Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

У жовтні 2018 року Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі - Банк або АТ КБ "ПриватБанк") звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути на його користь із [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 11 серпня 2014 року в загальному розмірі 21848 грн. 54 коп. В обґрунтування позову зазначало, що 11 серпня 2014 року між Банком і [PERSON] (далі - Позичальник або Клієнт) був укладений кредитний договір № б/н, за умовами якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 5019 грн. 81 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Банк взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконав, надав Позичальникові кредит у вказаній вище сумі. Проте відповідач своїх зобов`язань за цим договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 01 жовтня 2018 року [PERSON] має перед Банком заборгованість за цим кредитним договором у загальному розмірі 21848 грн. 54 коп., з яких: 4415 грн. 72 коп. - заборгованість за кредитом, 5189 грн. 66 коп. - заборгованість по процентам, 10726 грн. 56 коп. - нарахована пеня, а також штрафи в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 1016 грн. 60 коп. (процентна складова). Представник позивача Гаренко Н. В . у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу за її відсутності, позов підтримує повністю. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, подала до суду відзив на позов, у якому зазначала, що дійсно 11 квітня 2014 року з метою отримання банківських послуг вона підписала заяву № б/н, згідно із якою отримала кредит у розмірі 5019 грн. 81 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, чим підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом із Умовами і правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між нею і Банком договір про надання банківських послуг. Проте належних доказів на підтвердження того, що між нею і Банком був укладений договір приєднання, крім вказаної заяви, позивачем не надано. Зазначені Умови і правила надання банківських послуг не можуть вважатися складовою частиною укладеного сторонами кредитного договору, оскільки вони не містять підпису Позичальника, що підтверджує той факт, що з їх змістом її не ознайомлювали, належним чином вони теж не посвідчені. Сама анкета-заява без обов`язкових додатків не є договором, тому не можна стверджувати, що цей договір укладався. Згідно із Умовами і правилами надання банківських послуг пеня і штраф стягуються за прострочення нею сплати кредиту та процентів, тобто за одне й те саме порушення, що свідчить про застосування до неї кредитором подвійної цивільно-правової відповідальності, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 61 Конституції України. Крім того, розмір нарахованої Банком пені є явно завищеним. Просила суд розглянути справу за її відсутності та у задоволенні позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк" відмовити повністю. Також відповідач [PERSON] , посилаючись на положення ч. 3 ст. 21 Закону України "Про споживче кредитування", зокрема на те, що сукупна сума неустойки (штраф і пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, та не може бути збільшена за домовленістю сторін, вважає, що нарахована пеня, яка зазначена в позовній заяві, є значно завищеною, тому є всі підстави для застосування ч. 3 ст. 551 ЦК України та зменшення розміру нарахованої пені. Також вказувала на те, що вона перебуває в скрутному матеріальному становищі. Просила суд застосувати ч. 3 ст. 559 ЦК України та відмовити Банку у задоволенні позову в частині стягнення пені в розмірі 10726 грн. 56 коп. Вважає, що у такому разі АТ КБ "ПриватБанк" отримає грошові кошти, що надавалися їй за кредитним договором, та проценти за їх користування, що унеможливить понесення нею додаткових збитків. У відповіді на відзив представник позивача Гаренко Н.В. зазначала, що при оформленні кредиту анкета-заява на отримання кредиту підписується повнолітньою, дієздатною особою, яка підтверджує, що вона ознайомлена з Умовами і правилами надання банківських послуг і Тарифами банку та погоджується з ними. У анкеті-заві Позичальник підтвердила, що ці документи надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді, тому при укладенні договору про надання банківських послуг сторонами були обговорені усі істотні умови договору. Посилання відповідача на те, що Банком її не було ознайомлено з умовами кредитування є безпідставними. Умови і правила надання банківських послуг є загальнодоступною інформацією, згідно із умовами цього договору Клієнт зобов`язувалася ознайомлюватися з ними та виконувати їх вимоги, а також регулярно знайомитися з їх змінами на офіційному сайті АТ КБ "ПриватБанк". Відповідач [PERSON] до Банку з приводу невірного нарахування процентів не зверталася, що свідчить про те, що вона знала про розмір процентних ставок та інші умови обслуговування та повністю з ними погодилася. Із виписки по рахунку Клієнта вбачається, що відповідач частково сплачувала заборгованість за договором, розрахунок суми заборгованості нею не спростований, укладення зазначеного договору відповідач не заперечує. Посилання [PERSON] на те, що наданий їй кредит є споживчим - необґрунтовані та безпідставні, оскільки у даному випадку грошові кошти надавалися у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, за умовами споживчого кредиту - кошти кредитодавцем надаються споживачеві безпосередньо на придбання продукції. Крім того, зазначала, що штраф і пеня є різновидом штрафних санкцій та окремими видами неустойки. Заперечення відповідача щодо неможливості їх одночасного застосування є помилковим та нормі ч. 1 ст. 61 Конституції України не суперечать. Штраф застосовується за порушення виконання зобов`язання, пеня - за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення. Відповідач здійснювала погашення кредиту з порушенням строків, що підтверджує наміри відповідача щодо злісного ухилення від виконання зобов`язань. Доказів важкого фінансового становища відповідач суду не надала, підстави для зменшення розміру неустойки відсутні, тому позовні вимоги Банку підлягають задоволенню в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 11 серпня 2014 року на підставі заяви-анкети Позичальника, Умов і правил надання банківських послуг і тарифів позивач АТ КБ "ПриватБанк" і відповідач [PERSON] уклали кредитний договір № б/н. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). У ч. 1 ст. 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом ч. 2 ст. 634 ЦК України договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За умовами зазначеного кредитного договору Банк надав [PERSON] кредит у розмірі 5019 грн. 81 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач [PERSON] у підписаній нею анкеті-заяві на видачу їй кредитної платіжної картки зазначила бажаний розмір кредиту та підтвердила, що дана заява разом із Пам`яткою Клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді, становлять між нею і Банком договір про надання банківських послуг. Зі змісту цієї анкети-заяви вбачається, що Умови і правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті АТ КБ "ПриватБанк", Позичальник зобов`язується виконувати їх вимоги, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Банку. Згідно із п. п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов і правил надання банківських послуг Позичальник надала свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, який має право у будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання договору є прямою та безумовною згодою Клієнта на прийняття любого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов і правил надання банківських послуг Позичальник зобов`язувалася погашати заборгованість за кредитом, процентами за його користування, перевитратами платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. За змістом п. п. 2.1.1.5.6, 2.1.1.5.7 Умов і правил надання банківських послуг Клієнт зобов`язувалася у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу Банку виконати зобов`язання по поверненню кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороду Банку. Клієнт зобов`язана слідкувати за витратами коштів у межах платіжного ліміту з метою недопущення овердрафту. У п. 1.1.1.63 Умов і правил надання банківських послуг визначено, що овердрафт - це короткостроковий кредит, який надається Банком Клієнту у випадку перевищення суми операції по платіжній картці над сумою залишку коштів на рахунку в розмірі ліміту кредитування. Згідно із п. 1.1.7.11 Умов і правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Відповідно до п. п. 1.1.5.20, 2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг у разі порушення Клієнтом строків платежів за будь-яким грошовим зобов`язанням, передбаченим цим договором, більш ніж на 30 днів, Клієнт зобов`язана сплатити Банку штраф розмір якого встановлений тарифами договору, зокрема, 500 грн. (фіксована частина) + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, із урахуванням нарахованих процентів та комісій. За змістом п. 2.1.1.12.6.1 Умов і правил надання банківських послуг у разі виникнення прострочених зобов`язань за борговими зобов`язаннями на суму від 100 грн., Клієнт сплачує Банку пеню відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту. У п. 1.1.5.25 Умов і правил надання банківських послуг визначено, що за несвоєчасну оплату послуг за кожен випадок порушення Клієнт сплачує пеню в розмірі 0,1 % від суми заборгованості, проте не вище подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення. Судом встановлено, що позивач АТ КБ "ПриватБанк" свої зобов`язання за кредитним договором № б/н від 11 серпня 2014 року виконало, надало відповідачу [PERSON] кредит у визначеному договором розмірі, проте остання у порушення вимог закону та умов договору своїх зобов`язань за цим договором належним чином не виконує, заборгованість за кредитом, проценти за його користування та інші платежі Банку не сплачує. Із наданого позивачем АТ КБ "ПриватБанк" розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 11 серпня 2014 року вбачається, що станом на 01 жовтня 2018 року відповідач [PERSON] має перед Банком заборгованість за цим договором на загальну суму 21848 грн. 54 коп., з яких: 4415 грн. 72 коп. - заборгованість за кредитом, 5189 грн. 66 коп. - заборгованість по процентам, 10726 грн. 56 коп. - нарахована пеня, а також штрафи в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 1016 грн. 60 коп. (процентна складова). За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У ч. 1 ст. 526 ЦК України закріплено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Факту укладення сторонами 11 серпня 2014 року на підставі анкети-заяви Позичальника кредитного договору № б/н та отримання [PERSON] суми кредиту в розмірі 5019 грн. 81 коп. у поданому відзиві на позов відповідач не заперечувала. Суд вважає, що оскільки Позичальник належним чином взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної сплати кредиту і процентів за користування ним не виконує, позовні вимоги Банку про стягнення із [PERSON] на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованості за кредитом і процентами ґрунтуються на нормах чинного законодавства та умовах укладеного 11 серпня 2014 року сторонами кредитного договору № б/н, тому із відповідача на користь позивача підлягають стягненню заборгованість за кредитом у розмірі 4415 грн. 72 коп. і заборгованість по процентам у розмірі 5189 грн. 66 коп., всього - заборгованість у розмірі 9605 грн. 38 коп. Ухвалюючи рішення про задоволення позову у вказаній частині, суд враховує, що [PERSON] користувалася наданими їй грошовими кредитними коштами, виконувала умови укладеного з Банком кредитного договору, частково сплачувала заборгованість за наданим договором, у тому числі проценти, пеню і комісію, тобто фактично визнавала свої грошові зобов`язання за цим кредитним договором перед АТ КБ "ПриватБанк". Посилання відповідача на те, що Банком не надано належних доказів на підтвердження того, що між нею і Банком був укладений договір приєднання, висновків суду у зазначеній частині не спростовують, оскільки підписанням анкети-заяви [PERSON] підтвердила, що дана анкета-заява разом із Пам`яткою Клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становить між нею і Банком договір про надання банківських послуг; вона ознайомилася та згодна з ними, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді та зобов`язувалася виконувати їх вимоги, а також регулярно знайомитися з їх змінами на сайті АТ КБ "ПриватБанк". Що стосується вимог Банку про стягнення із Позичальника за невиконання зобов`язань за кредитним договором пені та штрафу, суд дійшов наступних висновків. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За змістом положень укладеного сторонами кредитного договору № б/н від 11 серпня 2014 року, зокрема, п. п. 2.1.1.7.6 і 2.1.1.12.6.1 Умов і правил надання банківських послуг та Тарифів, штраф застосується у разі порушення Клієнтом строків платежів, пеня - у випадку виникнення прострочених зобов`язань на суму від 100 грн. У ч. 1 ст. 61 Конституції України закріплено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Верховний Суд України у постановах від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15, від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1374цс17 висловив правову позицію та вказав на те, що відповідно до положень ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Важливим критерієм оцінки правомірності застосування штрафу та пені в межах одного договору є перевірка обставин щодо їх одночасного застосування саме щодо одного і того ж самого виду порушення. Аналізуючи зазначені положення кредитного договору № б/н від 11 серпня 2014 року, суд дійшов висновку, що згідно із умовами кредитного договору застосування штрафу та пені як виду цивільно-правової відповідальності пов`язано з порушенням Позичальником строків виконання одних і тих самих грошових зобов`язань за цим договором. Виходячи з наведеного вище, суд вважає, що із Клієнта на користь Банку за порушення строків виконання грошових зобов`язань за вказаним кредитним договором стягненню підлягає лише штраф у розмірі 980 грн. 27 коп., з яких: 500 грн. (фіксована частина) та 480 грн. 27 коп. (процентна складова) - 5 % від суми заборгованості за кредитом і процентами в розмірі 9605 грн. 38 коп. У задоволенні позову в частині вимог про стягнення із Позичальника на користь Банку нарахованої пені в розмірі 10726 грн. 56 коп. за прострочення виконання грошових зобов`язань, суд вважає необхідним відмовити, так як одночасне стягнення пені та штрафу за одне й те саме порушення суперечить нормі ч. 1 ст. 61 Конституції України. У зв`язку з наведеним вище, підстави для застосування судом положень ч. 3 ст. 551 ЦК України та зменшення суми неустойки - нарахованої пені в розмірі 10726 грн. 56 коп. відсутні. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що [PERSON] не виконує зобов`язань за кредитним договором № б/н від 11 серпня 2014 року, суд дійшов висновку, що позов АТ КБ "ПриватБанк" є обґрунтованим лише частково, тому із відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 10585 грн. 65 коп. у межах заявлених вимог і наданих сторонами доказів. Також відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 1762 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial