Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що 24 квітня 1989 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі у Струмківській сільській раді Татарбунарського району Одеської області, про що було зроблено актовий запис за № 7. Від шлюбу мають трьох повнолітніх дітей: сина Євгена, [INFO], сина Леоніда, [INFO] та сина Івана, [INFO]. Причиною розпаду сімї, як зазначає позивачка, стало те, що відповідач постійно зловживає алкогольними напоями, на цьому грунті влаштовує дома скандали у нетверезому стані, почав ображати її як жінку, відноситись до неї з неповагою, що в кінцевому результаті привело до розпаду сімї в червні 2016 року. У звязку з цими обставинами, на її думку, подальше спільне життя, примирення та збереження шлюбу не можливо. Враховуючи, що сім'я фактично розпалась, позивачка просить розірвати шлюб у судовому порядку. Позивачка в судове засідання не зявилася, але надала заяву з проханням справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала. У разі неявки відповідача просила винести заочне рішення (а.с.17 ). Відповідач в судові засідання неодноразово не з'являвся. Відповідно до довідки Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області від 23.09.2016 року, [PERSON], [INFO], зареєстрований з 05.11.1999 року в с.Спаське Татарбунарського району Одеської області по вул. Центральна,2. Судові повістки, відповідно до вимог абз.3 ч.5 ст.74 ЦПК України надсилалися відповідачу за адресою його місця проживання, зареєстрованому у встановленому законом порядку, однак судові повістки поверталися з відміткою «відмова від отримання» (а.с.15,16,19). В силу ч.8 ст.76 ЦПК України, особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою належним чином. [PERSON] причини своїх неявок суду не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутність або заперечення проти позову суду не надав. Оскільки не має відомостей про причину неявки відповідача, на підставі ч.4 ст.169 та ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність та ухвалити по справі заочне рішення згідно наявних доказів, на що позивачка згодна. Згідно з частиною 2 статті 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 197 ЦПК України, не здійснюється. Тому, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з свідоцтва про шлюб ІІ-ЖД № 454441 від 24.04.1989 року (а.с.5), 24.04.1989 року був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] /Саченко/ [PERSON], який був зареєстрований у Струмківській сільській раді Татарбунарського району Одеської області, про що було зроблено актовий запис за № 7. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами носить формальний характер, вони фактично припинили подружні стосунки, відносини не підтримують, втратили почуття поваги та кохання один до одного, примирення не бажають. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам обох сторін, у звязку з чим, на думку суду, сім'я розпалась остаточно й шлюб між ними варто розірвати. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. В силу ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як видно із свідоцтва про шлюб, у зв'язку з реєстрацією шлюбу позивачка змінила прізвище з "Саченко" на "Леонідову". В поданій до суду заяві (а.с.17) та в самому позові (а.с.2), позивачка просила відновити їй дошлюбне прізвище "Саченко". Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що згідно абз.2 ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати, пов'язані з сплатою судового збору в сумі 551,20 гривні згідно квитанцій №0.0.616458882.1 (а.с.1) від 14.09.2016 року.

Outcome: approved