Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

19 жовтня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного знищення майна, та мотивуючи позовні вимоги зазначав, що в ніч з 28 травня 2017 року на 29 травня 2017 року працівниками Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) проводились незаконні дії по фізичному знищенню та руйнуванню приватних гаражів, які знаходяться в обслуговуючому кооперативі «Кооперативна-3», за адресою: [ADDRESS] , у тому числі і його власного гаражу № [NUMBER] , а також невідомі особи вивозили на автомобілях демонтовані гаражні ворота та інші конструкції. У результаті незаконних дій по фізичному знищенню та руйнуванню приватних гаражів за вказаною адресою, працівниками Комунального підприємства «Київблагоустрій» власниками гаражів було викликано поліцію на місце події. Працівники Святошинського управління поліції ГУ НП в м. Києві , з`явившись на виклик, зафіксували дану подію та складено протокол. Внаслідок незаконних дій працівників КП «Київблагоустрій», йому як власнику гаражного боксу №78-н, розташованого за адресою: [ADDRESS] , було завдано матеріальних збитків на суму 349630 грн., що підтверджується висновком вартості об`єкта незалежної оцінки від 18.05.2017 року, ТОВ «Прайм гранд», сертифікат суб`єкта оціночної діяльності 290/16 від 11.04.2016 року. Його право власності на гаражний бокс № [NUMBER] підтверджується довідкою виданою обслуговуючим кооперативом «Кооперативна-3» № 81 від 30.05.2016 року, а також технічним паспортом на гараж, виготовленим ФОП [PERSON] від 17.03.2017 року. Позивач зазначив, що на звернення щодо незаконності дій працівників комунального підприємства «Київблагоустрій» та прохання надати відповідні приписи на демонтаж, складені адміністративні протоколи, рішення суду про демонтаж та вилучення приватного майна у їх власників, працівники комунального підприємства «Київблагоустрій» повідомили, що гаражі це - самовільне будівництво і надали тільки можливість сфотографувати договір №68 від 10.05.2017 року, де КП «Київблагоустрій» доручає ТОВ «Вістекс-компані» надати послуги по демонтажу самовільно розміщених об`єктів на території м Києва та лист Департаменту міського благоустрою від 23.11.2016 року № 064-11370 адресований саме КП «Київблагоустрій» на знесення гаражів за адресою [ADDRESS] , тобто взагалі не за цією адресою де проводилось знищення приватного майна. Його як власника майна гаражного боксу № [NUMBER] взагалі ніхто не попереджав про демонтаж, не проводились комісійні обстеження за його участі, не складались ніякі акти порушень, не вручались ніякі приписи про усунення порушень, не викликали до суду, ні працівники КП «Благоустрій», ні працівники державної архітектурно-будівельної інспекції. Крім того, позивач вказував на те, що перед розбиранням, реконструкцією та капітальним ремонтом необхідно обстежити загальний стан будівлі (споруди), а також фундаменту, стін, колон, склепінь та інших конструкцій, а для надбудов також стан основ, за результатами обстежень складається акт, на підставі якого розробляється проект організації будівництва (ПОБ) і проект виконання робіт (ПВР). До початку проведення робіт з розбирання будівель необхідно виконати підготовчі заходи, пов`язані з евакуацією робітників промислових підприємств, відселенням мешканців житлових будинків, переміщенням розміщених там організацій, відключенням інженерного обладнання від мереж водо-, тепло-, газо- і електропостачання, каналізації, технологічних продуктопроводів. Дільниці, де виконуються роботи, необхідно огородити згідно з ГОСТ 23407. Перед початком демонтажних робіт оформлюють наряд-допуск на їх виконання із зазначенням заходів, що забезпечують безпечні і нешкідливі умови праці монтажників. Члени бригади повинні пройти цільовий інструктаж із безпечних методів виконання робіт, маршруту руху по цеху на робоче місце, в санітарно-побутові приміщення, ознайомитися з технологічною картою та з заходами, передбаченими в ПВР, про що вони ставлять підпис у журналі реєстрації інструктажів з охорони праці. Відсутність акту обстеження, на підставі якого розробляється проект організації будівництва (ПОБ) і проект виконання робіт (ПВР) також підтверджують незаконність дій відповідача та поспіх по знищенню приватного майна, щоб власники не змогли чинити перешкоди. Тобто демонтаж/знесення приватної власності (гаражних боксів) проводилось працівниками КП «Київблагоустрій» незаконно і у варварський спосіб, шляхом повного руйнування майна. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 8 120,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, 349 630,00 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та судові витрати у розмірі 3 577,50 грн. В підготовчому засіданні 10.06.2021 року представник позивача подав заяву про зменшення позовних вимог і просив стягнути з Комунального підприємства "Київблагоустрій" Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) вартість відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконного знищення майна, на його користь у відшкодування матеріальної шкоди 50000,00 грн. (а.с.134). Ухвалою судді від 20.10.2020 року у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с.50-51). Ухвалою суду від 09.03.2021 року залучено до участі в справі третіх осіб, а саме: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вістекс-Компані», Департамент міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (а.с.107-108). Відповідно до ухвали про закриття підготовчого судового засідання 10.06.2021 р. підготовче суове засідання закрито та справу призначено до судового розгляду (а.