Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

28.11.2014 року [PERSON] звернувся до Слов'янського міськрайонного суду із позовом до КП Слов'янської міської ради «Слов'янське управління капітального будівництва» із позовом про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, пояснюючи свої вимоги наступним: 02.07.2012 року згідно до наказу № 24-к він був прийнятий на роботу до комунального підприємства Слов'янської міської ради «СловУКБ» на посаду заступника директора. На цій посаді він працював до 17.11.2014 року включно, а 17.11.2014 року наказом директора КП Слов'янської міської ради «СловУКБ» був звільнений за ст. 7 КЗпП України у зв'язку із порушенням правил прийняття на роботу. Вважає наказ про його звільнення незаконним, так, як в наказі про його звільнення директор КП Слов'янської міської ради «СловУКБ» посилається на ст. 7 КЗпП України та постанову Кабінету Міністрів України від 03.04.1993 року № 245 «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій». Вважає, що ця постанова в даному випадку застосована незаконно, оскільки і КП «РУКБ» і КП «СловУКБ» є не державними, а комунальними підприємствами, а зазначена постанова регламентує роботу за сумісництвом саме керівників державних підприємств. Зазначає, що право державної власності, передбачене ст. 326 ЦК України, та право комунальної власності, передбачене ст. 327 ЦК України, мають різний правовий режим і тому поняття державної і комунальної власності не є тотожними. Також зазначає, що ним укладено контракт із виконкомом Слов'янської міської ради від 29.03.2012 року, згідно до якого він є керівником комунального підприємства Слов'янської міської ради «Регіональне управління комунального будівництва». Але, з моменту укладання контракту і по теперішній час підприємство не здійснює діяльності, заробітна плата йому не нараховується і посада керівника КП «РУКБ» не є місцем його роботи, оскільки заробітну плату він не отримує, основним місцем його роботи була посада заступника директора КП «СловУКБ». Посада керівника КП «РУКБ», яку він обіймає згідно контракту, також не є роботою за сумісництвом, оскільки він не отримує і не отримував, з моменту укладання контракту, там заробітну плату. Зазначає, що згідно Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затвердженого спільним наказом Міністерства праці, Міністерства юстиції та Міністерства фінансів України від 28.06.1993 року № 43, сумісництвом вважається виконання працівником, крім своєї основної, іншої регулярної оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому ж або іншому підприємстві, в установі, організації або у громадянина (підприємця, приватної особи) за наймом. Вважає, що його звільнення є незаконним з двох причин - обидва підприємства -КП «РУКБ» та КП «СловУКБ» не є державними, а є комунальними, він не працював в КП «СловУКБ» на умовах сумісництва, а посада заступника директора КП «СловУКБ» була його основною роботою. Просив суд визнати незаконним та скасувати наказ директора КПС Слов'янської міської ради «СловУКБ» від 17.11.2014 року № 21-к про його звільнення на підставі ст. 7 КЗпП України та поновити його на посаді заступника директора КП Слов'янської міської ради «СловУКБ», допустивши негайне виконання рішення суду в частині поновлення його на роботі. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні, дав пояснення, які співпадають із викладеним у позові, додатково суду пояснив, що КП «СловУКБ» займає ті самі площі, які раніше займало КП «РУКБ», що КП «РУКБ» господарською діяльністю не займається, що Слов'янська ОДПІ здійснює реалізацію незавершених будівництвом об'єктів КП «РУКБ» та розраховується по боргам КП «РУКБ» по податкам та обов'язковим платежам, що він особисто після 02.07.2012 року заробітної плати від КП «РУКБ» не отримував, що він продовжив дію контракту як директора КП «РУКБ» до 2016 року тільки з однією метою - розрахуватися за боргами КП «РУКБ», саме КП «РУКБ» реалізацією свого майна не займається, це здійснює Слов'янська ОДПІ. Представник відповідача Шаповалов І.В., який займає посаду директора КП «СловУКБ», в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив суду наступне: робота за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій регулюється постановою Кабінету Міністрів України «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій» від 03.04.1993 року № 245 і Положенням про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затвердженим наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України від 28.06.1993 року № 43z0076-93 та листом Міністерства праці та соціальної політики України від 16.10.2010 року № 294/13/116-10 «Про сумісництво посадових осіб державних і комунальних установ та соціальні гарантії інвалідів». На час прийняття і дії цих нормативно-правових актів відповідно до Закону України «Про власність» до державної власності відносилися загальнодержавна власність і власність адміністративно-територіальних одиниць (комунальна власність). Зазначені нормативно-правові акти врегульовували питання роботи працівників на умовах сумісництва як на державних (комунальних) підприємствах, так і в державних (комунальних) установах, організаціях, що фінансуються з бюджетів всіх рівнів. Незважаючи на втрату чинності Закону України «Про власність» у зв'язку із прийняттям ЦК України зазначені нормативно-правові акти врегульовують питання роботи на умовах сумісництва в установах, організаціях, що фінансуються з бюджетів всіх рівнів. Дія зазначеної постанови поширюється не тільки на державні, а і на комунальні підприємства, установи і організації. Тому керівники комунальних підприємств, установ і організацій, їх заступники не мають права працювати за сумісництвом (за винятком наукової, викладацької, методичної і творчої діяльності). Вважає, що видаючи наказ про звільнення заступника директора [PERSON] у зв'язку із порушенням правил прийняття на роботу КП «СловУКБ» діяло в межах та у спосіб, визначений діючим в Україні законодавством. Факт укладання 29.03.2012 року [PERSON] з виконкомом Слов'янської міської ради контракту, згідно до якого він є керівником КП «РУКБ» [PERSON] не заперечується, контракт відповідає вимогам ст. 21 КЗпП України, сторонами контракту визначено усі необхідні умови (строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін, умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання контракту), що свідчить про те, що робота позивача в КП «РУКБ» є місцем основної роботи. Також контрактом від 29.03.2012 року встановлено посадовий оклад [PERSON], а довідка Слов'янської ОДПІ, надана [PERSON] до позову, не підтверджує факту відсутності отримання заробітної плати, а лише повідомляє що інформація про доходи у вигляді заробітної плати відсутня і не може розглядатися судом як доказ в розумінні ст. 57 ЦПК України та не містить інформації щодо предмета доказування. Стаття 7 КЗпП України передбачає особливості регулювання праці деяких категорій працівників - наявність додаткових підстав для припинення трудового договору деяких категорій працівників за певних умов (порушення встановлених правил прийняття на роботу). Визначена постановою Кабінету Міністрів України «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій» від 03.04.1993 року № 245 заборона працювати керівником та заступником керівника є спеціальною нормою законодавства, яка передбачає обмеження прийняття на роботу, є нормою прямої дії. Пунктом 1.2 контракту визначено, що на його підставі виникли трудові відносини між [PERSON] та виконкомом Слов'янської міської ради, які відповідно до розпорядження міського голови Слов'янської міської ради від 28.03.2013 року № 139р було продовжено на новий строк з 29.03.2013 року по 28.03.2016 року включно за заявою [PERSON] Отже, станом на сьогоднішній день позивач працює на посаді генерального директора КП «РУКБ», який за власною ініціативою (заявою) запропонував виконкому Слов'янської міської ради продовжити. Зазначені факти свідчать про те, що позивач не вчинив певних дій на виконання вимог законодавчих актів у сфері регулювання трудових відносин, а навпаки, продовжував їх порушувати. вважає, що розірвання трудових відносин між КП «СловУКБ» - видання наказу про звільнення [PERSON] з посади заступника директора у зв'язку із порушенням правил прийому на роботу від 17.11.2014 року № 21-к є правомірним та таким, що відповідає нормам КЗпП України та спеціальному законодавству у сфері трудових відносин, тому вимоги позивача про відновлення на роботі є незаконними. Просив суд у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі. Представник відповідача надав суду письмові заперечення та додатково пояснив, що працюючи на посаді заступника директора КП «СловУКБ» [PERSON] не знаходився на державній службі, отримував заробітну плату - ставку (посадовий оклад), нарахування та виплата винагороди за вислугу років, доплати за ранг та чин державного службовця не здійснювалася. За якою адресою знаходиться КП «РУКБ» він не знає,приміщення, яке займає КП «СловУКБ» (м. Слов'янськ, вул. Р.Люксембург, буд. 44) передане Слов'янською міською радою в користування КП «СловУКБ», зміна місця знаходження КП «СловУКБ» внесена до статуту КП «СловУКБ» в останній редакції. Доказів господарської діяльності КП «РУКБ» у нього немає, але він вважає, що КП «РУКБ» здійснює реалізацію власного майна, що, на його думку є господарською діяльністю. З наданих сторонами письмових доказів слідує наступне: З контракту (трудового договору) з керівником комунального підприємства від 29.03.2012 року слідує наступне: контракт укладено 29.03.2012 року між виконавчим комітетом Слов'янської міської ради в особі міського голови - «Уповноважений орган», з одного боку, та громадянином [PERSON] - «Керівник», з іншого боку, за умовами контракту [PERSON] призначається на посаду генерального директора комунального підприємства Слов'янської міської ради «Регіональне управління капітального будівництва» згідно розпорядження міського голови № 244 від 28.03.2012 р. на термін з 29.03.2012 року по 28.03.2013 р. (преамбула контракту). За цим контрактом Керівник зобов'язується безпосередньо і через адміністрацію КП здійснювати поточне управління (керівництво) Підприємством, забезпечувати його прибуткову діяльність, ефективне використання і збереження закріпленого за Підприємством майна (п.1.1. контракту). Керівник зобов'язаний … забезпечувати своєчасне і повне внесення платежів до бюджету, включаючи внески до Пенсійного фонду, державних цільових фондів, виплату заробітної плати працівникам. дотримання погодженого графіка погашення відповідної заборгованості (п. 2.1. контракту). За виконання обов'язків, передбачених цим контрактом, Керівникові нараховується заробітна плата за рахунок частки доходу, одержаного Підприємством в результаті його господарської діяльності, виходячи з установлених Керівнику … посадового окладу та премії в розмірі затвердженому Уповноваженим органом з урахуванням умов та показників преміювання. Премія виплачується за умови … наявності у Підприємства у звітному періоді прибутку до оподаткування; своєчасного внесення обов'язкових платежів в бюджет; відсутності у звітному періоді аварій, випадків травматизму із смертельними наслідками з вини Підприємства (п.3.1 контракту). У контракті зазначена адреса КП «РУКБ» - м. Слов'янськ, вул. Р.Люксембург, буд. 44 (п. 7.1 контракту) (а.с. 5). Розпорядженням міського голови № 139/г від 28.03.2013 року директору КП Слов'янської міської ради «РУКБ» [PERSON] дія контракту від 29.03.2012 року продовжено із збереженням умов на новий строк з 29.03.2012 по 28.03.2016 року включно на підставі заяви [PERSON] (а.с. 6). Наказом директора КП Слов'янської міської ради «СловУКБ» № 24-К від 02.07.2012 року [PERSON] призначено на посаду заступника директора КП Слов'янської міської ради «СловУКБ» з 02.07.2012 року (а.с. 7). З наказу № 21-к від 17.11.2014 року, виданого директором КП Слов'янської міської ради «СловУКБ» слідує, що [PERSON] було звільнено з посади заступника директора комунального підприємства Слов'янської міської ради «Слов'янське управління капітального будівництва» 17 листопада 2014 року відповідно до ст. 7 КЗпП України, п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.1993 року «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій» у зв'язку із порушенням правил прийняття на роботу (а.с. 3). З листа заступника Слов'янської ОДПІ від 18.11.2014 р. № 15818/10/05-22-17-03-13-4 на ім'я генерального директора комунального підприємства Слов'янської міської ради «Регіональне управління капітального будівництва» [PERSON] слідує, що підприємство КП «РУБК» податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку ф.1-ДФ за період 2012-2014 р. не надавало, інформація про отриманні доходи у вигляді заробітної плати відсутня (а.с. 8). Із статуту КП Слов'янської міської ради «СловУКБ», затвердженого рішенням виконкому Слов'янської міської ради від 14.12.2011 року № 836 слідує, що комунальне підприємство Слов'янської міської ради «Слов'янське управління капітального будівництва» (далі - підприємство) створено рішенням Слов'янської міської ради № 31-ІІІ-6 від 15.12.2010 р. на базі відокремленої частини комунальної власності територіальної громади міста Слов'янська і підпорядковане органу місцевого самоврядування - Слов'янській міській раді та її виконавчого комітету в межах встановлених законодавством України та даним статутом. Власником (засновником) підприємства є Слов'янська міська рада. Підприємство здійснює свою діяльність на основі повного господарського ведення і самофінансування. Місцезнаходження підприємства: 84122, Донецька область, м. Слов'янськ, пл.. Жовтневої Революції, 3 (розділ 1. Загальні положення статуту). Підприємство є юридичною особою. Права та обов'язки юридичної особи підприємство набуває з дня його державної реєстрації. (п. 2.1. Статуту). Підприємство має самостійний баланс, поточні та вкладні (депозитні) рахунки в умовах банків, круглу печатку зі своїм найменуванням, кутові штампи, бланк зі своїм найменуванням та інші реквізити (п. 2.2. Статуту). Майно підприємства є комунальною власністю і закріплюється за ним на праві господарського ведення. Здійснюючи право господарського ведення підприємство володіє, користується зазначеним майном відповідно до чинного законодавства та цього статуту. Статутний фонд підприємства становить 50000 грн. (п. 4.1. статуту (а.с. 12-20). Із статуту КП Слов'янської міської ради «РУКБ», затвердженого рішенням виконкому Слов'янської міської ради від 07.02.2007 року № 64 слідує, що комунальне підприємство Слов'янської міської ради «Регіональне управління капітального будівництва» є правонаступником державного комунального підприємства «Регіональне управління капітального будівництва»та створено на невизначений термін (розділ 1. Загальні положення статуту), є юридичною особою, має право від свого імені укладати договори, здобувати майнові права і нести обов'язки, має самостійний баланс, поточні та вкладні (депозитні) рахунки (п. 2.1. статуту), знаходиться за адресою: 84122, Донецька обл., м. Слов'янськ, вул. Р.Люксембург, 44 (п. 2.3 статуту), набуває права юридичної особи із дня державної реєстрації (п. 2.4 статуту). Фінансові ресурси підприємства формуються за рахунок виторгу від реалізації продукції, робіт, послуг, кредитів, платежів від орендарів і інших ресурсів (п. 5.1 статуту). Підприємство своєчасно й у повному обсязі вносить до бюджету усі податки і збори, обов'язкові платежі, встановлені чинним законодавством. Генеральний директор і головний бухгалтер несуть персональну відповідальність за своєчасність і повноту розрахунків з бюджетом (п. 6.1 статуту (а.с. 21-24). Інших письмових доказів сторонами суду не надано, клопотань про витребування доказів не заявлялося. Розглядаючи справу суд виходив з наступного чинного законодавства України: Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Сторонами в судовому засіданні було визнано те, що позивач [PERSON] з 29.03.2012 року за контрактом із виконавчим комітетом Слов'янської міської ради обіймає посаду генерального директора комунального підприємства Слов'янської міської ради «Регіональне управління капітального будівництва», дію контракту продовжено по 28.03.2016 року включно на підставі заяви [PERSON]; [PERSON] з 02.07.2012 року за наказом директора комунального підприємства Слов'янської міської ради «Слов'янське управління капітального будівництва» обіймає посаду заступника директора КП Слов'янської міської ради «Слов'янське управління капітального будівництва». Позивачем по справі не визнається належність як комунального підприємства Слов'янської міської ради «Регіональне управління капітального будівництва», так і комунального підприємства Слов'янської міської ради «Слов'янське управління капітального будівництва» до державних підприємств. Представником відповідача по справі не визнається відсутність у комунального підприємства Слов'янської міської ради «Регіональне управління капітального будівництва» господарської діяльності. Стаття 63 Господарського кодексу України в ч. 1 визначає наступні види підприємств залежно від форм власності: Залежно від форм власності, передбачених законом, в Україні можуть діяти підприємства таких видів: · приватне підприємство, що діє на основі приватної власності громадян чи суб'єкта господарювання (юридичної особи); · підприємство, що діє на основі колективної власності (підприємство колективної власності); · комунальне підприємство, що діє на основі комунальної власності територіальної громади; · державне підприємство, що діє на основі державної власності; · підприємство, засноване на змішаній формі власності (на базі об'єднання майна різних форм власності). В Україні можуть діяти також інші види підприємств, передбачені законом. Таким чином, законодавство України відрізняє комунальні та державні підприємства одне від одного, зазначаючи, що комінальні та державні підприємства є різними видами підприємств. Статтею 73 Господарського кодексу України визначено як поняття, так і засоби та підстави створення та діяльності державного унітарного підприємства , а саме: · державне унітарне підприємство утворюється компетентним органом державної влади в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини державної власності, як правило, без поділу її на частки, і входить до сфери його управління. · орган державної влади, до сфери управління якого входить підприємство, є представником власника і виконує його функції у межах, визначених цим Кодексом та іншими законодавчими актами. · майно державного унітарного підприємства перебуває у державній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання чи праві оперативного управління. · найменування державного унітарного підприємства повинно містити слова "державне підприємство". · державне унітарне підприємство не несе відповідальності за зобов'язаннями власника і органу влади, до сфери управління якого воно входить. · органом управління державного унітарного підприємства є керівник підприємства, який призначається органом, до сфери управління якого входить підприємство, і є підзвітним цьому органові. · законом можуть бути визначені особливості статусу керівника державного унітарного підприємства, в тому числі встановлено підвищену відповідальність керівника за результати роботи підприємства. · державні унітарні підприємства діють як державні комерційні підприємства або казенні підприємства. Статтею 78 Господарського кодексу України визначено як поняття, так і засоби та підстави створення та діяльності комунального унітарного підприємства , а саме: · комунальне унітарне підприємство утворюється компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління. · орган, до сфери управління якого входить комунальне унітарне підприємство, є представником власника - відповідної територіальної громади і виконує його функції у межах, визначених цим Кодексом та іншими законодавчими актами. · майно комунального унітарного підприємства перебуває у комунальній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання (комунальне комерційне підприємство) або на праві оперативного управління (комунальне некомерційне підприємство). · татутний капітал комунального унітарного підприємства утворюється органом, до сфери управління якого воно належить. Розмір статутного капіталу комунального унітарного підприємства визначається відповідною місцевою радою. · найменування комунального унітарного підприємства повинно містити слова "комунальне підприємство" та вказівку на орган місцевого самоврядування, до сфери управління якого входить дане підприємство. · комунальне унітарне підприємство не несе відповідальності за зобов'язаннями власника та органу місцевого самоврядування, до сфери управління якого воно входить. · комунальне унітарне підприємство очолює керівник підприємства, що призначається органом, до сфери управління якого входить підприємство, і є підзвітним цьому органові. З наданих суду сторонами письмових доказів (статути КП Слов'янської міської ради «РУКБ» та КП Слов'янської міської ради «СловУКБ», наказів, контрактів, розпорядження Слов'янської міської ради тощо) слідує, що як КП Слов'янської міської ради «РУКБ», так і КП Слов'янської міської ради «СловУКБ» є комунальними унітарними підприємствами, які створені Слов'янською міською радою і які здійснюють господарську діяльність на підставі самофінансування за рахунок власного прибутку і не фінансуються за рахунок держави, а працівники цих підприємств не є державними службовцями. З листа заступника Слов'янської ОДПІ від 18.11.2014 р. № 15818/10/05-22-17-03-13-4 слідує, що підприємство комунальне підприємство Слов'янської міської ради «Регіональне управління капітального будівництва» податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку ф.1-ДФ за період 2012-2014 р. не надавало, інформація про отриманні доходи у вигляді заробітної плати відсутня. Іншої інформації на підтвердження або спростування ведення КП «РУКБ» за період 2012-2014 р. господарської діяльності суду не надано, але суд, враховуючи ті обставини, що Слов'янська об'єднана державна податкова інспекція є контролюючим та фіскальним органом, до обов'язків якої входить не тільки отримання інформації про здійснення будь-якими підприємствами господарської діяльності, а й здійснення перевірок господарської діяльності будь-яких підприємств різної форми власності, приходить до висновку про те, що відсутність у Слов'янської ОДПІ інформації про здійснення КП «РУКБ» господарської діяльності, в даному випадку, є саме підтвердженням відсутності у комунального підприємства Слов'янської міської ради «Регіональне управління капітального будівництва» господарської діяльності протягом 2012-2014 року, тобто саме в період обіймання позивачем [PERSON] посади заступника директора комунального підприємства Слов'янської міської ради «Слов'янське управління капітального будівництва» господарської діяльності». Статтею 7 КЗпП України передбачені особливості регулювання праці деяких категорій працівників, а саме6 особливості регулювання праці осіб, які працюють у районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я, тимчасових і сезонних працівників, а також працівників, які працюють у фізичних осіб за трудовими договорами, додаткові (крім передбачених у статтях 37 і 41 цього Кодексу) підстави для припинення трудового договору деяких категорій працівників за певних умов (порушення встановлених правил прийняття на роботу та ін.) встановлюються законодавством. Постановою Кабінету Міністрів України N 245 від 3 квітня 1993 р. «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій» встановлені наступні обмеження стосовно роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій: · робітники, спеціалісти і службовці державних підприємств, установ і організацій мають право працювати за сумісництвом, тобто виконувати, крім своєї основної, іншу роботу на умовах трудового договору. На умовах сумісництва працівники можуть працювати на тому ж або іншому підприємстві, в установі, організації або у громадянина у вільний від основної роботи час. Для роботи за сумісництвом згоди адміністрації за місцем основної роботи не потрібно. Обмеження на сумісництво можуть запроваджуватися керівниками державних підприємств, установ і організацій разом з профспілковими комітетами лише щодо працівників окремих професій та посад, зайнятих на важких роботах і на роботах із шкідливими або небезпечними умовами праці, додаткова робота яких може призвести до наслідків, що негативно позначаться на стані їхнього здоров'я та безпеці виробництва. Обмеження також поширюються на осіб, які не досягли 18 років, та вагітних жінок. · окрім працівників, яким законодавчими актами заборонено працювати за сумісництвом, не мають права працювати за сумісництвом також керівники державних підприємств, установ і організацій, їхні заступники, керівники структурних підрозділів (цехів, відділів, лабораторій тощо) та їхні заступники (за винятком наукової, викладацької, медичної і творчої діяльності). В листі Міністерства праці та соціальної політики України від 16.09.2010 року № 294/13/116-10 «Про сумісництво посадових осіб державних і комунальних установ та соціальні гарантії інвалідів» зазначено наступне: Робота за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій регулюється постановою Кабінету Міністрів України "Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій" від 3 квітня 1993 року N 245 і Положенням про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затвердженим наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України від 28 червня 1993 року N 43. На час прийняття і дії цих нормативно-правових актів відповідно до Закону України "Про власність" до державної власності відносились загальнодержавна власність і власність адміністративно-територіальних одиниць (комунальна власність). Зазначені нормативно-правові акти врегульовували питання роботи працівників на умовах сумісництва як на державних (комунальних) підприємствах, так і в державних (комунальних) установах, організаціях, що фінансуються з бюджетів всіх рівнів. Незважаючи на втрату чинності Закону України "Про власність" (Закон України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Цивільного кодексу України" від 27.04.2007 р N 997), зазначені нормативно-правові акти врегульовують питання роботи на умовах сумісництва в установах, організаціях, що фінансуються з бюджетів всіх рівнів. Отже, дія зазначеної постанови поширюється не тільки на державні, а і на комунальні підприємства, установи і організації. Тому керівники комунальних підприємств, установ і організацій, їхні заступники, керівники структурних підрозділів (цехів, відділів, лабораторій тощо) та їхні заступники не мають права працювати за сумісництвом (за винятком наукової, викладацької, медичної і творчої діяльності). Сумісництво - це виконання працівником, крім основної, іншої регулярно оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому самому чи на іншому підприємстві, в установі, організації чи у громадянина по найму. Тобто працівник не може одночасно (наприклад, з 9-ї до 18-ї год.) виконувати роботу за основним місцем роботи і за сумісництвом. Згідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, згідно до якого Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Відповідно до принципу верховенства права Кодекси та Закони України мають вищу юридичну силу порівняно з іншими нормативно-правовими актами. Інформаційний лист Міністерства праці та соціальної політики України від 16.09.2010 року № 294/13/116-10 «Про сумісництво посадових осіб державних і комунальних установ та соціальні гарантії інвалідів» фактично суперечить як нормам статей 63, 73 та 78 Господарського кодексу України, так і Постанові Кабінету Міністрів України N 245 від 3 квітня 1993 р. «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій», так, як фактично прирівнює за своїм правовим статусом державні підприємства із комунальними унітарними підприємствами. Вищезазначений інформаційний лист також посилається на Закон України "Про власність", який втратив чинність у зв'язку з прийняттям Цивільного кодексу України", посилаючись на те, що зазначені нормативно-правові акти врегульовують питання роботи на умовах сумісництва в установах, організаціях, що фінансуються з бюджетів всіх рівнів. В судовому засіданні встановлено і це також визнано усіма сторонами судового спору, що як комунальне підприємство Слов'янської міської ради «Регіональне управління капітального будівництва», так і комунальне підприємство Слов'янської міської ради «Слов'янське управління капітального будівництва» не фінансуються з бюджету будь-якого рівня, є самостійними суб'єктами господарської діяльності і фінансуються за рахунок власного прибутку. Постанова Кабінету Міністрів України N 245 від 3 квітня 1993 р. «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій» встановлені обмеження тільки стосовно роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій; зазначена постанова не містить жодних вказівок про те, що її дія також поширюється на працівників (керівників, заступників тощо) комунальних унітарних підприємств. Інших доказів на підтвердження поширення дії Постанови Кабінету Міністрів України N 245 від 3 квітня 1993 р. «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій» на працівників (керівників, заступників тощо) комунальних унітарних підприємств, окрім інформаційного листа Міністерства праці та соціальної політики України від 16.09.2010 року № 294/13/116-10 «Про сумісництво посадових осіб державних і комунальних установ та соціальні гарантії інвалідів» представником відповідача суду не надано. Таким чином, суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши надані сторонами суду письмові докази по справі, приходить до висновку про те, що на [PERSON], який працював на посаді заступника директора комунального (унітарного) підприємства Слов'янської міської ради Слов'янське управління капітального будівництва», дія Постанови Кабінету Міністрів України N 245 від 3 квітня 1993 р. «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій» в частині обмеження роботи за сумісництвом для працівників (керівників, заступників керівників тощо) державних підприємств не поширюється, наказ № 21/к від 17.11.2014 року, виданий директором комунального підприємства Слов'янської міської ради «Слов'янське управління капітального будівництва», яким заступника директора комунального підприємства Слов'янської міської ради «Слов'янське управління капітального будівництва» [PERSON] було звільнено 17 листопада 2014 року з роботи у зв'язку із порушенням правил прийняття на роботу є незаконним і підлягає скасуванню, а [PERSON] підлягає поновленню на посаді заступника директора комунального підприємства Слов'янської міської ради «Слов'янське управління капітального будівництва». Суд також констатує факт того, що за наказом № 21/к від 17.11.2014 року з посади заступника директора комунального підприємства Слов'янської міської ради «Слов'янське управління капітального будівництва» було звільнено [PERSON], а прізвище позивача за його паспортом є «Вінниченко» і збігається із прізвищем у наказі № 24-к від 02.07.2012 року про прийняття на роботу на посаду. Інших вимог, ніж скасування наказу № 21/к про звільнення від 17.11.2014 року та поновлення на роботі на посаді заступника директора комунального підприємства Слов'янської міської ради «Слов'янське управління капітального будівництва» позивачем [PERSON] перед судом не ставилося. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача також необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243 гривен 60 коп., від сплати якого позивач звільнений в законодавчому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved