Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

Аварійно-рятувальний загін спеціального призначення Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській обл. звернувся до Камянського райсуду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що між ним та ПП Гапченко [PERSON] було укладено договір № 60 від 15.11.2007 року на постійне та обов'язкове обслуговування державними аварійно-рятувальними службами об'єктів та окремих територій. Згідно переліку потенційно-небезпечних об'єктів Черкаської області, затвердженому на засіданні регіональної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Черкаської облдержадміністрації протоколом № 48 від 25.11.2013 р. у користуванні ПП [PERSON] перебувала АЗС № 1, що знаходиться за адресою: с. Косарі Камянського району Черкаської області. 01.07.2011 року Аварійно-рятувальна служба змінила найменування на Аварійно-рятувальний загін спеціального призначення Управління МНС України в Черкаській області. 14.05.2012 р. Аварійно-рятувальна служба змінила найменування на Аварійно-рятувальний загін спеціального призначення Територіального Управління МНС України у Черкаській області. 17.10.2013 року Аварійно-рятувальна служба змінила найменування на Аварійно-рятувальний загін спеціального призначення Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області. Відповідно до другого розділу вищевказаного Договору позивач свої обов'язки виконував належним чином. Зокрема: 1) здійснював добір основного особового складу "Аварійно-рятувальної служби" відповідного кваліфікаційного рівня та стану здоров'я, придатного до роботи в екстремальних умовах. Постійно підтримував необхідний фізичний, психологічний рівень підготовки рятувальників та високий рівень професіоналізму для проведення аварійно-рятувальних робіт. 2) Забезпечував функціонування структурних підрозділів у режимі постійної готовності до виконання необхідного комплексу аварійно-рятувальних робіт в умовах надзвичайної ситуації або загрози її виникнення у кількості однієї оперативної одиниці згідно з нормативом виїзду на "Об'єкт", що регламентується планами реагування на надзвичайні ситуації (планами ліквідації аварій, планами локалізації та ліквідації аварійних ситуацій і аварій). 3) Створював та підтримував у належному стані відповідні матеріально-технічні резерви для проведення аварійно-рятувальних робіт. 4) Організовував ремонт та технічне обслуговування аварійно-рятувальних засобів, зазначених у Табелі оснащення. 5) Зберігав інформацію про державну та комерційну таємницю, яка стала відома у зв'язку з виконанням службових обов'язків та переліку заходів при виникненні надзвичайних ситуацій. Відповідно до п. 3.12. вищевказаного Договору [PERSON] зобов'язаний був оплачувати, постійне та обов'язкове обслуговування об'єкта. Умови оплати передбачені у розділі 4 Договору. Відповідно до пункту 4.1. вищевказаного Договору вартість функціонування структурних підрозділів Аварійно-рятувальної служби у режимі постійної готовності до виконання необхідного комплексу аварійно-рятувальних робіт в умовах надзвичайної ситуації або загрози її виникнення у кількості однієї оперативної одиниці складає 4,5 % від загальної вартості постійного та обов'язкового обслуговування об'єкта (9773,75 грн.), а саме 439,82 гривень на місяць. 04.01.2010 р. було укладено додаткову угоду, згідно якої з 04.01.2010 р. вартість обслуговування складає 1% від загальної вартості постійного та обов'язкового обслуговування об'єкта (9773,75 грн.), а саме 97,74 грн. на місяць. Станом на 30.01.2015 р. згідно вищевказаного договору на постійне та обов'язкове обслуговування державними аварійно-рятувальними службами об'єктів та окремих територій залишається несплаченим надане обслуговування за грудень 2007 р. (оплачено лише частково в сумі 14,66 грн.), з січня 2008 р. по березень 2009 р., липень 2012 р., з квітня 2013 р. по 26 травня 2014 р. в сумі 8472,80 грн. Згідно п. 4.2. вищевказаного Договору, плата за обслуговування Об'єкта здійснюється щомісячним перерахуванням коштів у визначені строки згідно з наданим рахунком, строки мали бути вказані у рахунках. В даному випадку в рахунках строк для оплати вказаний не був, а тому позивач має право вимагати виконання обовязку в будь-який час. [PERSON] повинен був виконати такий обов'язок у 7 денний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. [PERSON] були надіслані листи № 392 від 06.12.2011 р, № 115 від 25.02.2014 р., які отримані ним 20.12.2011 р. та 28.02.2014 р. Однак за надане обслуговування сплачено не було. 23.04.2014 р. господарським судом Черкаської області було порушено провадження у справі № 925/671/14 щодо стягнення з боржника боргу в сумі 8097,60 грн., пеню в розмірі 561.05 грн., 3 % річних в розмірі 488,95 грн., інфляційні втрати в розмірі 257,28 грн. 30.05.2014 року, в с/з стало відомо про припинення діяльності ФОП [PERSON] у зв'язку із смертю, провадження у справі припинено. З метою отримання інформації про спадкоємців [PERSON] приватному нотаріусу [PERSON] надсилались претензії та одержано відповідь, що спадщину після померлого одержала його дружина [PERSON], якій надсилалася претензія № 532 від 17.12.2014 р. року з вимогою сплатити заборгованість спадкодавця. Дану претензію [PERSON] одержала 29.12.2014 р., але залишила без виконання. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні, вказавши, що позивачем строк позовної давності не пропущений. Відповідачка [PERSON] в судові засідання не зявилась, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, вказавши, що позивачем пропущений строк позовної давності по даному спору. Крім цього, вважає, що позивач завчасно 30.05.2014 р. повідомлений про відкриття спадщини та мав право до 30.11.2014 р. предявити свої вимоги до спадкоємця, однак до суду звернувся за межами шестимісячного строку. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідка, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ МНС України з надзвичайних ситуацій у Черкаській обл. та ПП Гапченко [PERSON] було укладено договір № 60 від 15.11.2007 року на постійне та обов'язкове обслуговування державними аварійно-рятувальними службами об'єктів та окремих територій. Згідно переліку потенційно-небезпечних об'єктів Черкаської області, затвердженому на засіданні регіональної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Черкаської облдержадміністрації протоколом № 48 від 25.11.2013 р. у користуванні ПП [PERSON] перебувала АЗС № 1, що знаходиться за адресою: с. Косарі Камянського району Черкаської області. 01.07.2011 року Аварійно-рятувальна служба змінила найменування на Аварійно-рятувальний загін спеціального призначення Управління МНС України в Черкаській області. 14.05.2012 р. Аварійно-рятувальна служба змінила найменування на Аварійно-рятувальний загін спеціального призначення Територіального Управління МНС України у Черкаській області. 17.10.2013 року Аварійно-рятувальна служба змінила найменування на Аварійно-рятувальний загін спеціального призначення Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області. Відповідно до Р. ІІ вищевказаного Договору позивач виконував слідуючі обовязки: 1) здійснював добір основного особового складу "Аварійно-рятувальної служби" відповідного кваліфікаційного рівня та стану здоров'я, придатного до роботи в екстремальних умовах. Постійно підтримував необхідний фізичний, психологічний рівень підготовки рятувальників та високий рівень професіоналізму для проведення аварійно-рятувальних робіт. 2) Забезпечував функціонування структурних підрозділів у режимі постійної готовності до виконання необхідного комплексу аварійно-рятувальних робіт в умовах надзвичайної ситуації або загрози її виникнення у кількості однієї оперативної одиниці згідно з нормативом виїзду на "Об'єкт", що регламентується планами реагування на надзвичайні ситуації (планами ліквідації аварій, планами локалізації та ліквідації аварійних ситуацій і аварій). 3) Створював та підтримував у належному стані відповідні матеріально-технічні резерви для проведення аварійно-рятувальних робіт. 4) Організовував ремонт та технічне обслуговування аварійно-рятувальних засобів, зазначених у Табелі оснащення. 5) Зберігав інформацію про державну та комерційну таємницю, яка стала відома у зв'язку з виконанням службових обов'язків та переліку заходів при виникненні надзвичайних ситуацій. Відповідно до п. 3.12. Договору [PERSON] зобов'язаний був оплачувати, відповідно до умов договору постійне та обов'язкове обслуговування об'єкта. Умови оплати передбачені у розділі 4 Договору. Згідно п. 4.1. вищевказаного Договору вартість функціонування структурних підрозділів Аварійно-рятувальної служби у режимі постійної готовності до виконання необхідного комплексу аварійно-рятувальних робіт в умовах надзвичайної ситуації або загрози її виникнення у кількості однієї оперативної одиниці складає 4,5% від загальної вартості постійного та обов'язкового обслуговування об'єкта (9773,75 грн.), а саме 439,82 гривень на місяць. 04.01.2010 р. було укладено додаткову угоду, згідно якої з 04.01.2010 р. вартість обслуговування складає 1% від загальної вартості постійного та обов'язкового обслуговування об'єкта (9773,75 грн.), а саме 97,74 грн. на місяць. Позивач вказав, що станом на 30.01.2015 року [PERSON] не сплатив за надане обслуговування за грудень 2001 р. (оплачено лише частково в сумі 14,66 грн.), з січня 2008 р. по березень 2009 р., липень 2012 р., з квітня 2013 р. по 26 травня 2014 р. 8472,80 грн. У підтвердження свого функціонування у режимі постійної готовності позивач надав суду витяги із нарядів на службу. Згідно п. 4.2. Договору, плата за обслуговування Об'єкта здійснюється щомісячним перерахуванням коштів у визначені строки згідно з наданим рахунком. В рахунках строк для оплати [PERSON] вказаний не був. Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Листами № 392 від 06.12.2011 р. та № 115 від 25.02.2014 р. аварійного загону спеціального призначення УМНС України в Черкаській обл., який змінив назву на аварійно-рятувальний загін спецпризначення УДСУ з надзвичайних ситуацій у Черкаській обл. на імя [PERSON], підтверджується вимога позивача щодо сплати ПП [PERSON] заборгованості за виконання договору № 60 від 15.11.2007 р. відповідно в сумі 11277 грн. 83 коп. та 8097 грн. 60 коп. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема….3) сплата неустойки. П. 5.3. договору передбачена пеня у розмірі 2 % від простроченої суми оплати за кожен день прострочення відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З ухвали Господарського суду Черкаської обл. від 30.05.2014 р. справа № 925/671/14 за позовом аварійно-рятувального загону спецпризначення УДСУ з надзвичайних ситуацій у Черкаській обл. до ФОП [PERSON] про стягнення 9404 грн. 88 коп. вбачається, що дане провадження у справі припинене з підстав смерті [PERSON] і припинення підприємницької діяльності ФОП. Копією актового запису про смерть від 17.05.2014 р. № 101 відділу ДРАЦС РС Камянського РУЮ підтверджується, що дійсно [PERSON] помер 16.05.2014 р. Із свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.01.2015 р. виданого приватним нотаріусом Камянського райнотокругу [PERSON], р. № 6, вбачається, що спадкоємцем майна [PERSON] є його дружина [PERSON], 20.08.1934 р. н. Спадщина, на яку видане свідоцтво, складається з автозаправочної станції, розташованої в с. Косарі вул. Київська, 1 а; вартість спадкового майна 0 грн. 01 коп. Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Таким чином, зобовязання [PERSON] по оплаті наданого позивачем обслуговування перейшли до його спадкоємиці [PERSON], яка прийняла спадщину. 31.10.2014 р. за вих. № 444 та 19.11.2014 р. за вих. № 465 позивачем на імя приватного нотаріуса Камянського райнотокругу [PERSON] були направлені претензії на суму 8472 грн. 80 коп., щодо повідомлення спадкоємців [PERSON] про перехід до них обовязку сплатити вказану суму за вищевказаним договором. Дана обставина підтверджується рекомендованими листами від 04.11.2014 р. та від 26.11.2014 р. з особистими підписами нотаріуса ( а. с. 31, 34). Допитана в судовому засіданні в якості свідка приватний нотаріус [PERSON] пояснила, що дійсно в листопаді-грудні 2014 р. (точної дати не памятає) на її електронну адресу надійшла претензія позивача щодо спадкоємців [PERSON] та телефонував представник чи отримала вона рекомендованого листа. Так як, попередній лист позивача загубився то 03.12.2014 р. вона надіслала позивачеві відповідь про спадкоємця [PERSON] [PERSON] Крім цього, особисто в усній формі про борг [PERSON] при зустрічі повідомила його сина. Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Суд вважає, що претензія позивача нотаріусу була направлена вчасно, оскільки з дати смерті [PERSON], 16.05.2014 р. до дати направлення претензії 31.10.2014 р., яку нотаріус [PERSON] одержала 04.11.2014 р., про що розписалась в рекомендованому листі не пройшло шести місяців. 17.12.2014 р. за вих. № 532 позивач направив [PERSON] претензію щодо сплати 8471 грн. 80 коп. боргу [PERSON] (рекомендований лист від 29.12.2014 р., а. с. 38). Таким чином, суд вважає, що відповідачка [PERSON] була належним чином повідомлена позивачем щодо необхідності сплати боргу після померлого [PERSON] Доводи в судовому засіданні представника відповідачки [PERSON] щодо пропуску позивачем шестимісячного терміну відповідно до ст. 1281 ЦК України та строку позовної давності по даному спору суд вважає, безпідставними, оскільки вони спростовуються наведеними вище письмовими доказами. Враховуючи викладене, суд вважає, що із спадкоємиці [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути суму боргу спадкодавця [PERSON] у розмірі 8472 грн. 80 коп., пеню за прострочення [PERSON] оплати обслуговування 15,32 грн., 3 % річних в розмірі 488,95 грн., інфляційні втрати 257, 28 грн., а всього 9234,35 грн. З відповідачки на користь позивача необхідно стягнути також судовий збір. На підставі ст.ст. 530, 610, 612, 1218, 1281, 1282 ЦК України,

Outcome: approved