Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня №1» в особі головного лікаря [PERSON] звернулася до суду із заявою про продовження госпіталізації [PERSON] у психіатричному закладі - Комунальному закладі охорони здоровя «Обласна психіатрична лікарня №1» в умовах стаціонару без його згоди. В обґрунтування заяви зазначив, що [PERSON] був госпіталізований 29 листопада 2017 року до КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня №1» на підставі відомостей про його поведінку, які надійшли від опікуна [PERSON], після чого оглянутий черговим лікарем-психіатром [PERSON], який за результатами такого огляду та на підставі відомостей, які надійшли від опікуна хворого [PERSON] підтвердив висновок щодо необхідності госпіталізації хворого до психіатричного стаціонару для обстеження або лікування у звязку з наявністю у нього тяжкого психічного розладу, який обумовлює : його небезпеку для себе і оточуючих; його безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби; суттєву шкоду його здоровю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога. 29 листопада 2017 року о 07 годині 15 хвилин [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня №1» у складі заступника головного лікаря з медичних питань лікаря-психіатравищої категорії [PERSON], завідуюча відділення лікаря-психіатравищої категорії [PERSON], лікаря-психіатра вищої категорії [PERSON], яка підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізація згідно Закону України «Про психіатричну допомогу» до психіатричного закладу та прийшла до висновку, що обстеження та лікування [PERSON] можливе тільки в умовах стаціонару. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 23 травня 2018 року відкрито провадження по справі. У судовому засіданні представник психіатричного закладу - КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1» лікар-психіатр [PERSON] підтримав заяву у повному обсязі, просив її задовольнити та пояснив про обставини, викладені вище. Прокурор у судовому засіданні підтримав заяву про госпіталізацію [PERSON] до психічного закладу. Законний представник особи, щодо якої розглядається питання, повязане з наданням психіатричної допомоги [PERSON] [PERSON], яка є опікуном хворого, надала суду заяву, в якій заяву про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу підтримала, просила розглядати за її відсутності. Особа, у відношенні якої розглядається питання, повязане з наданням психіатричної допомоги [PERSON]. у судове засідання не викликалась, оскільки згідно рішення Зміївського районного суду Харківської області від 11 квітня 2013 року є недієздатною особою та у цей час не може приймати участь у судовому засіданні за станом здоровя, про що вбачається з повідомлення заступника головного лікаря з медичної частини КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня №1» [PERSON] та завідувача 7 відділенням КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня №1» [PERSON]. Будь-яких інших заяв та клопотань сторонами не надано. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази, встановив наступне. Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 11 квітня 2013 року [PERSON] визнано недієздатним. Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 03 червня 2013 року над недієздатним [PERSON] встановлено опіку та призначено йому опікуна [PERSON]. Відповідно до рішення Харківського районного суду Харківської області від 30 листопада 2017 року до [PERSON] застосовано примусову госпіталізацію до психіатричного стаціонару Комунального закладу охорони здоров'я «Обласна психіатрична лікарня №1» без його згоди. За змістом ч. 1 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна.Частиною другою вказаної статті встановлено, що госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. Відповідно до вимог статті 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про психіатричну допомогу», перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. Особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу в примусовому порядку, повинна оглядатися комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на місяць з метою встановлення наявності підстав для продовження чи припинення такої госпіталізації. У разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження такої госпіталізації. В подальшому продовження госпіталізації особи в психіатричному закладі проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. Судом встановлено, що на підставі відомостей про поведінку [PERSON], які надійшли від його опікуна [PERSON], 29 листопада 2017 року о 07 годині 15 хвилин його госпіталізовано до КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1». В той же час, рішенням Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року № 2-рп/2016, положення третього речення частини першої статті 13 Закону У раїни "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1480-ІІІ з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю визнано таким, що не відповідаєКонституції України (є неконституційним). Конституційний Суд України зазначив, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Як вбачається зі змісту виписки з історії хвороби, [PERSON] психічно хворіє з 1980 року, з цього часулікується в ОПЛ №1, багаторазово (більше 10 разів) був госпіталізований до ОПЛ №1, за рішенням суду проходив стаціонарну судово-психіатричну експертизу в 18 відділенні ОКПЛ №3 з 30 січня 2013 року по 01 березня 2013 року. Останній раз проходив лікування в ОПЛ №1 з 30 травня 2017 року по 28 листопада 2017 року, однак після виписки стан погіршився, хворий не спав, був психомоторно збуджений, зявилися «голоси», став агресивний. За заявою матері опікуна, хворий госпіталізований до ОПБ №1 для лікування, де і знаходиться з 29 листопада 2017 року. Діагноз: F20.00 шизофренія параноїдальна, безперервний тип перебігу. Хворий недієздатний, потребує продовження стаціонарного лікування в умовах психіатричного стаціонару. В процесі лікування стійкого покрашення психічного стану не відбулося. На час огляду в КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня №1» його психічний статус: контакт ускладнений, мовна продукція спонтанна за типом "симптому монологу", в мові шизофазия, інтонації химерно міняються, хворобливі переживання розкриває після стимулювання і навідних питань; психомоторно збуджений, моторні і мімічні стереотипії;мислення аутистичне, обмежений словарний запас і запас знань, недостатньо розвинені шкільні навички, ледве може писати; не доступний і складний аналіз, синтез; недостатній розвиток пам'яті, мови, мислення; схильність до імпульсивних дій; благодушний настрій змінюється гнівливим або пригніченим з тривогою;фрагментарні псевдогалюцинації, психічні автоматизми, маячні ідеї, переслідування; цілком занурений в хворобливі переживання;свідомості хвороби немає; активна увага мінлива, ослаблена. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів психіатричного стаціонару КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1» [PERSON] страждає важким психічним розладом у формі шизофренії параноїдальної безперервного перебігу, внаслідок чого він не може самостійно задовольняти свої основні життєві потреби, на рівні яких забезпечує його життєдіяльність; може завдати значної шкоду своєму здоровю у звязку з погіршенням психічного стану у випадку не надання його психічної допомоги; [PERSON]М потребує надання психіатричної допомоги в умовах психіатричного стаціонару. [PERSON] є недієздатним, що виключає можливість отримання його усвідомленої згоди на продовження госпіталізації у психіатричному закладі. В судовому засіданні встановлено, що законний представник [PERSON]М- [PERSON] проти продовження госпіталізації її підопічного не заперечує. Отже, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви Комунального закладу охорони здоров'я «Обласна психіатрична лікарня № 1» та на необхідність продовження госпіталізації [PERSON] до психіатричного стаціонару згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» та відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року № 2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної [PERSON] України з прав людини щодо відповідності Конституції України окремих положень статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу". На підставі викладеного,

Outcome: approved