Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-26 00:00:00

Позивач\~ [PERSON] , звернулася до суду із позовом до [PERSON] , про виділення в натурі частини нерухомого майна та визнання права власності, просить суд: виділити\~ в натурі реконструйовану частину будівлі кафе з майданчиком і навісом літ «А», загальною площею 81,2 кв.м., вбиральня літ. «Б», ворота №1, огорожа № 2, замощення ІІ, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на реконструйовану частину будівлі, що в цілому складається: будівля кафе з майданчиком і навісом літ «А», загальною площею 81,2 кв.м., вбиральня літ. «Б», ворота № 1, огорожа №2, замощення ІІ, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . Так, вимоги позивача мотивовані тим, що\~ 25.10.1998 року вона з відповідачем уклала шлюб, який було зареєстровано у Базарянівській сільській раді Татарбунарського району Одеської області. Вказує, що за час шлюбу вона з відповідачем збудували власними зусиллями та за спільні кошти будівлю кафе з майданчиком і навісом, загальною площею 69,5 кв.м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . З часу будівництва, будівля кафе, площею 69,5 кв.м. була зареєстрована на праві власності за відповідачем [PERSON] , відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Разом з тим, 05.12.2006 року між [PERSON] та ПАТ «Державний ощадний банк» був укладений кредитний договір № 258. В якості забезпечення по вищевказаному кредитному договору, 05.12.2006 року між Банком та відповідачем був укладений іпотечний договір, згідно якого Банку було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме будівлю кафе з майданчиком і навісом, загальною площею 69,5 кв.м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, між відповідачем та Банком був укладений іпотечний договір щодо нерухомого майна, належного на праві спільної сумісної власності подружжя, в т.ч. на частину належну [PERSON] . З часу укладання кредитного та іпотечного договорів, відповідач на довгий час поїхав на заробітки до РФ та тривалий час знаходився поза межами реєстрації. В той же час, починаючи з 2007 року вона разом з дітьми власними зусиллями та за власні кошти здійснили реконструкцію будівлі кафе. Внаслідок реконструкції\~ була збільшена загальна площа Будівлі кафе до 81.2 кв.м., збудовано вбиральню літ «Б», ворота №1, огорожу №2. Вищевказані поліпшення Будівлі кафе в наступному були належним чином введені в експлуатацію та відповідним чином оформлено право власності на новостворене нерухоме майно. Натомість будь-яких додаткових угод або доповнень до Іпотечного договору від 05.12.2006 року в результаті проведеної реконструкції не вносилось, в т.ч. своєї згоди на такі доповнення та зміни нею не надавались. Враховуючи вищевикладене, позивач дійшла висновку, що частина Будівлі кафе, яка становить різницю між тим, що було передано в іпотеку та тим, що було добудовано не підпадає під обтяження відповідно до іпотечного договору, а отже може бути виділена в натурі одним із співвласників нерухомого майна. У 2011 році шлюбні відносини з відповідачем припинились, та рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 30.01.2012 року шлюб між ними було розірвано. Разом з тим, посилаючись на норми законодавства про спільну сумісну власність, та факт переходу у фактичне володіння банку за іпотечним договором належної їй на праві спільної сумісної власності частини будівлі кафе за зобов`язаннями відповідача, вважає, що існують усі правові підстави для визнання за нею права власності на частину реконструйованого спірного майна та виділення його в натурі. З вказаних вище підстав вона і звернулась до суду з даним позовом. 07 вересня 2017 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду провадження по справі було відкрито та вона призначена до судового розгляду по сутті. 15 січня 2018 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду справа призначена до загального позовного провадження з призначенням підготовчого її розгляду. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26.02.2018 року, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», код ЄДРПОУ 09328601, юридична адреса:\~ 65125, м. Одеса, вул. Базарна, 17. 29 березня 2018 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по справі призначена судово - будівельно - технічна експертиза та провадження по справі було зупинено. 12 квітня 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду провадження по справі було поновлено та призначений її підготовчий розгляд. 24 червня 2019 року від представника третьої особи надійшли письмові пояснення по справі, відповідно до яких зазначив, що незалежно від того, чи були внесені зміни до договору іпотеки у зв`язку з перебудуванням, добудовою щодо предмета іпотеки, чи ні, іпотеки поширюється й на таку реконструкцію. Більш того, вказав, що на підставі заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.12.2014 року у справі № 495/6994/14-ц, 29.01.2016 року відбулися електронні торги з примусової реалізації предмета іпотеки, за результатами якого оформлено протокол проведення електронних торгів № 142682 та переможцем торгів за протоколом визначено «Учасник2». Згідно Інформаційної довідки речових прав на нерухоме майно, право власності на об`єкт нерухомого майна - Будівлю кафе з майданчиком і навісом за адресою:\~ [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] .\~ Рішенням апеляційного суду Одеської області від 26.04.2017 у справі № 495/1790/16-ц у задоволенні позову [PERSON] до ВДВС Білгород-Дністровського міськрайонного суду, ДП «Сетам», третя особа: АТ «Ощадбанк» про визнання електронних торгів недійсними та повернення нерухомого майна відмовлено. За таких обставин, третя особа вважає, що вимоги [PERSON] щодо виділення в натурі та визнання права власності на реконструйовану частину будівлі є незаконними та порушують гарантоване Конституцією України право на власність нового власника нерухомого об`єкта [PERSON] 01 серпня 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду підготовче провадження по справі було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті. В судове засідання від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутність позивача, позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, матеріали справи містять його заяву відповідно до якої проти задоволення позовних вимог не заперечував. Представник третьої особи в\~ судове засідання не з`явився, проте мотиви своєї незгоди з позовом виклав у письмових поясненнях від 24.06.2019 року. Суд розглядає справу за відсутність сторін, відповідно наданих заяв та пояснень, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що дійсно 25.10.1998 року позивач та відповідач уклали шлюб, зареєстрований Базарянівською сільською радою Татарбунарського району Одеської області, що підтверджується паспортними даними сторін у графі сімейний стан. /л.с.7,14/. Як вбачається з матеріалів інвентаризаційної справи № 383 щодо Будівлі кафе за адресою: [ADDRESS] , 11.08.2006 року виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради прийнято рішення № 43 «Про оформлення права власності на кафе-бар з літнім майданчиком по [ADDRESS] ПП [PERSON] », на підставі чого [PERSON] було видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно та зареєстровано право власності, що підтверджується Витягом про право власності на нерухоме майно № 12024131 від 03.10.2006 року. Земельна ділянка під Будівлею кафе перебувала у користуванні СПД [PERSON] на підставі договору оренди землі від 16.10.2006 року, укладеного між Миколаївською сільською радою та СПД Бердя В.П. Як вбачається з матеріалів справи, 05.12.2006\~ року між ПАТ «Державний Ощадний Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 258. Того ж дня, між ПАТ «Державний Ощадний Банк» та [PERSON] був укладений\~ Іпотечний договір, зареєстрований за № 3134, згідно якого в Іпотеку відповідачем було передано будівлю кафе з відкритим майданчиком, загальною площею 69, 5 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконкомом Миколаївської сільської ради 27.09.2006 року. Матеріалами інвентаризаційної справи також встановлено, що 30.01.2007 року виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Білгород - Дністровського району Одеської області було винесено рішення №08, згідно якого надано дозвіл на реконструкцію кафе-бару «День і ніч» [ADDRESS] ПП [PERSON] . 18.07.2007 року Інспекцією архітектурно-будівельного контролю по Білгород-Дністровському району видано [PERSON] дозвіл на виконання будівельних робіт № 0002. Згідно акту\~ від 06.12.2007 року за № 170 прийнято в експлуатацію закінчений будівництвом об`єкт /реконструкція Будівлі кафе з майданчиком і навісом/, а також виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області винесено рішення № 152 від 06.12.2007 року «Про оформлення права власності на будівлі кафе з майданчиком і навісом, який розташований в [ADDRESS] [PERSON] », на підставі якого відповідач отримав Свідоцтво про право власності на реконструйований об`єкт нерухомості. 20.12.2007 року [PERSON] зареєстрував своє право власності на реконструйовану Будівлю кафе, загальною площею 81,2 кв.м., що розташована в [ADDRESS] , до складу якої входить: будівля кафе з майданчиком і навісом літ «А», вбиральня літ «Б», ворота №1, огорожа №2, замощення ІІ, що підтверджується Витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 17136298. Задля повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області було постановлено ухвалу про витребування доказів від 29.03.2018 року, згідно якої: заяву позивача [PERSON] про призначення судової будівельно технічної\~ експертизи по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про виділення в натурі частини нерухомого майна та визнання права власності задоволено. Призначено по цивільній справі судову будівельно технічну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання: визначити обсяги та вартість виконаних будівельних робіт з переобладнання будівлі кафе з майданчиком і навісом літ. «А», загальною площею 81,2 кв.м., вбиральня літ. «Б», ворота №1, огорожа №2, замощення ІІ, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] за період з 2007 року; визначити вартість будівельних робіт, пов`язаних із переобладнанням будівлі кафе з майданчиком і навісом літ. «А», загальною площею 81,2 кв.м., вбиральня літ. «Б», ворота №1, огорожа №2, замощення ІІ, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] за період з 2007 року; визначити частку вартості вищевказаних будівельних робіт, вартості всієї будівлі кафе з майданчиком і навісом літ. «А», загальною площею 81,2 кв.м., вбиральня літ. «Б», ворота №1, огорожа №2, замощення ІІ, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] ; розробити варіанти поділу будівлі кафе з майданчиком і навісом літ. «А», загальною площею 81,2 кв.м., вбиральня літ. «Б», ворота №1, огорожа №2, замощення ІІ, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , відповідно до ідеальних часток кожного із співвласників з урахуванням визначеної вище частки (в результаті визначення вартості робіт) з підготуванням у необхідних випадках пропозицій щодо переобладнання об`єктів, залишення їх частини у спільній власності, а також визначенням грошової компенсації власнику, частка якого в натурі після поділу стала меншою за ідеальну. У відповідності до Висновку експерта № 09/05 судової будівельно-технічної експертизи, складеного 29.03.2019 року, вартість будівлі кафе з майданчиком і навісом літ. «А», загальною площею 81,2 кв.м., вбиральня літ. «Б», ворота № 1, огорожа № 2, замощення II, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , станом на момент проведення експертизи склала 860 344 грн.\~ Дослідженням наданих матеріалів встановлено, що за період з 27.09.2006 року по 13.12.2007 роки були виконані будівельні роботи з переобладнання будівлі кафе з майданчиком і навісом, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , а саме: будівництво прибудови літ. «а» загальною площею 10,6 м2,будівництво навісу літ. «а1», площею 169,77 м2; спорудження воріт № 1 площею 7,84 м2; спорудження огорожі № 2 площею 38,98 м ; спорудження замощення II площею 132,34 м2. Вартість будівельних робіт, пов`язаних із переобладнанням будівлі кафе з майданчиком і навісом літ. «А», загальною площею 81,2 кв.м., вбиральня літ. «Б», ворота № 1, огорожа № 2, замощення II, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , за період з 27.09.2006 року по 13.12.2007 роки склала: 524 767 грн. Частка вартості вищевказаних будівельних робіт з переобладнання у вартості всієї будівлі кафе з майданчиком і навісом літ. «А», загальною площею 81,2 кв.м., вбиральня літ . «Б», ворота № 1, огорожа № 2, замощення II, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , склала 61% або 61/100 частки. Окрім того, на рішення суду пропонується найбільш доцільний та технічно можливий варіант поділу будівлі кафе з майданчиком і навісом, розташованої\~ за адресою: [ADDRESS] з відхиленням від ідеальних часток співвласників по 1/2 частки: 1-му співвласнику виділити: літ. «А» будівля кафе з майданчиком і навісом в складі приміщень: 1 бар площею 23,3 м , 2 кухня площею 29,0 м2 - 243 274 грн; літ. «а» прибудова в складі приміщень: 9 приміщення персоналу площею 9,7 кв.м.,10 душова площею 0,9 кв.м,47767 грн.,\~ № 1 ворота - 14 836 грн., № 2 огорожа 26 619 грн., II замощення - 162 093 грн. Загальною площею по літ. «А» - 52,3 м2, вартістю 494 589 грн, що складає 57/100 фактичних часток, більше ідеальної частки на 64 417 грн. у нині чинних цінах на будівельні матеріали і послуги. Вхід в приміщення 1-го співвласника обладнати новий в приміщенні 1 літ. «А» (див. додаток № 2 до висновку № 09/05). 2-му співвласнику виділити: літ. «А» будівля кафе з майданчиком і навісом в складі приміщень: 4 кабінка площею 3,3 м2, 5 кабінка площею 3,3 м2, 6 кабінка площею 3,3 м2, 7 кабінка площею 3,4 м2, 8 кабінка площею 5,0 м2 - 85 123 грн.; літ. «а1» навіс пл. 169,77 м2 - 273 452 грн; літ. «Б» вбиральня пл. 2,7 м - 7180 грн. Загальною площею по літ. «А» - 18,3 м2, вартістю 365 755 грн, що складає 43/100 фактичної частки, менше ідеальної частки на 64 417 грн у нині чинних цінах на будівельні матеріали і послуги. Вхід в приміщення 2-го співвласника зберегти існуючі в приміщеннях №№* 4, 5, 6, 7, 8 літ. «А». При запропонованому варіанті поділу будівлі кафе з майданчиком і навісом, розташованої за адресою: [ADDRESS] , необхідно зробити наступні ремонтно-будівельні роботи по переплануванню приміщень: 1-му співвласнику: -\~ демонтаж дверного блоку та замурування дверного отвору в зовнішній стіні приміщення бару 1 літ. «А»; -\~ пробивка дверного отвору з установкою дверного блоку від розбирання в зовнішній стіні приміщення