.12.2007 року на користь ТОВ "Кредитні ініціативи" та розмір заборгованості встановлені судовим рішенням. Також представник позивача посилається на позицію ВСУ, що висловлена у постанові у справі № 6-1080цс15 від 03.02.2016 року, згідно якої стягнення заборгованості за основним зобовязанням не виключає можливості задоволення вимог кредитора за рахунок забезпечувального зобовязання, а звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобовязання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобовязанням одночасно із зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобовязанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобовязанням відсутня. Крім того, п.1 договору поруки № 0310/1207/71-331-Р1 від 24.12.2007 року визначено, що поручитель зобовязується перед банком до 23 грудня 2037 року, тобто до повного погашення кредиту. Тому банк має право предявити вимогу до поручителя про виконання порушеного боржником зобовязання щодо повернення кредиту, починаючи з 23 грудня 2037 року і протягом наступних шести місяців. Банк звернувся до поручителя з позовом у 2014 року, тобто у термін визначений в частині 4 ст. 559 ЦК України, а тому відсутні підстави для відмови в задоволенні позову до поручителя у звязку з припиненням права кредитора на задоволення своїх позовних вимог. 23 лютого 2017 року на рахунок позивача отримано 2957,39 доларів США, що надійшли від реалізації майна боржника у процесі виконавчого провадження. Грошові кошти були розподілені наступним чином: 93768,63 грн. - вартість реалізованого майна боржника; 4688,43 грн. - комісія за проведення електронних торгів "СЕТАМ"; 7992,42 грн. - 10% виконавчий збір ДВС; 1163,55 грн. - витрати виконавчого провадження; 79924,23 грн - отримано позивачем 20 лютого 2017 року та зазначено у розрахунку заборгованості еквівалент 2957,39 доларів США, що за офіційним курсом НБУ за 1 долар США становить 27,03 грн. Включити отриману суму в розрахунок на 10 липня 2014 року неможливо, оскільки заборгованість за кредитним договором на вказаний час розраховувалася за офіційним курсом НБУ 11.695741 грн. за 1 долар США. Станом на 28 лютого 2017 року заборгованість за кредитним договором значно збільшилася, оскільки її розмір у гривневому еквіваленті повинний розраховуватися із офіційного курсу НБУ на час нового розрахунку, тобто 27,053672 грн. за 1 долар США. В наступні судові засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Позовні заяви про збільшення позовних вимог протягом судового розгляду справи від представника позивача до суду не подавалися. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить провести розгляд справи за його відсутності, позов не визнає в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON]; А.М. - [PERSON] в судовому засіданні, яке відбулося 29 березня 2017 року, проти позову в частині позовних вимог до [PERSON] заперечував, просив відмовити в їх задоволенні, надав пояснення, аналогічні запереченням проти позову, де зазначив, що рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 13 червня 2014 року, яке було ухвалено за позовом ТОВ "Кредитні ініціативи" до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки було встановлено, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить: 213473,61 грн. - за кредитом; 2688302 грн. - за відсотками, 38132,29 грн. - пенею. Також з тексту вказаного рішення вбачається, що позивач предявив вимогу до боржника [PERSON], звернувшись до суду з позовом у квітні 2013 року. Таким чином, позивач мав право звернутися до поручителя [PERSON] протягом шести місяців після предявлення позову до боржника, тобто у жовтні 2013 року, оскільки договором від 08 червня 2011 року про внесення змін та доповнень до договору поруки, договір поруки був викладений в новій редакції, і в ньому не було встановлено строк дії договору поруки. В судове засідання 22 травня 2017 року представник відповідача [PERSON] - [PERSON] не зявився, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності та відмовити в задоволенні позову до відповідача [PERSON]. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних і доказів. Вислухавши представника позивача, представника відповідача [PERSON] - [PERSON], вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 24 грудня 2007 року ВАТ Сведбанк, правонаступником якого є ПАТ "Сведбанк", та відповідач [PERSON] уклали кредитний договір №0310/1207/71-331, за умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 25800,00 доларів США на строк з 24 грудня 2007 року по 23 грудня 2027 року включно та зобовязався повернути наданий кредит і сплатити відсотки за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором (т.1 а.с. 5-10, 29-30). 24 грудня 2008 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 01 до кредитного договору, якою додаток до кредитного договору (Графік погашення кредиту) було викладено в новій редакції (т.1 а.с. 11- 13). 08 червня 2011 року ПАТ "Сведбанк" та відповідач [PERSON] уклали договір про внесення змін до кредитного договору №0310/1207/71-331 від 24 грудня 2007 року, згідно якого сторони визначили, що на дату укладання цього договору про внесення змін та доповнень строкова заборгованість за кредитом та строкова заборгованість по процентам відсутня, а розмір простроченої заборгованості за кредитом складає 24456,00 доларів США, розмір простроченої заборгованості по процентах складає 2382,65 доларів США, тобто цим договором на тіло кредиту було віднесено прострочені платежі. Також цим договором від 08 червня 2011 року було змінено строк користування кредитом по 23 грудня 2037 року включно (т.1 а.с. 14-18, 19-23). Крім того, договором про внесення змін і доповнень до кредитного договору №0310/1207/71-331 від 24 грудня 2007 року (а.с. 24-25) був змінений розмір процентів за користування кредитними коштами, а саме: 11,9% за період від дати укладення кредитного договору по 08 червня 2011 року включно; 7,00% за період користування кредитом з 09 червня 2001 року по 09 квітня 2012 року; 10,00 % за період користування кредитом з 10 квітня 2012 року по 09 квітня 2013 року; 12,87 % за період користування кредитом з 10 квітня 2013 року по 23 грудня 2037 року (т.1 а.с. 24-25). 28 листопада 2012 року між Публічним акціонерним товариством "Сведбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "[PERSON] плюс" був укладений договір факторингу № 15, згідно якого ПАТ "Сведбанк" відступило ТОВ "Факторингова компанія "[PERSON] плюс" право вимоги заборгованості за кредитним договором №0310/1207/71-331 від 24.12.2007 року, укладеним з [PERSON] (т.1 а.с. 36-49). 28 листопада 2012 року між ТОВ "Факторингова компанія "[PERSON] плюс" та ТОВ "Кредитні ініціативи" був укладений договір факторингу, згідно якого ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" відступило ТОВ "Кредитні ініціативи" право вимоги заборгованості за кредитним договором № 0310/1207/71-331 від 24.12.2007 року, укладеним між ПАТ "Сведбанк" та [PERSON] (т.1 а.с. 50-63). Як зазначено в позові, відповідач [PERSON] не виконує взяті на себе зобов'язання по поверненню кредитних коштів, порушуючи умови кредитного договору, в результаті чого станом на 10.07.2014 року прострочена заборгованість [PERSON]В перед ТОВ Кредитні ініціативи за кредитним договором № 0310/1207/71-331 від 24.12.2007 року становить 468752,32 грн., яка складається з наступного: 26707,57 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 312364,82 грн. - заборгованість за кредитом; 8483,31 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 99218,60 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4888,01 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 57168,90 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості [PERSON] (т.1 а.с.80), перевіреним судом. Згідно ст. 526 ЦК України\~\~\~зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог\~\~\~\~ЦК України, інших актів законодавства.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ч. 1\~\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~\~статті 625 ЦК України. В частині 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. Боржник який прострочив виконання зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів на встановлений договором або законом. Згідно письмових пояснень представника позивача та квитанції про отримання позивачем грошових коштів в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором (т.2 а.с. 1-3, 4), 23 лютого 2017 року на рахунок ТОВ "Кредитні ініціативи" надійшло 79924,23 грн. Як вбачається із квитанції від 20 лютого 2017 року (т.2 а.с. 4) вказані грошові кошти були перераховані позивачу внаслідок примусового виконання заочного рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 травня 2015 року, яке було ухвалено у цивільній справі № 209/5623/14-ц за позовом ТОВ "Кредитні Ініціативи" до [PERSON], [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором. Проте за заявою відповідача [PERSON] зазначене заочне рішення суду скасоване і справа призначена до розгляду в загальному порядку. Після скасування заочного рішення відповідач [PERSON] не звертався до суду із заявами про поворот виконання рішення суду. На теперішній час грошові кошти отримані від від реалізації його квартири зараховані на розрахунковий рахунок позивача в погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що розмір заборгованості за кредитним договором № 0310/1207/71-331 від 24.12.2007 року, укладеним між ПАТ "Сведбанк" та [PERSON], підлягає зменшенню на отриману позивачем суму - 79924,23 грн., і відповідно стягненню з [PERSON] на користь ТОВ Кредитні ініціативи за кредитним договором № 0310/1207/71-331 від 24.12.2007 року підлягає 388828, 09 грн. (468752,32 грн. - 79924,23 грн. = 388828, 09 грн.). Судом також встановлено, що для забезпечення \~виконання позичальником [PERSON] основного зобовязання за \~кредитним договором, 24 грудня 2007 року ВАТ "Сведбанк", правонаступником якого є ПАТ "Сведбанк", та відповідач [PERSON], уклали договір поруки №0310/1207/71-331-Р-1, за умовами якого [PERSON] зобовязалася відповідати перед банком за виконання боржником [PERSON] його зобовязань за кредитним договором №0310/1207/71-331 від 24 грудня 2007 року, а також всіх додаткових угод до нього, які будуть укладені між банком та позичальником та будуть невідємною частиною кредитного договору (а.с. 27). Згідно п. 10 договору поруки строком припинення поруки є повне виконання позичальником або поручителем своїх зобовязань за кредитним договором, передбачених основним зобовязанням. 08 червня 2011 року ПАТ "Сведбанк" та відповідач [PERSON] уклали договір про внесення змін та доповнень № 1 до договору поруки №0310/1207/71-331-Р-1 від 24 грудня 007 року (а.с. 28), яким пункт 1 договору поруки було викладено в новій редакції, але не було встановлено строк дії договору поруки. Як зазначив позивач в позовній заяві, відповідач [PERSON], як поручитель, повинна відповісти перед банком за зобовязаннями [PERSON], за кредитним договором у тому ж обємі, що і позичальник. Але згідно п.1.1. договору поруки №0310/1207/71-331-Р-1 від 24 грудня 2007 року та договору про внесення змін та доповнень № 1 до договору поруки від 08 червня 2011 року, поручитель зобовязалася відповідати перед кредитором за належне виконання позичальником взятих на себе зобовязань, що витікають із кредитного договору № 0310/1207/71-331 від 24.12.2007 року та договорів про внесення змін та доповнень до нього від 08 червня 2011 року, до повного виконання позичальником або поручителем своїх обовязків, передбачених основним зобовязанням (п. 10 договору поруки), тобто у договорі поруки не було конкретно визначено строк дії поруки. Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 13 червня 2014 року, яке набрало законної 24 червня 2014 року (т.1 а.с. 152-154) було звернуто стягнення на нерухоме майно (предмет іпотеки), а саме на двокімнатну квартиру, загальною площею 46,4 кв.м., житловою площею 30,2 кв.м., розташовану за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Бесєдова, буд. 16. кв. 16, яка належить [PERSON] на підставі права власності, на користь ТОВ "Кредитні ініціативи" в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №0310/1207/71-331 від 24.12.2007 року, яка станом на 10 лютого 2013 року становить 278488,92 грн. шляхом проведення прилюдних торгів. Згідно вказаного рішення суду ТОВ "Кредитні ініціативи" у квітні 2013 року звернулося з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, яка утворилася станом на 10 лютого 2013 року. Таким чином, рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 13 червня 2014 року був встановлений факт припинення виконання відповідачем [PERSON] у лютому 2013 року своїх зобовязань за кредитним договором, що стало підставою для звернення позивача до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0310/1207/71-331 від 24.12.2007 року, тобто про дострокове виконання боржником своїх зобовязань за кредитним договором. Отже, саме з лютого 2013 року у позивача, відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, виникло право на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з основного боржника та з поручителя [PERSON], яка поручилася перед позивачем за виконання [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором. Зобов'язання виникають із підстав, передбачених\~статтею 11 ЦК України, зокрема\~\~договорів. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). Відповідно до\~статті 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Частиною першою статті 554 КК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга\~статті 554 ЦК України). Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. За змістом частини четвертої\~статті 559 ЦК України\~порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Відповідно до частини першої\~статті 251 ЦК України\~строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша\~статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті\~251,\~252 ЦК України). Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті\~ 251, частини четвертої статті\~559\~\~\~ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої\~статті 559 ЦК України\~про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. До договору поруки, укладеного між банком та [PERSON] підлягають застосуванню норми частини четвертої\~статті 559 ЦК України\~про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Оскільки рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 13 червня 2014 року було становлено, що прострочена заборгованість у розмірі 278488,92 грн. основного боржника [PERSON] перед позивачем за кредитним договором утворилась на 10 лютого 2013 року, то саме з цього часу у позивача виникло право на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з основного боржника та з поручителя [PERSON], яка поручилася перед позивачем за виконання [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором. ТОВ "Кредитні ініціативи" звернулося до суду з цим позовом 07 жовтня 2014 року, тобто після спливу шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, який передбачений ч.4 ст. 559 ЦК України. При застосуванні частини четвертої статті 559 ЦК України суд враховує, що позивач протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання за договором про надання кредиту не предявив вимогу до поручителя [PERSON] Вказане означає, що протягом строку дії поруки банк не скористався своїм субєктивним правом про стягнення з поручителя заборгованості за кредитним договором, і після закінчення шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, тобто з 10 серпня 2013 року, обовязки позивача та поручителя [PERSON] за договором поруки припинилися. А тому, зі збігом цього строку жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), позивач, як кредитор вчиняти не може. З огляду на припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань, "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не\~\~будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Таким чином, з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України, суд вважає, що ТОВ "Кредитні ініціативи" мало право предявити вимогу до відповідача [PERSON], як до поручителя, про виконання нею солідарного з [PERSON] зобовязання в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобовязання. Враховуючи викладене, суд вважає, що договір поруки №0310/1207/71-331-Р-1 від 24 грудня 2007 року, укладений між ТОВ "Сведбанк" та поручителем [PERSON], є припиненим, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача [PERSON], як з поручителя, заборгованості за кредитним договором № 0310/1207/71-331 від 24.12.2007 року, укладеним між ТОВ "Сведбанк" та [PERSON]. Зазначене вище відповідає правовій позиції викладеній у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року по справі № 6-53цс14. З урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку, що заборгованість за кредитним договором у розмірі 388828,09 грн. підлягає стягненню лише з відповідача [PERSON], як з основного боржника, за кредитним договором. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи підлягає стягненню, пропорційно задоволеним позовним вимогам, сплачений судовий збір у справі.

Outcome: partial