Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Крименерго", з урахуванням уточнених позовних вимог просив суд стягнути з відповідача на його корить п'ятикратну вартість недовідпущеної електроенергії в розмірі 3493 грн. 99 коп., моральну шкоду в сумі 5000 грн. Позов мотивовано тим, що позивач [PERSON] є користувачем послуг які надає ПАТ "ДТЕК Крименерго" за адресою: [ADDRESS]. 10 лютого 2010 року працівники ПАТ "ДТЕК Крименерго" в момент відсутності позивача вдома незаконно відключили електроенергію. Доки позивач знаходився на лікуванні в Російській Федерації дружина позивача [PERSON] неодноразово зверталась до ПАТ "ДТЕК Крименерго", однак не отримувала чіткої відповіді, на підставі чого було відключено електроенергію. Рішенням Феодосійського міського суду зазначені дії було визнано неправомірними. 23 лютого 2010 року обманним шляхом ПАТ "ДТЕК Крименерго" змусив [PERSON] підписати договір в якому йдеться про перенос лічильника із дома на вулицю, тільки після цього електроенергію буде підключено. Договір був укладений, та сплачені всі витрати відповідно цього договору. Проте житловий будинок було підключено до електроенергії лише 22.06.2010 р., а лічильник було винесено та встановлено на вулиці 03.06.2010 р. Таким чином позивач вважає свої права порушеними, дії Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Крименерго" незаконними, якими відповідач позбавив позивача та його сім'ю нормального проживання та користування електроенергією тривалий час, чим завдав моральну шкоду [PERSON] та його сім'ї, яку позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, позовні вимоги просив задовольнити з мотивів, викладених в заяві, в обґрунтування розрахунку вартості недовідпущеної електроенергії послався на ст. 24 Закону України «Про електроенергетику», формулу 3.1. пункту 6.4. Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 4 травня 2006 року N 562, щодо розміру моральної шкоди послався на те, що позивач та члени його родини незаконно протягом тривалого часу були позбавлені можливості користуватись електроприладами, відбулись вимушені зміни в організації їх життя, внаслідок чого позивач зазнав моральних страждань, еквівалентним відшкодуванням якої вважає суму в 5000 грн. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що сума позивачем розрахована невірно, чинним законодавством не передбачено відшкодування моральної шкоди внаслідок незаконного відключення електроенергії, крім того, позивачем пропущено строк позовної давності, що є окремою підставою для відмови в задоволенні позову. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали цивільної справи 121/5225/12 2/121/1755/12 за позовом [PERSON] до ПАТ «ДТЕК «Крименерго» про визнання незаконною відмови в укладенні договору, зобов'язання укласти договір, цивільної справи № 2-3181/10 за позовом [PERSON] до ВАТ «ДТЕК «Крименерго» про визнання дій протиправними, зобов'язання підключити будинок до електромережі, суд доходить висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку за адресою [ADDRESS] та споживачем електричної енергії, що поставляється відповідачем. 10 лютого 2010 року працівниками відповідача будинок позивача було незаконно відключено від електромережі. Зазначені обставини встановлені рішенням Феодосійського міського суду АР Крим від 09.11.2010 по цивільній справі № 2-3181/10 за позовом [PERSON] до ВАТ «ДТЕК «Крименерго» про визнання дій протиправними, зобов'язання підключити будинок до електромережі, рішенням Апеляційного суду АР Крим від 22.12.2010 по даній справі, й, відповідно до ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Електропостачання будинку позивача було відновлено 22.06.2010 р., що підтверджується листом прокуратури м. Феодосії від 25.06.2010 (а.с.10) й визнається сторонами. Відповідно до ст. 24 Закону «Про електроенергетику», в редакції, що діяла на момент відновлення електропостачання будинку позивача, енергопостачальники несуть відповідальність перед споживачами електричної енергії у розмірі двократної вартості недовідпущеної електричної енергії у разі переривання електропостачання з вини енергопостачальника (згідно з умовами договору на користування електричною енергією). Відповідно до Постанови НКРЕ України від 10 березня 1999 р. N 309, в редакції, що діяла на момент на момент відновлення електропостачання будинку позивача, вартість 1 кВт/год електричної енергії, для населення складала 0,2436 грн. Чинним законодавством не визначено методики, за якою має бути визначена вартість електричної енергії, недовідпущеної споживачу-фізичній особі внаслідок переривання електропостачання з вини постачальника. Відповідно до ст. 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). Запропонований позивачем механізм розрахунку вартості недовідпущеної йому електричної енергії відповідно до формули 3.1. пункту 3.4. Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 4 травня 2006 року N 562, не може бути застосований судом, оскільки відносини, що регулюються зазначеною методикою не є подібними за змістом тим, що виникли між сторонами по справі. При цьому, враховуючи характер відносин, що виникли між сторонами, засади справедливості та розумності, суд вважає, що вартість недопоставленої електричної енергії має бути визначена виходячи з величини середньомісячного споживання, що визначається за попередні 12 місяців (п. 33 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою КМ України від 26 липня 1999 р. N 1357). З особового рахунку позивача (а.с. 39-43) вбачається, що за 12 місяців, що передували відключенню (лютий 2009 р. - січень 2010 р. включно) позивачем було спожито 1260 кВт/год електричної енергії, середньомісячне споживання відповідно складає 105 кВт/год. Відповідно, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню двократна вартість недовідпущеної електричної енергії за період з 10.02.2010 по 21.06.2010 р. в сумі 221 грн. 68 коп. (105 кВт/год х 0,2436 грн. х 4 місяці х 2). Водночас, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення матеріальної шкоди з огляду на наступне. Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. 22, 711, 714, 1209, 1210 ЦК України, Законом України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою КМ України від 26 липня 1999 р. N 1357, які не передбачають відшкодування моральної шкоди у випадку у разі переривання електропостачання з вини енергопостачальника. Також не підлягають застосуванню до даних правовідносин положення п. 5 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції, що діяла на момент відновлення електропостачання будинку позивача, оскільки зазначена норма закону передбачає відшкодування моральної шкоди лише у разі заподіяння її небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією та лише у випадках, передбачених законодавством. Такий висновок суду відповідає висновкам, викладеним в рішенні Верховного суду України від 21.10.2009 по справі N 6-24064св08. Доводи представника відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності відхиляються судом з огляду на наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Пропуск строку позовної давності є підставою для відмови у позові. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З матеріалів справи вбачається, що будинок позивача було підключено до мереж електропостачання 22.06.2010 р., що підтверджується копією листа ФРЕМ від 25.06.2010, листа прокуратури м.Феодосії від 25.06.2010 (а.с. 10). З листа ФРЕМ вбачається, що підставою для підключення стала ухвала Феодосійського суду від 18.06.2010. З матеріалів цивільної справи 2-3781/10 вбачається, що ухвалою Феодосійського міського суду АР Крим від 18.06.2010 задоволено заяву позивача про забезпечення позову, зобов'язано відповідача підключити будинок позивача до електропостачання до розгляду справи по суті. Ухвалою Апеляційного суду АР Крим від 14.09.2010 року вказану ухвалу скасовано, в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено, проте електропостачання будинку позивача знову не припинялось. Рішенням Феодосійського міського суду АР Крим від 09.11.2010 по цивільній справі № 2-3181/10 задоволено позов [PERSON] до ВАТ «ДТЕК «Крименерго», визнано протиправними дії посадових осіб ВАТ «Крименерго» Феодосійького РЕМ з відключення домоволодіння [PERSON] від енергопостачання, рішенням Апеляційного суду АР Крим від 22.12.2010 по даній справі в цій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. За таких обставин суд доходить висновку про початок перебігу строку позовної давності щодо звернення позивача до суду з дня, наступного після набрання законної сили рішенням Феодосійського міського суду АР Крим по справі 2-3181/10, тобто з 23.12.2010 р. З матеріалів справи вбачається, що позовну заяву здано на пошту 20.12.2013 р., що підтверджується календарним штемпелем відділення зв'язку на конверті, в якому позовна заява надійшла до суду (а.с. 19). Таким чином, суд доходить висновку, що позивачем строк позовної давності пропущено не було. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп.

Outcome: partial