бару 1 літ. «А» з другого боку. Вартість робіт по переплануванню приміщень згідно звідного кошторисного розрахунку вартості та локального кошторису № 2-1-1 складає 4 986 грн. Вказані переобладнання необхідно узгодити з Миколаївською сільською радою в установленому порядку. Позивач вважає, що частина будівлі кафе, яка становить різницю між тим, що було передано в іпотеку та тим, що було добудовано не підпадає під обтяження відповідно до іпотечного договору, оскільки будь-яких додаткових угод або доповнень до Іпотечного договору від 05.12.2006 року в результаті проведеної реконструкції не вносились. Проте, суд не погоджується з вказаними ствердженнями позивача, з огляду на наступне. Реконструкція - це перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об`єкта будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, внаслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність тощо), забезпечується удосконаленням виробництва, підвищення його техніко-економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшенням умов експлуатації та якості послуг. Реконструкція передбачає повне або часткове збереження елементів несучих і огороджувальних конструкцій та призупинення на час виконання робіт експлуатації об`єкту в цілому або його частин (за умови їх автономності). Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку", іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх. Забезпечувальне зобов`язання (взаємні права і обов`язки) виникає між іпотекекодержателем (кредитором за основним зобов`язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов`язанням). Виконання забезпечувального зобов`язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем\~ (кредитором)\~ права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов`язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого переважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку не доведення до цієї особи інформації про обтяження майна). Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 5 Закону України "Про іпотеку", іпотека поширюється на частину об`єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості. Нерухоме майно передається в іпотеку разом з усіма його приналежностями, якщо інше не встановлено іпотечним договором. Отже, незалежно від того, чи були внесені зміни до договору іпотеки у зв`язку перебудуванням, добудовою тощо предмета іпотеки, чи ні, іпотека поширюється й на таку реконструкцію. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду України від 20.04.2011 року у справі N 6-61027св10 та кореспондується з висновками ВСУ, викладеними у постанові\~ від 18.04.2018 року по справі № 910/4650/17. Матеріалами справи встановлено, що після реконструкції Будівлі кафе, розташованої за адресою: [ADDRESS] , здійсненої відповідачем, реконструйований об`єкт нерухомості було введено в експлуатацію та зареєстровано право власності на вказане нерухоме майно за [PERSON] /реєстрація права власності відбулась не як на окремий об`єкт нерухомості, а як на реконструйоване нерухоме майно Будівлі кафе, розташованої за адресою: [ADDRESS] /\~ Внаслідок реконструкції була збільшена загальна площа будівлі до 81 кв.м.,збудовано вбиральню літ «Б», ворота №1, огорожу № 2. Приписами ст. 331 ЦК України передбачено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Суд не погоджується з доводами позивача про те, що внаслідок реконструкції було створено новостворене нерухоме майно, оскільки матеріалами інвентаризаційної справи встановлено, що будівля кафе була реконструйована відповідачем, після чого прийнята в експлуатацію та зареєстровано право власності за [PERSON] на загалом реконструйовану Будівлю кафе. Таким чином, з урахуванням позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові та ухвалі, що наведені вище за текстом рішення , іпотека поширюється й на таку реконструкцію. Разом з тим, як встановлено в ході розгляду справи, 17.12.2014 року на підставі заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.12.2014 року по справі № 495/6994/14-ц, позовну заяву ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі Філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» (ЄДРПОУ 09328601, МФО 328845, р/р № [NUMBER] в Одеському облуправлінні АТ «Ощадбанк», юридична адреса: м. Одеса, вул. Базарна, 17) за Кредитним договором № 258 від 05.12.2006 р. у розмірі 155081,54 грн. (сто п`ятдесят п`ять тисяч вісімдесят одна гривня 54 коп.), з яких: 63215,83 грн. (шістдесят три тисячі двісті п`ятнадцять гривень 83 коп.) - прострочений основний борг по кредиту; 28 630,80 грн. (двадцять вісім тисяч шістсот тридцять гривень 80 коп.) - прострочені проценти за користування кредитом за період з 01.01.2007р. по 29.05.2014р.; 45 999,51 грн. (сорок п`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять гривень 51 коп.) - пеня за прострочений основний борг по кредиту за період з 01.01.2012р. по 29.05.2014р., 17235,40 грн. (сімнадцять тисяч двісті тридцять п`ять гривень 40 коп.) - пеня за прострочені проценти за користування кредитом за період з 01.01.2007 р. по 29.05.2014 рік, звернуто стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором від 05.12.2006 р., зареєстрованого за №3134, а саме на: будівлю кафе з відкритим майданчиком, загальною площею 69,5 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконкомом Миколаївської сільської ради 27.09.2006 року, зареєстрованого Білгород-Дністровським бюро технічної інвентаризації 03.10.2006 року, номер запису -7, в книзі - 1; реєстраційний номер в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 16179808, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, яка буде встановлена на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності. На період реалізації будівлі кафе з відкритим майданчиком, загальною площею 69,5 кв. м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , передано його в управління Публічному акціонерному товариству "Державний ощадний банк України" в особі Філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» (ЄДРПОУ 09328601, МФО 328845, р/р № [NUMBER] в Одеському облуправлінні АТ «Ощадбанк», юридична адреса: м. Одеса, вул. Базарна, 17) у порядку ст. 34 Закону України "Про іпотеку". Стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , паспорт серії [NUMBER] виданий Татарбунарським РВ УМВС України в Одеській обл. 03.01.1997р., ІПН [NUMBER] ) на користь Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі Філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» (ЄДРПОУ 09328601, МФО 328845, р/р № [NUMBER] в Одеському облуправлінні АТ «Ощадбанк», юридична адреса: м. Одеса, вул. Базарна, 17) суму сплаченого позивачем судового збору у розмірі 1550,81 грн. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено. На виконання вищевказаного рішення Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області 10.07.2015 року був виданий виконавчий лист. /л.с.50/. Представник АТ «Ощадбанк» у своїх поясненнях вказав, що 29.01.2016 року відбулися електронні торги з примусової реалізації предмета іпотеки, за результатами якого оформлено протокол проведення електронних торгів № 142682 та переможцем торгів за протоколом визначено «Учасник2» У березні 2016 року [PERSON] звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ВДВС Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, ДП «Сетам», третя особа АТ «Ощадбанк» про визнання електронних торгів недійсними та повернення нерухомого майна. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.10.2016 року позовні вимоги [PERSON] задоволені, визнано електронні торги проведені 29.01.2016 року з примусової реалізації предмета іпотеки будівлі кафе з відкритою площадкою, загальною площею 81, кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , оформлене протоколом № 142682 проведення електронних торгів недійсними. Повернуто нерухоме майно будівлю кафе організатору електронних торгів ДП «Сетам». Проте, рішенням апеляційного суду Одеської області від 26.04.2017 року , яке залишено в силі постановою Верховного суду від 20.06.2019 року, апеляційні скарги представника ДП «Сетам» та представника третьої особи ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії обласного управління акціонерного товариства «Ощадбанк» - задоволені частково. Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.10.2016 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] відмовлено. Наразі, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 3 169491353 від 06.06.2019 року, власником будівлі кафе з майданчиком і навісом, площею 81,2 кв.м. що складається з: будівлі кафе з майданчиком і навісом літ «А», вбиральні літ «Б», ворота №1, огорожа № 2, замощення ІІ за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] на підставі свідоцтва серії та номер: реєстр № 710, виданого 02.07.2018 приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Сминтина І.В. Стосовно стверджень позивача, що Будівля кафе, розташована за адресою: [ADDRESS] , що передана в іпотеку, а згодом реконструйована, належить позивачу та відповідачу на праві спільної сумісної власності подружжя, суд не погоджується з такими доводами, з наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно п.3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Відповідно до вимог ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна.\~ Застосовуючи\~ норму\~ ст. 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти\~ або спільна праця подружжя. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц. В судовому засіданні встановлено, що на час початку та завершення будівництва будівлі Кафе за адресою: [ADDRESS] сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, проте у матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази прийняття участі спільною працею або коштами позивача у будівництві даної будівлі кафе. Більш того, в даному випадку слід враховувати Постанову Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання шлюбу недійсним та поділ спільного майна подружжя», де судам розяснено, що при поділі майна враховуються борги подружжя та правовідносини за зобовязаннями, що виникли в інтересах сімї, як це визначено в ч.4 ст. 65 Сімейного кодексу України. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України( справа № 6-486цс16 від 27.04.2016 року та № 6-539цс16 від 14.09.2016 р.). У відповідності до ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. 2. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. 3. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. 4. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Разом з тим, позивач у своєму позові не оскаржувала факт неподання нею згоди під час шлюбу з відповідачем на укладання іпотечного договору, укладеного між ПАТ «Ощадбанк» та [PERSON] 05.12.2006 року. Вона лише вказала на те, що частина належного на праві спільної сумісної власності на її думку майна перейшла у фактичне володіння Банку відповідно до кредитних зобов`язань відповідача, а тому вона має право на реконструйовану частину Будівлі кафе, з можливістю її виділення в натурі. Як вбачається з матеріалів справи, реконструйована частина об`єкту нерухомості разом з Будівлею кафе з майданчиком і навісом було продано з електронних торгів, та наразі наявний новий власник. Порушення процедури переходу права власності на предмет іпотеки судом не встановлено, сторонами не оскаржується, більш того правомірність даної процедури підтверджена постановою ВСУ від 20.06.2019 по справі № 495/1790/16-ц. В даному судовому процесі вже досліджувалось та вище за текстом наведено, що предмет іпотека за Іпотечним договором від 05.12.2006 року поширюється й на реконструйоване майно, незалежно від того, чи були внесені зміни до договору іпотеки у зв`язку перебудуванням, добудовою тощо предмета іпотеки, чи ні. Разом з тим, відповідно до ст. 41 Конституції України,\~ кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності, згідно ч.1 ст. 356 ЦК України , є спільною частковою власністю. Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України, право спільної часткової власності припиняється, то при цьому власнику, що виділяється, та власнику, що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого співвласника, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них». Порядок проведення таких робіт та розрахунок часток визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом МЖКГ України від 18 червня 2007 року № 55. Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок. Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою в постанові від 03 квітня 2013 року, справа № 6-12цс13. Проте, позивачем жодним чином не доведено, що вона є співвласником реконструйованої будівлі кафе, що розмір її частки становить розмір проведеної реконструкції, не доведено й того факту, що їй може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру). У відповідності до ч.1,5,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч.1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Застосовуючи до даних правовідносин інститут захисту права власності, слід послатись й на такі норми чинного законодавства. Частиною першої\~ статті 316 ЦК України встановлено, що право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1\~ ст. 317 ЦК України). При цьому згідно\~ статті 346 ЦК України\~ право власності припиняється, зокрема, в разі відчуження власником свого майна. Конституцією України\~ (ст. 41] та ст. 1 Першого протоколу до\~ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до\~ Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.\~ 316,\~ 317,\~ 319,\~ 321 ЦК України). Наразі, право власності на реконструйовану будівлю кафе з відкритим майданчиком, загальною площею 81, кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] перейшло до [PERSON] , що підтверджено Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 169491353. За таких обставин, з урахуванням законності набуття права власності новим власником на предмет Іпотеки, переданий 05.12.2006 року [PERSON] до ПАТ «Ощадбанк», та реалізований Банком внаслідок невиконання кредитних зобов`язань боржником на підставі рішення суду з проведених електронних торгів, до якого ввійшла реконструкція даної будівлі кафе, розташованої за адресою: [ADDRESS] внаслідок чого була збільшена його площа та збудовано вбиральню літ «Б», ворота №1 та огорожу №2, з урахуванням недоведеності права спільної сумісної власності подружжя на спірне нерухоме майно з визначеною часткою позивача у вигляді проведеної реконструкції, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» про виділення в натурі частини нерухомого майна та визнання права власності є необґрунтованими, недоведеними та такими, що задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed