Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

До суду надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого вказано, що позивач є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Просторівської сільської ради Білокуракинського району Луганської області. Згідно державного акту серії [NUMBER] від 25 липня 2002 року, на земельну ділянку площею 8,3245 га, [PERSON] уклав договір оренди землі від 19 лютого 2007 року з Селянським (фермерським) господарством "Вікторія-К" (код ЄДРПОУ 31337324), про що 11 червня 2007 року у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 209877/040841500005, предметом якого є вищезазначена земельна ділянка. Між сторонами складений Акт прийому-передачі земельної ділянки. Відповідно до умов договору орендна плата вноситься орендарем до 20 грудня кожного року з урахуванням індексу інфляції у грошовій або натуральній формі. Розмір орендної плати згідно п.13 договору переглядається один раз на рік. Згідно п.14 у разі не внесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється 0,2% несплаченої суми за кожен день просточення. Відповідач взяті на себе зобов"язання належним чином не виконав, чим порушив своє зобов'язання за вказаним договором по сплаті орендної плати, а саме - не сплатив позивачу орендну плату за користування його земельною ділянкою за 2012, 2013, 2014 роки. Оскільки відповідач не виконує своє зобов'язання за договором по виплаті орендної плати, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість із сплати орендної плати та розірвати Договір оренди землі. Представник позивача - [PERSON] у судовому засіданні надав аналогічні пояснення та пояснив, що згідно бухгалтерської довідки від 26.02.2014 року - з 21 червня 2008 року орендна плата йшла на погашення заборгованості відповідно розписки, згідно якої позивачем ніби-то було взято грошові кошти у фізичної особи [PERSON] із зобов"язанням повернення 01.11.2008 року, але у зв"язку з тим, що позика не була своєчасно повернута, сторони уклали усну домовленість про погашення заборгованості з орендної плати за замельну ділянку. Представник позивача заперечує проти укладання вищевказаної розписки, згідно якої позивачем було взято грошові кошти у фізичної особи [PERSON]. [PERSON] вважає, що договір оренди землі було укладено між [PERSON] та СФГ "Вікторія-К", а посилання відповідача у бухгалтерській довідці на будь-які розписки з фізичною особою [PERSON] взагалі не мають правового підґрунття, тому просив суд позовні вимоги [PERSON] задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача СФГ "Вікторія-К" - Заїка Валерій Кузьмич у судовому засіданні пояснив, що 21 червня 2008 року орендна плата йшла на погашення заборгованості відповідно розписки, згідно якої позивачем було взято грошові кошти у [PERSON] із зобов"язанням повернення 01.11.2008 року, але у зв"язку з тим, що позика не була своєчасно повернута, сторони уклали усну домовленість про погашення заборгованості з оплати орендної плати за замельну ділянку, тому Заїка В.К. не визнає позовні вимоги [PERSON]. Суд перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом було встановлено, що 19 лютого 2007 року між позивачем [PERSON], з однієї сторони, та СФГ "Вікторія-К", з іншої сторони, було укладено Договір оренди землі (а.с.8-10), предметом якого є земельна ділянка, розташована на території Просторівської сільської ради Білокуракинського району Луганської області і належить позивачу на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 25 липня 2002 року, площею 8,3245 га (а.с.11). Між сторонами складений Акт прийому-передачі земельної ділянки (а.с.7). Так, у відповідності до ст. 2 Закону України "Про оренду землі", відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.2 ст.16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, зазначені позивачем обставини, якими він аргументує свої позовні вимоги, доведені наданими до суду доказами. Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі ст. 1. Закону України "Про оренду землі", оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Стаття 2 цього Закону передбачає, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до ст.20 Закону України "Про оренду землі" і ч.1 ст.210 ЦК України, договір оренди землі підлягає державній реєстрації і вважається укладеним з моменту такої реєстрації. Строк дії вищевказаного Договору складає 10 років. Договір укладено та зареєстровано в 2007 році. Факт передачі земельної ділянки за даним Договором в оренду підтверджується складеним та підписаним сторонами актом прийому передачі земельної ділянки (а.с.7). Відповідно до договору оренди землі, орендна плата вноситься орендарем щорічно до 20 грудня у грошовій або натуральній формі та розмірі, що становить 1,5 відсотка нормативної грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням індексу інфляції. Відповідно бухгалтерської довідки вих. №11 від 26.02.2014 року - з 2012 року орендна плата становить 3 відсотка нормативної грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням індексу інфляції (а.с.12). Відповідачем на користь позивача не сплачена орендна плата за 2012, 2013, 2014 роки. Посилання відповідача на розписку згідно якої з 21 червня 2008 року орендна плата за земельну ділянку йшла на погашення заборгованості перед фізичною особою [PERSON] спростовується, так як вона або її копія не була надана до суду для огляду як доказ, хоча відповідачу ухвалою суду від 15 квітня 2015 року надавався достатній час (з 15 квітня по 15 травня 2015 року) для подачі письмових заперечень проти позову із зазначенням доказів, що підтверджують його заперечення, крім того, договір оренди землі було укладено між [PERSON] та СФГ "Вікторія-К", а посилання відповідача у бухгалтерській довідці на будь-які розписки з фізичною особою [PERSON] взагалі не мають правового підґрунття. Таким чином, відповідач прийняв на себе договірний обов'язок своєчасно та неухильно сплачувати позивачу обумовлену Договором орендну плату за строкове платне користування зазначеною у Договорі земельною ділянкою. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч. 3 ст. 509 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). В порушення ст. 509, ст. 526, ст. 626, ст. 629 ЦК України, відповідач, прийняті на себе зобов'язання за Договором в частині сплати позивачу орендної плати не виконує, позивачу не сплачена орендна плата за 2012, 2013, 2014 роки. Не сплативши позивачу орендну плату за 2012, 2013, 2014 роки відповідач припустився істотного порушення Договору, а отже в такому випадку можуть бути застосовані наслідки невиконання договірних зобов'язань, передбачені як в самих договорах оренди, так і актами цивільного законодавства України. Відповідно п.10.3 Договору, дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором. Також, згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. При цьому, оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені зазначеною нормою. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є справді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати. Саме таку позицію висловив Верховний Суд України в своїх Висновках від 01.02.2014, викладених в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 Цивільного процесуального кодексу України, за II півріччя 2013р. Уклавши Договір та виконавши свої договірні зобов'язання позивач мав законне право розраховувати на отримання грошової винагороди у вигляді сум орендної плати. Істотно порушивши умови Договору, припустившись невиплати в повному обсязі орендної плати протягом 2012, 2013, 2014 років, відповідач завдав позивачу матеріальної шкоди у розмірі заборгованостей по оренді, що зумовило істотну різницю між тим, на що позивач мав право розраховувати, укладаючи договір, і тим, що в дійсності він отримав. Спеціальною нормою права ст. 32 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору. Право орендодавця (позивача) вимагати сплати орендної плати, і як наслідок кореспондуючий обов'язок орендаря (відповідача) сплачувати орендну плату встановлено саме ст. 24 Закону України "Про оренду землі". При цьому, п. д) ст. 141 ЗК України унормовано, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати. Усі зазначені вище обставини в їх сукупності свідчать про порушення відповідачем умов вищевказаного Договору, а отже згідно ст. 651 ЦК України та ст. 32 Закону України "Про оренду землі" є підставою для розірвання в судовому порядку цього Договору. Таким чином, суд знаходить обґрунтованими позовні вимоги та вважає за необхідне задовольнити їх в повному обсязі. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 11, 16, 210, 509, 526, 626, 629, 651 ЦК України, ст. 141 ЗК України, ст.1, 2, 20, 24, 25, 32 Закону України "Про оренду землі",

Outcome: approved