с.138-139). У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги з врахуванням їх зменшення підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача Комунального підприємства «Київблагоустрій» Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в судовому засіданні позов не визнала, надала суду відзив (а.с.65-73). Представник третьої особи - [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення вимог позивача заперечувала, надала суду пояснення (а.с.125-132). Інші учасники процесу до суду не з`явились, про час та місце розгляду повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини. Так, згідно з довідкою №81 від 30.05.2016 р. обслуговуючого кооперативу «Кооперативна-3» ( а.с. 23), гаражний бокс № [ADDRESS] , належить [PERSON] , що не спростовано доказами поданими відповідачем. Судом встановлено, що згідно із дорученням Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища від 23 листопада 2016 року №064-11370 було надано доручення КП «Київблагоустрій» на вжиття заходів щодо демонтажу самовільно встановлених елементів благоустрою, а саме: гаражів, за адресою [ADDRESS] , на території Автокооперативу «Кооперативна-3» (а.с.74). 10 травня 2017 року між КП «Київблагоустрій» (замовник) та ТОВ «Вістекс-компані» (виконавець) було укладено договір №68 згідно з п.1.1 якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання з надання послуг з демонтажу самовільно розміщених та території міста Києва об`єктів (будівель, споруд, елементів благоустрою, залишків будівельних матеріалів, безхазяйного майна тощо) та доставкою таких об`єктів (або їх конструктивних елементів) на майданчик тимчасового зберігання, а КП «Київблагоустрій», в свою чергу, зобов`язувався оплатити надані послуги (а.с.88-93). В ніч з 28 на 29 травня 2017 року працівниками ТОВ «Вістекс-компані» за участю представника КП «Київблагоустрій» та Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовищ , було зламано огорожу обслуговуючого кооперативу «Кооперативна 3» по [ADDRESS] та здійснено демонтаж гаражних боксів, в тому числі і гаражу № [NUMBER] , що належить позивачу [PERSON] . Відповідно до вимог ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року (а.с.28-31), яка було залишена без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2018 року (а.с.32-36), було визнано протиправними дії Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо видачі доручення №064-11370 від 23 листопада 2016 року та скасовано вказане доручення №064-11370 від 23 листопада 2016 року. Статтею 41 Конституції України гарантовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Змістом права власності є правомочності щодо права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року будь-яке втручання у права особи передбачає необхідність сукупності таких умов: втручання повинне здійснюватися "згідно із законом", воно повинне мати "легітимну мету" та бути "необхідним у демократичному суспільстві". Якраз "необхідність у демократичному суспільстві" і містить у собі конкуруючий приватний інтерес; зумовлюється причинами, що виправдовують втручання, які, у свою чергу мають бути "відповідними і достатніми"; для такого втручання має бути "нагальна суспільна потреба", а втручання - пропорційним законній меті. У своїй діяльності ЄСПЛ керується принципом пропорційності, як дотримання "справедливого балансу" між потребами загальної суспільної ваги та потребами збереження фундаментальних прав особи, враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі. Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Зокрема, відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини в справі "Золотас проти Греції" стаття 1 Протоколу № 1, яка має за головну мету захистити особу від будь-якого посягання держави на повагу до її майна, може також вимагати позитивних зобов`язань, відповідно до яких держава має вжити певних заходів, необхідних для захисту права власності, зокрема, якщо існує прямий зв`язок між заходом, якого заявник може правомірно очікувати від влади, і ефективним користуванням ним своїм майном (Zolotas v. Greece, № 66610/09). Подібний висновок викладений у рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Капітал Банк АД проти Болгарії" (Capital Bank AD v. Bulgaria, № 49429/99). Як вбачається із матеріалів справи позивачу належить на праві приватної власності гараж [ADDRESS] . Відповідачем вказаний факт не оспорюється та не спростований належними допустимими доказами. Згідно із ч.ч.1, 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до положень п.13.1.1 Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25 грудня 2008 року, порядок розміщення малих архітектурних, форм та тимчасових споруд визначений Єдиними правилами ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року, Положенням про розміщення малих архітектурних форм та тимчасових споруд у м. Києві, затвердженим рішенням Київської міської ради від 27 листопада 2008 року, Правилами забудови м. Києва, затвердженими рішенням Київської міської ради від 27 січня 2005 року, правилами (положеннями), встановленими Київською міською радою. Також п. 20.2.11. вказаних правил передбачено, що у разі виявлення силами Головного управління контролю за благоустроєм м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) самовільно встановлених елементів благоустрою, його власнику вноситься припис з вимогою усунення порушень шляхом проведення демонтажу у триденний термін. Таким чином, вказаними нормативними актами врегульовано порядок дій органів місцевого самоврядування та відповідних комунальних підприємств відносно проведення демонтажу самовільно встановлених елементів благоустрою, з попереднім внесенням його власнику припису з вимогою усунення порушень. Як вбачається із матеріалів справи, а саме припису №1617525 від 03 листопада 2016 року, який складено провідним інспектором Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища, вказано, що було здійснено перевірку стану благоустрою та виявлено порушення п. 20.1.1 Правил благоустрою міста Києва, за адресою [ADDRESS] , яке вчинено головою правління АО «Кооперативна -3» [PERSON] . На вказаному приписі міститься відмітка «від підпису відмовився» (а.с.75). Разом з тим, матеріали справи не містять доказів того, що Департаментом міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) позивачу направлявся припис щодо усунення порушень Правил благоустрію у зв`язку з будівництвом гаражу, що свідчить про те, що позивач не знав і не міг знати про наявні претензії Департаменту до ОК «Кооперативна-3», та відповідно і не мав можливості надати Департаменту та відповідачу правовстановлюючі документи, які підтверджують його право власності на гараж № [NUMBER] в обслуговуючому кооперативі «Кооператив-3», що розташований за адресою [ADDRESS] . В силу п. 13.3.2. Правил благоустрою м. Києва, у разі якщо власники (користувачі або особи, які здійснили розміщення (встановлення) малої архітектурної форми, тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, об`єкта сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі не здійснили демонтаж в строки, зазначені в приписі, Департамент міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), районні в місті Києві державні адміністрації вживають заходів щодо демонтажу самовільно розміщеної (встановленої) малої архітектурної форми, тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, об`єкта сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі, а Департамент промисловості та розвитку підприємництва - щодо демонтажу об`єкта сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі на підставі рішень, зазначених у підпункті 13.3.3 пункту 13.3 цих Правил, за кошти міського бюджету або з інших джерел, не заборонених законодавством, з наступним відшкодуванням усіх витрат згідно з абзацом 3 цього підпункту. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, позивачем доведено позовні вимоги щодо завданої матеріальної шкоди і дана шкода була спричинена неправомірними діями саме відповідача у справі. Доводи представника відповідача, що вказана шкода спричинена не діями його працівників та на думку відповідача взагалі відсутні підтвердження про наявність такої шкоди, суд відхиляє, оскільки представник відповідача не спростував належними та допустими доказами свої заперечення з цього питання. Так, із матеріалів справи вбачається, що 23 листопада 2016 року Першим заступником Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) був виданий припис № 064-11370 щодо вжиття заходів шляхом демонтажу самовільно встановлених елементів благоустрою, а саме гаражів в Святошинському районі м. Києва за адресою [ADDRESS] на території автокооперативу «Кооперативна -3». Вказаний припис у відповідності до п.6 «Положення про Департамент міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу КМР (КМДА)», затвердженого розпорядженням Київської міської ради №94 від 27 січня 2011 року був переданий для виконання відповідачу у вказаній справі - КП «Київблагоустрій» (а.с. 74). Також із матеріалів справи вбачається, що працівниками ТОВ «Вістекс-компані» на підставі укладеного 10 травня 2017 року між КП «Київблагоустрій» та ТОВ «Вістекс-компані» договору №68, заявки на демонтаж виданого відповідачем у вказаній справі КП «Київблагоустрій» від 26 травня 2017 року за участю та присутністю головного спеціаліста відділу контролю за благоустрієм КМДА Вороніна О.А., представника відповідача у справі старшого інспектора КП «Київблагоустрій» Заболотнього Б.І. було демонтовано гаражі в АК «Кооперативна -3», в тому числі і гараж позивача. Вказаний факт підтверджується Актами №110-23/ВК від 29 травня 2017 року (а.с.81-87). Із матеріалів справи вбачається, що вказані дії щодо знесення гаражу позивача вчинялися хоч і працівниками ТОВ «Вістекс-компані», але на виконання відповідного договору, саме за дорученням відповідача у справі, за присутності його представника. У вказаному договорі саме КП «Київблагоустрій» було замовником дій щодо знесення гаражу позивача. Будь-яких претензій до ТОВ «Вістекс-компані», в тому числі і щодо демонтажу не того об`єкту, чи не за тією адресою, чи щодо не тих осіб, відповідач у справі КП «Київблагоустрій» виконавцю - ТОВ «Вістекс-компані» не пред`являв. При цьому суд звертає увагу, що шкода позивачу завдана за вказаних обставин безпосередньо неправомірними діями відповідача, що свідчить про причинно-наслідковий зв`язок між шкодою позивача та винним діями відповідача. Судом встановлено, що підрядна організація, яка виконувала доручення відповідача, не перевірила точної адреси нерухомого майна, та зруйнувала ті об"єкти, які знаходились поряд та були схожі на гаражі. Відповідно до ч.1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Згідно ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Згідно ч. 2 ст. 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч. 2 ст. 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги законними та обґрунтованими, та такими що доведені з боку позивача, та не спростовані належними та допустими доказами з боку відповідача, а тому підлягають до задоволення. Питання судових витрат позивач залишив за собою.

Outcome: approved