Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання їхніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 3900 грв. щомісячно, до досягнення ними повноліття. Посилається на те, що за останні декілька років їхнє подружнє життя почало погіршуватися. Відповідач почав зловживати алкогольними напоями та застосовувати до неї, їхніх дітей і свого батька фізичну силу. Під час чергового конфлікту він вигнав її з дітьми із будинку, і вона змушена була перейти жити у найману квартиру. Від шлюбу з відповідачем у них народилося шестеро дітей, четверо проживають з нею. Потягом останніх чотирьох років він не приймає ніякої участі у матеріальному забезпеченні дітей, хоча виїжджає на заробітки у РФ, а всі кошти витрачає тільки на себе. Вона працює техпрацівником у торговому центрі, тому її коштів не вистачає на утримання дітей. Відповідач у судове засідання не з'явився і не повідомив суду причини неявки. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які перебувають на утриманні позивачки. Це стверджено свідоцтвами про народження дітей, довідкою Кривської сільської ради та актом обстеження матеріально-побутових умов, з якого вбачається, що в шлюбі у позивачки та відповідача народилося шестеро дітей -доньки [PERSON], [PERSON], та син [PERSON] перебувають на її утриманні. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Статтею 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" звернуто увагу суддів на те, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин 5 - 7 ст. 181 СК. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено Законі "Про виконавче провадження", а також у статтях 194 - 197, 274 СК. Зважаючи на вказані вимоги закону аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі визначальним при визначенні способу стягнення аліментів є те чи платник аліментів має постійний, стабільний заробіток (дохід) чи навпаки такий його дохід є нерегулярним, мінливим, частина такого виплачується в натурі, тощо. Як вбачається із матеріалів справи та сторонами не оспорюється, що відповідач на час розгляду справи офіційно не працює та постійного (сталого) доходу не має. При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивачки, яка працює техпрацівником, сама виховує трьох малолітніх дітей, відсутність у відповідача інших аліментних зобов'язань та відсутність істотних причин, які б перешкоджали йому працювати та заробляти кошти. Тому суд вважає, що відповідач, як молодий, працездатний чоловік, який має можливість працювати за кордоном, у змозі заробити суму, яка дасть йому можливість сплачувати на утримання своїх малолітніх дітей 3300 гривень у місяць. З приписів статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" убачається, що у 2018 році установлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2018 року у розмірі 1860 гривень, з 1 липня 1944 гривні, а з 1 грудня 2027 гривень. Отже сума аліментів на одну дитину (1100 грв.), не є непомірною і не набагато більшою від половини прожиткового мінімуму на дитину. Частиною 1 ст. 76 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Доказів того, що відповідач має можливість сплачувати по 1300 грв. на кожну дитину щомісяця позивачка суду не надала. У відповідності ст. 141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача. За таких обставин,

Outcome: partial