Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору дарування недійсним зазначивши, що 29.03.2016 року помер його син [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно, а саме: садовий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який він побудував, що розташований на території Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області. 06.05.2016 року померла його дружина, яка до закінчення шести місячного строку на прийняття спадщини, після смерті свого чоловіка, розпорядилася його майном, уклавши 11.04.2016 року договір дарування, згідно якого відповідний садовий будинок подарувала своїй дочці - [PERSON]. Позивач вважає, що він є спадкоємцем першої черги після смерті свого сина та має право на частку у спадщині після його смерті, а тому він не розуміє чому його дружина вчинила правочин з усім спадковим майном, вважає, що порушено його права як спадкоємця першої черги, а тому просить суд, з врахуванням його усної позиції та усної позиції його представника, викладеної в судових засіданнях, визнати недійсним договір дарування, укладений 11.04.2016 року № 438 та посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріальноого округу [PERSON] Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити, додатково зазначивши, що син позивача будував зазначений будинок, а позивач допомагав йому. Побудував сину сауну, криницю, огорожу. Позивач зазначив, що син вів записник, в якому записував всі витрати пов'язані з будівництвом. Представник відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги заперечував в повному обсязі, просив в позові відмовити повністю. Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги пояснення учасників розгляду справи, суд встановив, визначив та дослідив слідуючі докази, обставини та відповідні правовідносини: Копія свідоцтва про народження серія І-АМ № 345241, виданого повторно 17.05.2016 року та зареєстрованого Виконавчим комітетом Копайгородської селищної ради Барського району Вінницької області, зазначає, що [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO] (а. с. 9). Відповідно до свідоцтва про народження серія 1-АМ № 154180, виданого 17.01.2002 року та зареєстрованого виконкомом Копайгородської селищної ради Барського району Вінницької області, [PERSON] являється батьком, а [PERSON] являється матірю [PERSON], [INFO] (а. с. 8). Згідно копії свідоцтва про смерть серія І-АМ № 337117, виданого 30.03.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, [PERSON] помер 29 березня 2016 року, актовий запис № 946 ( а. с. 10). Копія Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбів із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00017257765 від 27.10.2016 року, зазначає, що 26.03.1993 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 663, між [PERSON] та [PERSON] Анатолієвної, прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу «Таєнчук», а дружини «Козлова». (а.с. 32). Договір дарування садового будинку від 11.04.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 438, вказує, що [PERSON] Анатолієвна, як дарувальник, подарувала та передала безоплатно у власність, а [PERSON], як обдаровувана, прийняла в дар садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Вінницька область, Вінницький район, Агрономічна сільська рада, садове товариство "Авіатор", ОСТ "Барський масив", будинок 16. Відчужуванний садовий будинок належить дарувальнику на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Вінницького РУЮ Вінницької області [PERSON] 06.01.2015 року. ( а. с. 46-47). Договір дарування земельної ділянки від 11.04.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 439, вказує, що [PERSON] Анатолієвна, як дарувальник, подарувала та передала безоплатно у власність, а [PERSON], як обдаровувана, прийняла в дар земельну ділянку № 16, площею 0,04 га, кадастровий номер: 0520680200:01:001:0977, в межах згідно з планом, розташовану за адресою: Вінницька область, Вінницький район, Агрономічна сільська рада, садове товариство "Авіатор". Вказана земельна ділянка належить дарувальнику на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку (бланк серії ЯЛ № 719366), виданого Вінницькою РДА Вінницької області 06.10.2011 року. ( а. с. 58-59). Відповідно до Витягу про державну реєстрацію прав на нерухоме майно від 06.01.2015 року № 32057065 [PERSON] є власником садового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Вінницька область, Вінницький район, Агрономічна сільська рада, садове товариство "Авіатор", ОСТ "Барський масив", будинок 16, земельна ділянка № 0520680200:01:001:0977, цільове призначення для індивідуального садівництва, площа 0,04 га, на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: СТА533148, видане 06.01.2015 року ( а. с. 48). Копія Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 11.04.2016 року № 57111821, зазначає, що [PERSON] є власником земельної ділянки № 0520680200:01:001:0977, цільове призначення: для ведення садівництва, площа 0,04 га, та садового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Вінницька область, Вінницький район, Агрономічна сільська рада, садове товариство "Авіатор", ОСТ "Барський масив", будинок 16, на підставі договору дарування, серія та номер 438, виданого 11.04.2016 року Приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] Форма власності приватна ( а.с. 49-51). Згідно копії Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер: 32056901, виданого 06.01.2015 року, [PERSON] є власником садового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Вінницька область, Вінницький район, Агрономічна сільська рада, садове товариство "Авіатор", ОСТ "Барський масив", будинок 16, загальна площа 112,8 кв. м., житлова площа 50,2 кв. м. Форма власності - приватна. Орган державної реєстрації прав: Реєстраційна служба Вінницького районного управління юстиції Вінницької області; державний реєстратор - [PERSON] (а. с. 52). Технічний паспорт на садибний (дачний) будинок, садове товариство "Авіатор", ОСТ "Барський масив", ділянка 16, територія Агрономічної сільської рада, виготовлений 24.06.2013 року, зазначає, що замовником є [PERSON], садибний (дачний) будинок з наступними технічними характеристиками: загальна площа 112,8 кв.м., житлова площа 50,2 кв.м., допоміжною площею 62,6 кв.м. Рік побудови садового будинку 1980 р. До переліку прибудов та господарських споруд відносяться наступні обєкти, а саме: мансандра, прибудова, погріб, ганок, сарай, баня, альтанка, криниця, вигрібна яма, огорожа, фундамент під огорожу. (а.с. 53-56). Зміст копії заповіту від 01.06.1995 року, посвідченого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 6-2575, зазначає, що [PERSON] належний йому дачний будинок, що розташований в садівничому товаристві "Авіатор" по Барському шосе заповів онуці - [PERSON] (а.с. 57). Членська книжка содового товариства участок № 21 від 20.01.1981 року, підтверджує членство [PERSON] у садівничому товаристі "Авіатор" (а.с. 62). Зміст довідки № 0026 від 19.12.2007 року, виданої головою ОСТ "Барський масив", зазначає, що [PERSON] дійсно є членом садово-городнього товариства "Авіатор" ділянка № 16 ОСТ "Барський масив", заборгованості по членським, пільговим внескам та податку на землю, станом на 19.12.2007 року немає (а.с. 63). Згідно розпорядження Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області від 16.02.2010 року № 196, гр. [PERSON] було передано у власність земельну ділянку для ведення садівництва площею 0,0400 га (кадастровий номер: 0520680200:01:001:0977) в об'єднанні садівників і товариств "Барський масив", садово-городному товаристві "Авіатор", на території Агрономічної сільської ради за межами населеного пункту(а.с. 60). Копія державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 719366, вказує, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0400, кадастровий номер: 0520680200:01:001:0977, на підставі розпорядження Вінницької районної державної адміністрації № 196 від 16.02.2010 року (а.с. 61). Достовірність зазначених вище та досліджених в судовому засіданні доказів підтверджується дослідженою судом реєстраційною справою № 546501305206 Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Вінницького РУЮ від 06.01.2015 року щодо будинку № 16, ОСТ «Барський масив», с/рада Агрономічна, «Авіатор» СТ, Вінницький район, Вінницької області, а також дослідженою в судовому засіданні інвентаризаційною справою № 1718 на ділянку 16, ОСТ «Барський масив», Садове товариство «Авіатор», територія Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області, зміст яких, зокрема, містить також Декларацію про готовність обєкта до експлуатації, зареєстрованої Інспекцією ДАБК у вінницькій області від 27.09.2013 року відносно замовника [PERSON], із зазначенням відомостей про початок будівництва в 2003 році та закінчення будівництва в 2007 році наступних обєктів на відповідній земельній ділянці, а саме: прибудова «а», мансандра «М/А» до садового будинку «А», сарай «Б», баня «Г», альтанка «Д». Норма ч. 1 ст. 717, ч. 2 ст. 719 ЦК України визначає, що за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність, при цьому договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Зміст ч. 1-3, ч. 5 ст. 203 ЦК України зазначає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Суд звертає увагу на те, що відповідний садовий будинок належав одноособово дарувальнику [PERSON] на підставі відповідного Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, яке є чинним, не є скасованим в судовому порядку, а тому є обовязковим для врахування в даній справі судом. Крім цього, суд звертає увагу на те, що правомірність набуття дарувальником [PERSON] одноособового права власності на відповідний садовий будинок з господарським спорудами, виходячи із предмету позову, - не оскаржуються позивачем, а тому, в розумінні вимог ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності [PERSON] на відповідний садовий будинок з господарськими спорудами вважається набутим правомірно. В судовому засіданні, виходячи із досліджених судом доказів, зокрема, відповідного розпорядження Вінницької РДА Вінницької області від 16.02.2010 року № 196, та беручи до уваги пояснення учасників судового розгляду, судом було встановлено, що відповідна земельна ділянка, на якій знаходиться згаданий садовий будинок з господарськими спорудами, була передана [PERSON] в результаті реалізації нею права на безкоштовну приватизацію земельної ділянки, в силу чого, в розумінні норми п. 5 ч. 1 ст. 57 СК України, належала [PERSON] на праві особистої приватної власності. А оскільки, відповідна земельна ділянка, на якій знаходиться згаданий садовий будинок з господарськими спорудами, належала дарувальнику [PERSON] на праві особистої приватної власності, то, в розумінні вимог ч. 2 ст. 375 ЦК України, зведені на такій земельній ділянці будівлі, споруди та інше нерухоме майно належать на праві власності власнику земельної ділянки, і, як правило, правовий режим нерухомого майна, яке знаходиться, чи збудоване у визначеному законодавством порядку на такій земельній ділянці є похідним і визначається від правового режиму відповідної земельної ділянки, що в даному випадку відноситься до особистої приватної власності дарувальника [PERSON] Доводи позивача, що даний садовий будинок будував його син не знаходять підтвердження в судовому засіданні та суперечать матеріалам справи, зокрема відомостям технічного паспорта, згідно яких рік побудови даного садового будинку зазначається як 1980 рік, в той час як син позивача уклав шлюб з [PERSON] лише 26.03.1993 року, при цьому фактична наявність даного садового будинку станом на 01.06.1995 рік та належність такого будинку іншій особі, а саме: діду дарувальниці [PERSON], вбачається із змісту відповідного нотаріально посвідченого заповіту [PERSON] Суд також звертає увагу на те, що відповідні прибудови та господарські споруди, які відносяться до вказаного садового будинку, а саме: прибудова «а», мансандра «М/А» до садового будинку «А», сарай «Б», баня «Г», альтанка «Д», криниця «№1», вигрібна яма «№2», - можливо і побудовані за особисті кошти [PERSON], чи, можливо, за спільні кошти подружжя [PERSON] та [PERSON], що на даний час є лише припущенням та не може взятись до уваги судом, проте такі обєкти нерухомого майна, в розумінні норм ст.ст. 186, 187 ЦК України, - є приналежністю до відповідного садового будинку та частково є складовою садового будинку, а тому, [PERSON], оформивши право власності на садовий будинок, - набула права власності і на відповідні прибудови та господарські споруди, що є приналежністю до основної речі і відносяться до вказаного садового будинку, при цьому матеріали справи не містять жодного судового рішення про визнання відповідного обєкта згідно ч. 1 ст. 62 СК України - обєктом права спільної сумісної власності подружжя, а дослідити та вирішити це питання при розгляді даної справи, в силу вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України щодо розгляду справи у межах позовних вимог, - є неможливим. Крім цього, необхідно звернути увагу на те, що суд неодноразово в порядку ч. 4 ст. 10 ЦПК України розяснював стороні позивача про необхідність надання суду доказів, якими обгрунтовуються позовні вимоги, всіляко сприяючи стороні позивача в реалізації процесуальних прав, зокрема витребовуючи відповідні докази та неодноразово переносячи розгляд справи у звязку з необхідністю надання суду відповідних доказів, проте суду так і не надано було доказів того, що позивач звернувся до нотаріальної контори у визначеному законодавством порядку із заявою про прийняття спадщини після смерті його сина: [PERSON], при цьому позивач навіть не зміг суду чітко вказати відомості щодо нотаріуса та його місця знаходження, якому він міг, можливо, подавати відповідну заяву про прийняття спадщини. Не надання суду доказів прийняття спадщини позивачем після смерті його сина [PERSON] виключає наявність будь-якого порушеного права позивача щодо відповідної спадщини, а відтак виключає повноваження суду щодо захисту права, яке не порушено, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки, в розумінні норм ч. 1 ст. 3, п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України, особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваний прав, а компетенція суду поширюється саме на захист порушених, невизнаних або оспорюваний прав особи. За даних обставин, враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, передбачений вимогами ст. 11 ЦПК України, зокрема щодо розгляду справи у межах позовних вимог, з огляду на надані суду докази, які дають підстави вважати, що предметом оспорюваного договору є нерухоме майно, яке належало дарувальнику на праві особистої приватної власності, а тому таке майно не входить до складу спадщини, що відкрилась після смерті чоловіка дарувальниці [PERSON], в силу чого власник такого майна [PERSON] мала право розпорядитись таким майном у будь-який період часу, беручи до уваги те, що зміст відповідного оспорюваного договору дарування садового будинку з господарськими спорудами не суперечить ЦК України та іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а особа, яка вчиняла такий правочин, мала необхідний обсяг цивільної дієздатності, при цьому правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, а волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі, що не спростовується жодними наданими суду доказами, враховуючи не надання суду доказів прийняття позивачем у визначеному законодавством порядку спадщини після смерті його сина, що виключає наявність будь-якого порушеного спадкового права позивача щодо відповідної спадщини, а відтак виключає повноваження суду щодо захисту права, яке не порушено, в результаті чого суд вважає, що позов є безпідставний та задоволенню не підлягає, а тому в позові слід відмовити повністю. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed