Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-29 00:00:00

До Ірпінського міського суду звернувся [PERSON] із позовом до [PERSON] , державного реєстратора КП «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району Огребчука Радислава Володимировича про визнання незаконним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та скасування запису про державну реєстрацію прав власності, зазначивши, що йому на підставі договору купівлі-продажу від 18 грудня 2004 року належало 35/100 частин житлового будинку з відповідними частинами надвірних будівель [ADDRESS] . В 2016 році відповідач [PERSON] звернулась до Ірпінського міського cyду Київської області з позовом про визнання будинку об`єктом спільної сумісної власності подружжя, поділ майна, визнання недійсним договору купівлі - продажу. 29 січня 2016 року Ірпінський міський суд Київської області постановив ухвалу про забезпечення позову [PERSON] шляхом накладення арешту на 35/100 частин житлового будинку із відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , які на праві власності зареєстровані за [PERSON] , заборонивши дану частину будинку продавати, дарувати та проводити будь-які дії по його відчуженню. 01 лютого 2016 року державний реєстратор Реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції Київської області Максюта Дмитро Вікторович вніс до Державного реєстру прав запис про обтяження. Номер запису про обтяження: 13085605 (спеціальний розділ). Дата, час державної реєстрації: 01.02.2016, вид обтяження: арешт нерухомого майна; підстава виникнення обтяження: ухвала суду, серія та номер: 367/404/ 16-ц, виданий 29.01.2016 року, видавник: Ірпінський міський суд Київської області. Опис предмета обтяження: 35/100 частин житлового будинку із відповідною частиною надвірних споруд. Об`єкт нерухомого майна: [ADDRESS] . 01 лютого 2016 року державний реєстратор КП «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Огребчук Радислав Володимирович, вніс до Державного реєстру прав запис про обтяження. Номер запису про обтяження: 15390605. Перенесено із запису: 13085605 вид обтяження: арешт нерухомого майна; підстава виникнення обтяження: ухвала суду, серія та номер: 367/404/ 16-ц, виданий 29.01.2016 року, видавник: Ірпінський міський суд, Київської області. Опис предмета обтяження: 35/100 частин житлового будинку із відповідною частиною надвірних споруд. Таким чином, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна в розділі «Актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень» міститься інформація про арешт нерухомого майна. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 30 березня 2016 року позов [PERSON] було задоволено частково. Визнано 35/200 частин житлового будинку за [ADDRESS] об`єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] . Визнано за [PERSON] право власності на 35/400 частин будинку [ADDRESS] як на частку у спільному сумісному майні подружжя. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 16 червня 2016 року області рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове про задоволення позову. Визнано 35/ 100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель [ADDRESS] об`єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] . Визнано за [PERSON] право власності па 35/200 частин житлового будинку [ADDRESS] як на частку у спільному майні подружжя. Всупереч нормам Закону, після державної реєстрації обтяжень (01.02.2016 року), встановлених щодо 35/100 частин житлового будинку, відповідач у справі подала заяву про державну реєстрацію прав, а державний реєстратор КП «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Огребчук Радислав Володимирович прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер; 30454577 від 14.07.2016 і вніс запис до Державного реєстру прав. Таким чином, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна в розділі «Актуальна інформація про об`єкт нерухомого майна» міститься інформація про реєстрацію за [PERSON] права власності на 35/200 частин житлового будинку. Постановою Верховного Суду від 24 липня 2019 року рішення Апеляційного суду Київської області від 13 квітня 2017 року в частині визнання 35/100 частин житлового будинку за [ADDRESS] об`єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] та в частині визнання в порядку поділу спільного майна подружжя за [PERSON] права власності на 35/200 частин будинку [ADDRESS] скасоване, а рішення Ірпінського міського сиди Київської області від 30 березня 2016 роки в цій частині залишене в силі. Таким, чином, державний реєстратор КП «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Огребчук Радислав Володимирович прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяження і вніс запис до Державного реєстру прав в розділ «Актуальна інформація про об`єкт нерухомого майна» про реєстрацію за [PERSON] права власності на 35/200 частин житлового будинку на той час, коли в розділі «Актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень» міститься інформація про наявні обтяження щодо вказаного об`єкта нерухомості, а саме арешт нерухомого майна на підставі ухвали Ірпінського міського суду. Крім того, порушення своїх прав вбачає у наслідках, які спричинені неправомірним рішенням, суб`єкта владних повноважень, і ці наслідки призвели до порушення його права власності (за умови, коли відповідачці [PERSON] належить 35/200 частин житлового будинку за тією зареєстровано право власності на 35/100 частин житлового будинку), мають майновий характер, пов`язані з реалізацією його майнових інтересів, а тому визнання незаконним (протиправним) такого рішення є способом захисту цивільних прав та інтересів. Просить визнати незаконним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 30454577 від 14.07.2016 державного реєстратора КП «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Огребчук Радислава Володимировича та скасувати державну реєстрацію права власності шляхом виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно запису про реєстрацію права власності (з відкриттям розділу) на 35/200 часток житлового будинку [ADDRESS] ; номер запису про право власності: 15390584, реєстраційний номер майна: 2192512. Відповідачем по справі [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позов є безпідставним та не обґрунтованим. Відповідно до позовної заяви позивач стверджує, що наявність в Реєстрі запису про заборону відчуження майна є перешкодою для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій до того часу, поки таке обтяження не буде зняте. Але дане твердження не узгоджується з нормами чинного законодавства. Згідно п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (надалі - Закон) державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. 16 червня 2016 року Апеляційним судом Київської області прийнято рішення по справі № 367/404/16-ц, відповідно до якого за відповідачем визнано право власності на 35/200 частин будинку з відповідною частиною надвірних будівель за [ADDRESS] . Зазначене рішення набрало законної сили 13.04.2017р. На підставі даного судового рішення державним реєстратором була проведена реєстрація права власності відповідача. Відповідно до ч. 4. ст. 24 Закону, відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті (наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно) не застосовується у разі державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Отже, дії державного реєстратора щодо реєстрації права власності на зазначене нерухоме майно за відповідачем є абсолютно правомірними та такими, що відповідають нормам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Оскільки постановою Верховного суду України від 24.07.2019 року по справі № З 67/404/16-ц змінено відсоткове співвідношення часток спільного майна та визнано право власності за відповідачем на 35/400 частин будинку з відповідною частиною надвірних будівель за [ADDRESS] , до Реєстру необхідно вносити зміни на підставі вказаної постанови Верховного суду України. Згідно ч. 1 ст. 26 Закону, записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі зміни ідентифікаційних даних суб`єкта права, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав. Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону, внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора здійснюються у порядку, передбаченому для державної реєстрації прав (крім випадків, коли такі дії здійснюються у порядку, передбаченому статтею 37 цього Закону). Тому, права позивача за даних обставин жодним чином не порушуються. При цьому, скасування рішення державного реєстратора про проведення державної реєстрації права власності порушує право відповідача, оскільки судом лише змінено її частку, а не позбавлено її права власності. За таких обставин до Реєстру необхідно вносити зміни, а не скасовувати рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, через канцелярію суду надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, просили задовольнити позовні вимоги, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, просить врахувати заперечення при прийнятті рішення. Відповідач державний реєстратор КП «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району Огребчук Р.В. в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 35/100 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудам, за адресою : [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу 1-6611, від 18.12.2004 року, що вбачається з відомостей з реєстру права власності на нерухоме майно реєстраційний номер 2192512. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна щодо актуальної інформації про державну реєстрацію обтяжень вбачається, що 01 лютого 2016 року державний реєстратор Реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції Київської області Максюта Дмитро Вікторович вніс до Державного реєстру прав запис про обтяження: номер запису про обтяження: 13085605 (спеціальний розділ), дата, час державної реєстрації: 01.02.2016 вид обтяження: арешт нерухомого майна; підстава виникнення обтяження: ухвала суду, серія та номер: 367/404/ 16-ц, виданий 29.01.2016 року, видавник: Ірпінський міський суд Київської області; опис предмета обтяження: 35/100 частин житлового будинку із відповідною частиною надвірних споруд; об`єкт нерухомого майна: [ADDRESS] . 01.02.2016 року державний реєстратор КП «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Огребчук Р.В. вніс до Державного реєстру прав запис про обтяження, номер запису про обтяження: 15390605 перенесено із запису: 13085605 вид обтяження: арешт нерухомого майна; підстава виникнення обтяження: ухвала суду, серія та номер: 367/404/ 16-ц, виданий 29.01.2016 року, видавник: Ірпінський міський суд, Київської області; опис предмета обтяження: 35/100 частин житлового будинку із відповідною частиною надвірних споруд. Згідно актуальної інформації про об`єкт нерухомого майна №971496732109 від 07.07.2016 року державний реєстратор КП «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району Огребчук Р.В. вніс запис про реєстрацію за [PERSON] право приватної спільної часткової власності на 35/200 частин житлового будинку, за адресою : [ADDRESS] на підставі рішення Апеляційного суду Київської області по справі № 367/404/16-ц від 16.06.2016. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 30 березня 2016 року позов [PERSON] про визнання житлового будинку об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, поділ майна подружжя, визнання недійсним договору купівлі-продажу було задоволено частково. Визнано 35/200 частин житлового будинку за [ADDRESS] об`єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] . Визнано за [PERSON] право власності на 35/400 частин будинку [ADDRESS] як на частку у спільному сумісному майні подружжя. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 16 червня 2016 року області рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове про задоволення позову. Визнано 35/ 100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель [ADDRESS] об`єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] . Визнано за [PERSON] право власності на 35/200 частин будинку з відповідною частиною надвірних будівель за [ADDRESS] . Правовідносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин. Згідно з ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Пунктом 8 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що реєстраційна справа - сукупність документів, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документів, сформованих у процесі проведення таких реєстраційних дій, що зберігаються у паперовій та електронній формі. Відповідно до п. 3 ч.1 ст.6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» організаційну систему державної реєстрації прав становлять, зокрема, державні реєстратори прав на нерухоме майно. Частиною 3 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: - відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; - відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; - відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; - наявність обтяжень прав на нерухоме майно; - наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації. Державній реєстрації, відповідно до ч. 4 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Частина 1 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлює, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження. Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначений порядок державної реєстрації прав, відповідно до якого державна реєстрація розпочинається із прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрації заяви в базі даних заяв. При цьому відповідно до пункту 3 частини другої статті 2 цього Закону заявником є, зокрема, власник, інший право набувач, сторона правочину, у яких виникло речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав. Частинами 1-4 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що реєстраційна справа формується у паперовій та електронній формі після відкриття розділу на об`єкт нерухомого майна у Державному реєстрі прав та внесення до нього відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав та зберігається протягом всього часу існування об`єкта. Реєстраційній справі присвоюється реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна. Реєстраційна справа включає документи у паперовій та електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у процесі проведення таких реєстраційних дій. Документи, на підставі яких проведено реєстраційні дії та які підлягають поверненню заявнику, зберігаються у реєстраційній справі у формі електронних копій документів, виготовлених шляхом сканування підчас проведення реєстраційних дій. Реєстраційна справа в паперовій формі зберігається протягом десяти років з дати її закриття. Після закінчення цього строку реєстраційні справи в паперовій формі, не внесені за результатами експертизи їх цінності до Національного архівного фонду, знищуються в установленому законодавством порядку. Реєстраційна справа в електронній формі зберігається в Державному реєстрі речових прав постійно. Державний реєстратор, який не перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, та провів державну реєстрацію прав, забезпечує передачу реєстраційної справи у паперовій формі або документів, що були видані, оформлені або отримані ним під час проведення такої реєстрації, до відповідного суб`єкта державної реєстрації прав, який забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі відповідно до цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Згідно з п. 5, 6 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-ІV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно. За змістом ст. 1 Першого протоколу до Конвенції «Про захист прав і основоположних свобод» кожному гарантується право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених Законом і загальними принципами міжнародного права. Цією Статтею також визначено певні гарантії прав приватних осіб у випадку втручання держави у їхні права. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України - правом власності - є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317 ЦК України визначено зміст права власності, який полягає у тому, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, який не відповідає закону і порушує права власника, за позовом власника майна, визнається судом незаконним та скасовується. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року в справі № 761/26815/17 зроблено висновок, що "недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим". Велика Палата Верховного Суду у п. 74 постанови від 29.05.2019 № 367/2022/15-ц (14-376цс18) звертає увагу на те, що рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. А тому після внесення такого запису скасування зазначеного рішення не може бути належним способом захисту права або інтересу позивача. За певних умов таким належним способом може бути скасування запису про проведену державну реєстрацію права. Згідно ч. 3 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Державна реєстрація набуття, зміни чи припинення речових прав у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, проводиться без подання відповідної заяви заявником та справляння адміністративного збору на підставі відомостей про речові права, що містилися в Державному реєстрі прав. У разі відсутності таких відомостей про речові права в Державному реєстрі прав заявник подає оригінали документів, необхідних для проведення державної реєстрації набуття, зміни чи припинення речових прав. Верховний Суд у постанові від 03.09.2020 року, справа № 914/1201/19, зазначив, що за змістом статей 3, 15, 16 ЦК правовою підставою для звернення до суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. За результатами розгляду такого спору має бути визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце. Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що у такий спосіб буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування. Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Так, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 11 зазначеного Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом. Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Отже, за змістом цієї правової норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, тобто до їх переліку не належить судове рішення про скасування запису про проведену державну реєстрацію права, тому починаючи з 16.01.2020 цей спосіб захисту вже не може призвести до настання реальних наслідків щодо скасування державної реєстрації прав за процедурою, визначеною у Законі України № 1952. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах, а тому позов слід задоволити у повному обсязі.

Outcome: approved