Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 20.11.2007 року позивачка уклала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Виноградівського районного управління юстиції у Закарпатській області за актовим записом № 254. Від шлюбу у них народилися дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя у сторін не склалося через поведінку відповідача, який не дбався про створення нормальних сімейних стосунків, між ними часто виникали розбіжності у поглядах на спільне життя. Вже тривалий час вони не проживають однією сім'єю, позивачка одна утримує та виховує дітей, при цьому вказує, що молодший син є інвалідом з дитинства та потребує постійного лікування (реабілітації). За таких обставин позивачка просить шлюб розірвати та після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище "[PERSON]". Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивачка [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, вимоги позову підтримує повністю, просить такі задоволити та не заперечує проти розгляду справи у відсутність відповідача. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, на розірвання шлюбу згідний та не заперечує проти розгляду справи у відсутність позивачки. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. В судовому засіданні встановлено наступне. Сторони зареєстрували шлюб 20.11.2007 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Виноградівського районного управління юстиції у Закарпатській області за актовим записом № 254. Від шлюбу у них народилося двоє дітей - дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є те, що спільне подружнє життя сторін не склалося через поведінку відповідача, який не дбався про створення нормальних сімейних стосунків, між ними часто виникали розбіжності у поглядах на спільне життя. Тривалий час сторони не проживають однією сім'єю. Позивачка одна утримує та виховує дітей, при цьому молодший син сторін є інвалідом з дитинства та потребує постійного лікування (реабілітації). Їхній шлюб існує тільки формально. Позивачка остаточно визначилась та бажає розірвати шлюб. Відповідач на розірвання шлюбу згідний. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сім'ї носить стійкий характер, сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них, що мають істотне значення, а відтак, позовні вимоги слід задовольнити. Крім цього, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка бажає залишити своє шлюбне прізвище після розірвання шлюбу, а тому, суд прийшов до переконання, що необхідно залишити її шлюбне прізвище "[PERSON]". Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивачка сплатила 640 гривень судового збору, а відтак, з урахуванням вищенаведеного понесені позивачкою судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved