Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

19 березня 2014 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом, в якому просили визнати за ними у рівних частках (по 1/2 частки) право на земельну частку (пай) на території колишнього КСП ім. Кірова Новобахмутівської сільської ради, раніше надане [PERSON]. В обґрунтування позову зазначили, що [PERSON] отримав сертифікат № 2061 серії ДН № 01815714. [INFO] [PERSON] помер, вони є його спадкоємцями першої черги, але отримати свідоцтво про право на спадкування не мають можливості, оскільки останній при житті сертифікат загубив. Нотаріус відмовив у видачі свідоцтва з підстав відсутності сертифікату. В судове засідання сторони не прибули - надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно списку громадян-членів КСП ім. Кірова за порядковим номером 238 додатку № 1 державного акту на право колективної власності на землю КСП ім. Кірова серія ДН № 300016 - [PERSON] був його членом. що підтверджено листом управління Держкомагентства в Ясинуватському районі Донецької області № 02-18/237 від 10.02.2014 року (арк. справи 18). 28.09.1996 року [PERSON] отримав сертифікат на земельну частку (пай) серія ДН № 0181574, який зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 2061. Зазначене підтверджено також листом управління Держкомагентства в Ясинуватському районі Донецької області № 02-18/237 від 10.02.2014 року (арк. справи 18). 20.03.2000 року [PERSON] уклав договір оренди земельної частки (паю) № 230 з ТОВ "ім. Кірова". Термін дії договору укладено на 7 років. Тобто до березня 2007 року (арк. справи 13-16). [INFO] [PERSON] помер, про що вчинений відповідний актовий запис № 14 в Книзі реєстрації смертей від 22.08.2007 року виконкомом Новобахмутівської сільської ради Ясинуватського району Донецької області, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 22.07.2007р., виданого виконкомом Новобахмутівської сільської ради Ясинуватського району Донецької області (арк. справи 12). 11.03.2008 року Ясинуватською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа після померлого [PERSON], з якої вбачається, що спадкоємцями його майна є його дружина та його донька, а саме: [PERSON] та [PERSON] відповідно (арк. справи 34-41). За життя [PERSON] загубив сертифікат на земельну частку (пай) серія ДН № 0181574, зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 2061. На звернення позивачів до нотаріуса з питанням видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) їм видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 80/02-31 від 22.01.2014 року. В обґрунтування відмови нотаріусом зазначено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією, який спадкодавцем загублений, внаслідок чого нотаріус позбавлений можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом та роз'яснено право звернення до суду за місцем знаходження земельної частки (паю) з позовною заявою до суду. Позивачами було дано оголошення у газету "Ясиноватая на ладони" № 3 від 06.02.2014 року, що "втрачений сертифікат на земельний пай серія ДН № 0181574, виданий Ясинуватською районною державною адміністрацією від 28.09.1996 року на ім'я [PERSON] вважати недійсним ". Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно зі ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення ії померлою. Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Тобто ми є спадкоємцями першої черги. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п.11 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. В даному випадку спадкоємцю виданий сертифікат, який на час його смерті втрачений. Наявність права на земельний пай у [PERSON] ніким не оспорюється. Судом встановлено, що позивачеві у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті [PERSON], оскільки у шестимісячний строк після його смерті звернулися до нотаріальної контори, а тому є такими що прийняли спадщину. Право на земельний пай є складовою спадкової маси. Згідно ст. 392 ЦК України в разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Згідно п. 23 Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - «свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину у судовому розгляді не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження». Стаття 152 Земельного кодексу України передбачає, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Зібрані по справі докази вказують, що померлій належало право на земельну частку (пай), спадщина не визнана відумерлою, позивач є спадкоємцем, що прийняв спадщину, право власності спадкодавця не припинено відповідно до ст.1296 ЦК України. Відсутність свідоцтва на право на спадщину не позбавляє спадкоємців на спадкове майно, а згідно ст.16 ЦК України засобом захисту свого права є визнання права. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що позивачі у встановлений строк звернувся з заявою про прийняття спадщини, а тому права та обов'язки щодо земельного паю, які належали спадкодавцю [PERSON] перейшли до спадкоємців [PERSON] та [PERSON] - позивачів у справі, а тому їх право на земельну частку(пай) підлягає захисту. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved