Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовною заявою в якій просить збільшити розмір аліментів стягуваних з відповідача на її користь на підставі рішення Тячівського районного суду від 01.08.2011 р. на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] . Посилається на те, що відповідач є здоровим та працездатним, постійно виїжджає на заробітки у Чеську Республіку, де непогано заробляє. На даний час розмір аліментів призначений рішенням суду через підвищення цін на споживчі товари є недостатнім для забезпечення їхніх дітей. Діти подорослішали, тому витрати на них збільшилися. Відповідач як і вона зобов`язаний утримувати дітей. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково. Пояснив, що він має іншу сім`ю в якій у нього є неповнолітня донька. На даний час у зв`язку з пандемією важко знайти роботу, тому він згідний сплачувати по 1200 гривень на кожну дитину. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Тячівського районного суду від 01.08.2011 р. з відповідача було стягнуто на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 800 гривень щомісячно. Згідно із ст. 8 ч. 1Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Відповідно до ст. 184 ч. 1 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За правилами ст. 192 СК України розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального стану та в інших випадках, передбачених сімейним кодексом. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" звернуто увагу суддів на те, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин 5 - 7 ст. 181 СК. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено у Законі "Про виконавче провадження", а також у статтях 194 - 197, 274 СК. Суд вважає, що з часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів сталася значна зміна цін на основні життєво-необхідні товари та продукти, що є загальновідомою обставиною і не потребує доказування, тому є підстави для часткового задоволення позову. Крім того з приписів Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" убачається, що з 1 січня 2020 року для дітей віком від 6-ти до 18 років встановлено прожитковий мінімум у розмірі 2218 грв. На час ухвалення судом рішення (01.08.2011 р.), прожитковий мінімум для дітей віком до 6- років становив 832 грв., а для дітей віком від 6-ти до 18 років - 997 грв. Суд також враховує, що середня заробітна плата в Україні в серпні 2011 року становила 2694 грв., а по Закарпатській області - 2100 гривень. На даний час середня заробітна плата становить 10847 гривень та 10002 гривні відповідно. Мінімальна заробітна плата у 2011 році складала 960 гривень, а у 2020 році - 4723 гривні. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів, факт наявності у нього іншої сім`ї у якій він має неповнолітню доньку [PERSON] [INFO] , а також норми ст. 182 ч. 2 СК України згідно якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому суд приходить до висновку, що [PERSON] , як молодий, працездатний чоловік, який має можливість працювати, у тому числі й за кордоном, на обліку в центрі зайнятості не стоїть, у змозі заробити таку суму, щоб сплачувати на утримання своїх сина та доньки по 1300 грв. на кожну дитину в місяць. Доказів того, що відповідач спроможний сплачувати по 1800 гривень позивачка суду не надала. Згідно ст. 141 ч. 2 п. 1 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову на відповідача. За таких обставин,

Outcome: partial