Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

У грудні 2018 року позивач - [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить: - встановити факт родинних відносин, між нею - [PERSON] та її рідним братом [PERSON] , який помер [INFO] в м. Миколаєві; - визнати за нею - [PERSON] , право власності на квартиру [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] в м. Миколаєві, її рідного брата [PERSON] ; - зняти заборону відчуження квартири [ADDRESS] та вилучити обтяження з Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, квартири [ADDRESS] . В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що [INFO] помер її рідний брат [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] . Спадкодавець на випадок своєї смерті заповіту не залишив, спадкоємці першої черги відсутні, спадкоємцем другої черги є вона [PERSON] , як рідна сестра. Крім того, [PERSON] , відповідач по справі, є спадкоємицею за правом представлення, яка до нотаріальної контори щодо оформлення своїх спадкових прав не зверталася. Позивач, встановлений законом строк, звернулася до Другої Миколаївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] з наступних підстав. По-перше, у наданих позивачем документах, що підтверджують родинні відносини між нею та померлим, є деякі розбіжності, які виправити в теперішній час не можливо. По-друге, позивачем не було надано правовстановлюючих документів на нерухоме майно, яке б підтверджувало право власності померлого на спадкове майно. Також, при оформлені спадкових прав, позивачу стало відомо, що на спадкове майно - квартиру [ADDRESS] накладена заборона відчуження нерухомого майна. Приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу позивачу, в письмових роз`ясненнях чинного законодавства, було роз`яснення, що реєстрація припинення обтяження, проводиться після прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрації заяви в базі даних заяв; заява подається заявником, яким згідно зі ст. 3 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», є власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло речове право. Окрім того, глава 15 пункт 5.1 розділу II "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, надає вичерпний перелік підстав зняття заборони відчуження нерухомого майна. Набуття права власності на квартиру не є підставою для вилучення обтяження. На підставі вищезазначеного, позивачу було рекомендовано звернутися до суду з позовом про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом та зняття заборони відчуження В судове засідання позивач не з`явилася, заявився її представник, який підтримав вимоги, викладені у позові, у повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, зазначивши, що вона на спадщину за правом представлення, яка відкрилась після смерті [PERSON] , не претендує. Представник відповідача Миколаївської міської ради в судове засідання не з`явився, був належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання, будь - яких заяв від нього не надходило, причина його неявки суду не відома. Представники третіх осіб Друга Миколаївська державна нотаріальна контора та приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Войтовська Ж.Ф. надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Суд, заслухавши пояснення зявившихся учасників процесу, свідків та дослідивши і оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] в м. Миколаєві помер рідний брат позивача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.9). Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] . [PERSON] на випадок своєї смерті заповіту не залишив. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судовим розглядом встановлено що спадкоємців першої черги за законом не має, оскільки дружина спадкодавця [PERSON] померла [INFO] (а.с.11), а дочка [PERSON] померла [INFO] (а.с.12). Відповідно до ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. З наведеної норми закону вбачається, що спадкоємицею другої черги є сестра спадкодавця [PERSON] . Інша сестра спадкодавця [PERSON] померла [INFO] (а.с.10). Відповідно до ч.3 ст. 1266 ЦК України, племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідач [PERSON] є племінницею спадкодавця, яка на спадщину не претендує. Із копії спадкової справи № 311/2017 до майна померлого [INFO] [PERSON] , заведеної Другою Миколаївською державною нотаріальною конторою, вбачається, що позивач, як спадкоємиць другої черги за законом, встановлений законом строк, звернулася до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій (а.с.23) державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] з наступних підстав. По-перше, у наданих позивачем документах, що підтверджують родинні відносини між нею та померлим, є деякі розбіжності, які виправити в теперішній час не можливо. Зокрема, з поданих документів для підтвердження факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , як рідних брата та сестри, вбачається, що в Свідоцтві про народження померлого його прізвище, ім`я та по батькові записано - « [PERSON] ». При цьому в Свідоцтві про народження прізвище, ім`я та по батькові батька померлого записано « [PERSON] », а матері « [PERSON] ». У Свідоцтві про народження позивача прізвище, ім`я та по батькові батька записано « [PERSON] », а матері « [PERSON] ». Таким чином родинні відносин між позивачкою спадкодавцем [PERSON] , як рідних сестри та брата, не встановлено. Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка, а також покази свідків, вказують на наявність підстав для встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та її братом [PERSON] , який помер [INFO] в м. Миколаєві, оскільки дозволяє їй реалізувати своє право на прийняття спадщини, що відкрилася після смерті її брата. По-друге, позивачем не було надано правовстановлюючих документів на нерухоме майно, яке б підтверджувало право власності спадкодавця на спадкове майно. Квартира [ADDRESS] належала на праві власності [PERSON] , на підставі Свідоцтва про право власності на житло, видане Управлінням майном комунальної власності Миколаївської міської ради 25 січня 2001 року, згідно з розпорядженням від 25.01.2001 року за № 546-р. Право власності на це нерухоме майно було зареєстровано за спадкодавцем Миколаївськім міжміськім бюро технічної інвентаризації 19.02.2001 року за № 19312. За договором довічного утримання, що був посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Войтовською Ж.Ф. 20 березня 2001 року та зареєстрований в реєстрі за № 1398, [PERSON] передав вказану квартиру у власність [PERSON] . На підставі вказаного договору право власності на спірну квартиру 05.04.2001 року за Р/№ 19312 було зареєстровано ММБТІ за [PERSON] Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16.03.2017 року вищезазначений договір довічного утримання був розірваний (а.с.20). Проте, спадкодавець не встиг зареєструвати рішення Корабельного районного суду міста м. Миколаєва від 16 березня 2017 року та отримати правовстановлюючий документ на спірну квартиру, оскільки помер. За ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.5 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до Закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. У відповідності до ч.2 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За таких обставин, відповідно до вимог п.п. 1,5 ч.2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права власності. Аналізуючи викладене, суд вважає за можливим визнати за [PERSON] , право власності на квартиру [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] в м. Миколаєві, її рідного брата [PERSON] . Щодо вимог позивача про зняття заборони відчуження з квартири [ADDRESS] та вилучення обтяження з Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, квартири [ADDRESS] , суд вважає їх обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі договору довічного утримання, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Войтовською Ж.Ф. 20 березня 2001 року та зареєстрованого в реєстрі за № 1398, була накладена заборона відчуження квартири [ADDRESS] . На підставі Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстрація припинення обтяження, провадиться після прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрації заяви в базі даних заяв (ст.18 вищевказаного Закону), заява подається заявником, яким згідно зі ст. З вищевказаного Закону є власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло речове право. Таким чином, за наявності заборони (обтяження) накладеного на нерухоме майно порушується право приватної власності позивача, внаслідок чого вона в подальшому буде позбавлена змоги в повному об`ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.ст. 316,317,319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Доказів, які спростовують висновки суду, судовим розглядом не здобуто.

Outcome: approved