Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

В квітні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про звільнення майна з-під арешту. Посилався на те, що 11.09.2007 року між Приват Банком та [PERSON] укладено кредитний договір № СУХ0GК00000085, згідно з яким Позивач надав Відповідачу кредит в розмірі 52000 (євро). Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна (виключна підсудність). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПриватБанк і [PERSON] уклали договір іпотеки № СУХ0ОК00000085 від 11.09.2007 року. Згідно п. 33.3 (умов) договору іпотеки Державна реєстраційна служба України надав в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру загальною площею 48.60 кв.м., житловою площею 33.30 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS] Майно належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу посвідченого [PERSON], нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу 16.08.2006 року. За реєстровим номером 4909 19.08.2010р. відділом державної виконавчої служби Сторожинецького районного управління юстиції винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження. серія та номер: АА№645391 . якою накладено арешт на нерухоме майно, а „ саме на квартиру за адресою: [ADDRESS]. Вищезазначене обтяження зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна, що підтверджується інформаційною довідкою з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за № 15639276 від «01» вересня 2014 року (реєстраційний номер обтяження № 10196244). Згідно Інструкції «Про проведення виконавчих дій» №74/5 від 15.12.1999р., на майно, щодо якого встановлено іпотеку чи накладено заборону на відчуження, не може бути звернено стягнення для задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями згідно із Законом України "Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати". Відповідно до ст. З ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. В даному випадку договір іпотеки був укладений, як зазначено вище, - 11.09.2007, а арешт накладено пізніше, ніж було укладено договір іпотеки. Отже, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки на користь стягувачів, які не є іпотекодержателями. Крім того, відповідно до ст.590 Цивільного кодексу України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Згідно ч.5 ст.124 Конституції України (норми прямої дії), судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Ухваливши рішення від 27.10.2010 р. по справі № 2-3025/2010р. про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру загальною площею 48.60 кв.м., житловою площею 33.30 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки №СУХ0ОК00000085 від 11.09.2007 року .) Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) з укладанням від імені Відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПриватБанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, суд, як уповноважений державою орган на захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб, захистив порушені права ПриватБанку, а тому в процесі виконання рішення суду не можуть створюватися будь-які перешкоди для його виконання. Таким чином, накладений в рамках забезпечення позову про стягнення заборгованості арешт на предмет іпотеки, накладений необгрунтовано, оскільки обмежує та позбавляє передбачене законом право іпотекодержателя (ПриватБанку) одержати задоволення за рахунок предмету іпотеки у встановлений судовим рішенням спосіб захисту порушених прав - шляхом продажу предмету нерухомості третій особі. Згідно ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на, яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з - під арешту. Статтею 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставо держателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно з - під арешту. Відповідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.76 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним і відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно. Просять, суд, звільнити з-під арешту, накладеного 19.08.2010 р. відділом державної виконавчої служби Сторожинецького районного управління юстиції постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: АА№645391 нерухоме майно, належне на праві власності [PERSON], а саме: квартира загальною площею 48.60 кв.м., житловою площею 33.30 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS], зобов'язати Державну реєстраційну службу України вилучити арешт нерухомого майна з Єдиного реєстру заборон відчудження об'єктів нерухомого майна, а саме на квартиру загальною площею 48.60 кв.м., житловою площею 33.30 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON], згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження, серія та номер: АА№645391 на нерухоме майно (реєстраційний номер обтяження № 10196244), заборонити органам Державної реєстраційну служби України вчиняти будь-які дії, пов'язані з обмеженням ПАТ КБ "Приватбанк" прав іпотеко держателя щодо квартири загальною площею 48.60 кв.м., житловою площею 33.30 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS], а також стягнути з [PERSON] судові витрати в розмірі 243.60 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, а також просив звільнити майноз-під арешту, судові витрати понесені позивачем при подачі позову. Відповідачі не з'явилися в судове засідання, не повідомивши суд про причини своєї неявки. Згідно ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з - під арешту. Статтею 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно з - під арешту. Відповідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.76 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду і позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним і відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно.. Згідно цих вимог закону судом встановлено, що 11.09.2007 року між Приват Банком та [PERSON] укладено кредитний договір № СУХ0GК00000085, згідно з яким Позивач надав Відповідачу кредит в розмірі 52000 (євро). Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна (виключна підсудність). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПриватБанк і [PERSON] уклали договір іпотеки № СУХ0ОК00000085 від 11.09.2007 року. Згідно п. 33.3 (умов) договору іпотеки Державна реєстраційна служба України надав в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру загальною площею 48.60 кв.м., житловою площею 33.30 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS] Майно належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу посвідченого [PERSON], нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу 16.08.2006 року. За реєстровим номером 4909 19.08.2010р. відділом державної виконавчої служби Сторожинецького районного управління юстиції винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження. серія та номер: АА№645391 . якою накладено арешт на нерухоме майно, а „ саме на квартиру за адресою: [ADDRESS]. Вищезазначене обтяження зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна, що підтверджується інформаційною довідкою з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за № 15639276 від «01» вересня 2014 року (реєстраційний номер обтяження № 10196244). Згідно Інструкції «Про проведення виконавчих дій» №74/5 від 15.12.1999р., на майно, щодо якого встановлено іпотеку чи накладено заборону на відчуження, не може бути звернено стягнення для задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями згідно із Законом України "Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати". Відповідно до ст. З ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. В даному випадку договір іпотеки був укладений, як зазначено вище, - 11.09.2007, а арешт накладено пізніше, ніж було укладено договір іпотеки. Отже, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки на користь стягувачів, які не є іпотекодержателями. Крім того, відповідно до ст.590 Цивільного кодексу України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Згідно ч.5 ст.124 Конституції України (норми прямої дії), судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Ухваливши рішення від 27.10.2010 р. по справі № 2-3025/2010р. про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру загальною площею 48.60 кв.м., житловою площею 33.30 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки №СУХ0ОК00000085 від 11.09.2007 року .) Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) з укладанням від імені Відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПриватБанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, суд, як уповноважений державою орган на захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб, захистив порушені права ПриватБанку, а тому в процесі виконання рішення суду не можуть створюватися будь-які перешкоди для його виконання. Таким чином, накладений в рамках забезпечення позову про стягнення заборгованості арешт на предмет іпотеки, накладений необгрунтовано, оскільки обмежує та позбавляє передбачене законом право іпотекодержателя (ПриватБанку) одержати задоволення за рахунок предмету іпотеки у встановлений судовим рішенням спосіб захисту порушених прав - шляхом продажу предмету нерухомості третій особі. Виходячи з наведеного суд приходить до висновку, що слід звільнити з-під арешту, накладеного 19.08.2010 р. відділом державної виконавчої служби Сторожинецького районного управління юстиції постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: АА№645391 нерухоме майно, належне на праві власності [PERSON], а саме: квартира загальною площею 48.60 кв.м., житловою площею 33.30 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS], зобов'язати Державну реєстраційну службу України вилучити арешт нерухомого майна з Єдиного реєстру заборон відчудження об'єктів нерухомого майна, а саме на квартиру загальною площею 48.60 кв.м., житловою площею 33.30 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON], згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження, серія та номер: АА№645391 на нерухоме майно (реєстраційний номер обтяження № 10196244), заборонити органам Державної реєстраційну служби України вчиняти будь-які дії, пов'язані з обмеженням ПАТ КБ "Приватбанк" прав іпотеко держателя щодо квартири загальною площею 48.60 кв.м., житловою площею 33.30 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS], а також стягнути з [PERSON] судові витрати в розмірі 243.60 грн..

Outcome: approved