Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою та просила встановити факт родинних відносин між нею та [PERSON] тобто, що вони є дочкою і батьком. Крім того, просила встановити факт прийняття нею (заявником), як спадкоємцем за законом, спадщини її батька - [PERSON] , померлого [INFO] . Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що заявник фактично вступила в управління та користування спадковим майном, яке залишилося після смерті спадкодавця. Саме заявник протягом шести місяців з дня відкриття спадщини забрала всі документи щодо спадкового майна. Встановлення фактів, вказаних у заяві, для заявника має юридичне значення, оскільки з його встановленням пов`язано право на оформлення спадщини після смерті батька. У судовому засіданні заявник вимоги заяви підтримала і просила встановити відповідний факт. Пояснила, що українізація прізвища у паспорті батька та у подальшому у свідоцтві про смерть перешкоджає підтвердити родинні відносини і оформити спадщину, хоча вона своєчасно вступила в управління спадковим майном. Представник Городнянської міської ради Чернігівської області заявив клопотання про розгляд справи без їх участі (а.с.28). Дослідивши письмові докази по справі, заслухавши пояснення заявника, допитавши свідків, судом встановлено наступне. Заявник народилась [INFO] у с. Сеньківка, Городнянського району Чернігівської області, а після укладення шлюбу з [PERSON] 10.11.1973 року змінила дошлюбне прізвище „ [PERSON] " (записано російською) на „ [PERSON] ", що підтверджується свідоцтвами про народження і шлюб (а.с.8-9). Встановлено, що [PERSON] помер [INFO] у віці 68 років, про що в Книзі реєстрації актів про смерть 20.05.1999 року зроблено актовий запис за № 02 і видано свідоцтво про смерть [NUMBER] (а.с.11) Згідно довідок Мощенського старостинського округу № 7,93 від 13.09.2021(а.с.14-15) встановлено, що [PERSON] на момент своєї смерті був зареєстрований один за адресою: [ADDRESS] Свідок [PERSON] (троюрідний брат заявника) у своїх показаннях розповів, що [PERSON] був йому двоюрідним дядьком, а для заявника батьком. При отриманні ним паспорту, службові особи вирішили українізувати російське прізвище " [PERSON] " та записали як " [PERSON] ". Внаслідок цього заявник не може підтвердити родинні відносини, оскільки їх діди і прадіди всі були " [PERSON] ", саме таке прізвище записано у свідоцтві про народження заявника і її батька за часів ведення діловодства українською мовою. Одразу після смерті її батька заявник отримала його документи на належне майно та сама доглядала за спадковим будинком, господарством і присадибною ділянкою. Свідок [PERSON] ( подруга сім"ї) у своїх показаннях розповіла, що знала [PERSON] як батька [PERSON] і що одразу після його смерті заявник отримала його документи на належне майно та сама доглядала за спадковим будинком, господарством і присадибною ділянкою. Спадкова справа після смерті [PERSON] нотаріальними органами не заводилась, що підтверджується інформацією Державного нотаріального архіву Чернігівської області (а.с. 30) та інформаційною довідкою із спадкового реєстру (а.с.27). Відповідно до п.1 постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування`відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі, коли спадщина, яка відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Згідно ст. 524 ЦК УРСР (чинного на час виникнення правовідносин) передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Якщо спадкодавець помер до [INFO] , то спори щодо прийняття спадщини можуть полягати у встановленні факту прийняття спадщини або продовженні строку прийняття спадщини, якщо він пропущений з поважних причин. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року„Про судову практику у справах про спадкування", якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. У п.3.3 розділу 1 Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов"язаних з вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтва про право власності на частку у спільному майні від 29.01.2009 року, вказувалось, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини;запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця,та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Згідно п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.05.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. У тому ж разі, коли всі необхідні документи були, але у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, заінтересована особа може звернутись до суду не з заявою про встановлення факту прийняття спадщини, а зі скаргою на відмову вчинити нотаріальну дію (ст.285 ЦПК). Дослідивши письмові документи, та проаналізувавши всі обставини справи, суд дійшов висновку про те, що факт родинних відносин і факт прийняття спадщини, про які зазначає заявник, доводиться показаннями свідків, довідковою інформацією з місця проживання спадкодавця і спадкоємця, а також прийнятими та представленими правовстановлюючими документами на спадкове майно, що законно перебувають у розпорядженні спадкоємця, не спростовуються іншими доказами, та є достатніми для підтвердження юридичного факту, про який клопоче заявник, а тому вимоги заявника є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved