Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

У січні 2015 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] та Фізичної особи-підприємця [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров'я. В позовній заяві позивач зазначила, що вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 19 грудня 2014 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Відповідно до висновків проведеної 16.07.2014 року судово-медичної експертизи, внаслідок ДТП вона отримала тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню важкості, що призвели до довготривалого розладу здоров'я. Від завданих позивачеві тілесних ушкоджень вона лікувалась та продовжує лікуватися стаціонарно на даний момент. Зокрема, 23.06.2014 року її прооперовано: здійснено тотальне ендопротезування лівого кульшового суглоба. Під час лікування їй надавались та надаються препарати лікувального закладу, вона була вимушена придбати штучний суглоб та сплатити кошти за проведення операції. Позивач посилається на те, що вона перенесла нервовий стрес від самого факту наїзду на неї автомобіля, усвідомлення нею спричинення тілесних ушкоджень, що призвели до моральних, психічних, душевних переживань через страждання, що тривають до цього часу. Отже, вона просила покласти відшкодування завданої їй моральної шкоди, яку вона оцінює в у сумі 50 000 грн. на ФОП [PERSON], як володільця джерела підвищеної небезпеки. А також має бути відшкодована моральна шкода завдана їй [PERSON], водієм, який своїми діями вчинив злочин і спричинив ушкодження здоров'я. Відповідач [PERSON] не цікавиться її здоров'ям і на даний час не намагається усунути наслідки своїх дій. Відповідач не вжив жодних заходів для того, щоб у добровільному порядку відшкодувати завдану моральну шкоду. До цього часу її переслідує почуття страху, незахищеності, тривоги, вона не може вести нормальне життя через заподіяне каліцтво на довготривалий час. Оцінюючи розмір завданої моральної шкоди вона виходила з глибини, тривалості й характеру переживань і страждань, а також були порушені нормальні життєві зв'язки та перенесена травма, операції, лікування спричинили вимушеному істотному погіршенні її життя, враховуючи негативні наслідки, які настали у вигляді отриманих травм, тяжкість заподіяних збитків і глибину моральних переживань, тривалий час для реабілітації, вимушені зміни та незручності у її житті. З урахування всього викладеного просила суд задовольнити позов та стягнути: - стягнути з [PERSON] на її користь в якості відшкодування моральної (немайнової) шкоди грошові кошти в розмірі 50 000 грн.; - стягнути з фізичної особи - підприємця [PERSON] на її користь в якості відшкодування моральної (немайнової) шкоди грошові кошти в розмірі 50 000,00 (п'ятдесят тисяч) грн. У судовому засіданні позивач та його представникпідтримали позовну заяву з підстав, зазначених у позовній заяві та поясненнях у судовому засіданні з обґрунтуваннямдоводів на зібраних доказах в вироку від 19 грудня 2014 по матеріалах кримінальної справи № 761/32762/14-К, та просили позовзадовольнити. В судовому засіданні в усних запереченнях представник відповідача Фізичної особи - підприємця [PERSON] зазначила, що позивачем не надано доказів на підтвердження вимог щодо покладення відшкодування моральної шкоди на відповідачів, оскільки (на а.с. 3) йдеться про те, що вимоги позивачки ґрунтуються на матеріалах кримінальної справи та вироку, де дійсно є підстави для стягнення моральної шкоди, заподіяної злочином. Однак, просила враховувати, що Фізична особа - підприємець [PERSON], при укладанні договору оренди у тимчасове платне користування (оренду) з ТОВ «Ярославль-Авто» автобусів А 091, А 092 «Богдан» у відповідності зі специфікацією (Додатком-1), що є невід'ємною частиною договору, були застраховані всі автобуси А 091, А 092 «Богдан» взяті нею в оренду в страховій компанії СК «Брокбізнес» на випадок ДТП, у тому числі був Поліс цивільно-правової відповідальності щодо автобуса «Богдан» д.н. [NUMBER].06, яким керував водій [PERSON]. Тому спричинена позивачу шкода була виплачена їй страховою компанією СК «Брокбізнес» в сумі матеріального відшкодування 46 000 тис. грн., + моральне відшкодування 05% від загальної суми в сумі 6 000 тис. грн. Про отримання цих сум позивачка не заперечує. До того ж [PERSON], який представляв інтереси Фізичної особи - підприємця [PERSON], передав через розписку позивачці п'ять тисяч грн., та сплатив за її перевезення доставку її до лікарні 420 (чотириста двадцять грн.), що також позивач не заперечує. Тому представник відповідача підприємця [PERSON], вважає, що компенсацію за спричинені під час ДТП ушкодження здоров'я позивачкою одержані. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце судового розглядубув повідомлений. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, заслухавши заперечення представника Фізичної особи - підприємця [PERSON], дослідивши матеріали цивільної, вважає позовні вимоги до відповідачів такими, що підлягають частковому задоволенню, а саме у повному обсязі задовольнити відшкодування моральної шкоди з водія [PERSON] та відмовити у позові про відшкодування моральної шкоди з Фізичної особи - підприємця [PERSON] Встановлено, що вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 19 грудня 2014 року [PERSON] визнановинним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] від призначеного покарання звільнено, якщо він на протязі іспитового строку 1 рік не вчинить нового злочину. Як вбачається із вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 19 грудня 2014 року [PERSON] 19 червня 2014 року, приблизно о 10 юдині 30 хвилин, керуючи технічно справним автобусом "Боглан" А 092 д.н.з. [NUMBER]. рухався по під'їзній дорозі напроти станції метро Лук'янівська, що по вул. Мельникова, № 1, в м. Києві з боку вул. Герцена в напрямку вул. Білоруська в м. Києві зупинився. Під час керування транспортним засобом [PERSON] грубо порушуючи вимоги п. її. 2.3 "б". 10.1. 10.9 Правил дорожнього руху невірно оцінив дорожню обстановку, проявив неуважність, перед початком руху не впевнився в безпечності, не перевіривши відсутність пішоходів перед початком руху заднім ходом не звернувся за допомогою до інших осіб для впевненості у відсутності пішоходів, розпочинаючи рух заднім ходом. Рухаючись заднім ходом, напроти станції Київського метрополітену "Лук'янівська" в м. Києві, [PERSON] задньою правою частиною керованого ним автобуса скоїв наїзд на пішохода [PERSON], яка переходила проїзну частину позаду автобуса. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження. Відповідно до висновку експерта № 103/Е у [PERSON] мали місце пошкодження у вигляді: забою м'яких тканин правого плечового суглобу, перелому шийки лівої стегнової кістки із зміщенням уламків, больовий синдром. Описані пошкодження утворилися від дії тупих предметів, по давності можуть відповідати строку і обставинам, вказаних в постанові, і відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так як для зрощення перелому необхідно строк більше 21-го дня. Вина [PERSON] доведена в порушенні останнім п. п. 2. 3 «Б», 1.01, 10.9 ПДР його визнановинним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України [PERSON] від призначеного покарання звільнено, якщо він на протязі іспитового строку 1 рік не вчинить нового злочину. У вироку суд зазначив, що заявлений [PERSON] до [PERSON] та Фізичної особи - підприємця [PERSON] цивільний позов про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров'я залишено без розгляду, оскільки позивач подала заяву у відповідності до п.5 ч.1 ст. 207 ЦПК України. Звертаючись до суду з позовом до [PERSON] та Фізичної особи - підприємця [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на встановлені вироком суду обставини, просила стягнути з [PERSON] моральну шкоду у сумі 50 000 тис. грн., та стягнути з Фізичної особи - підприємця [PERSON] моральну шкоду у сумі 50 000 тис. грн. Оцінюючи розмір завданої моральної шкоди позивач зазначила, що вона зазнала душевних страждань у зв'язку із спричиненням їй тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, завданих під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди, що спричинили нервовий стрес. Сам факт наїзду на неї автомобіля, що призвело до тілесних ушкоджень, викликав у неї моральні, психічні, душевні переживання і страждання, які на тривалий час повністю опанували її увагою і підкорили усю її діяльність, та продовжуються до цього часу, оскільки вона і тепер часто втрачаю психічну рівновагу. Її переслідує почуття страху, незахищеності, тривоги, що не дає можливості нормально жити. Позивач вважає, що не лише водій автобусу, вину якого встановив вирок суду, а й ФОП [PERSON], як володілець джерела підвищеною небезпеки, завдали їй моральну шкоду, яку вона оцінила у сумі по 50000 грн. з кожного. Виходячи із зазначеного, просила врахувати глибину, тривалість, характер її переживань і страждань від наслідків травм, пов'язаних із пошкодженням правого плечового суглобу, операцією щодо внаслідок перелому лівої стегнової кістки із зміщенням уламків та больового синдрому. А також порушення нормальних життєвих зв'язків та вимушеному істотному погіршенні її життя. враховуючи негативні наслідки, які настали у вигляді отриманих травм, тривалий час для реабілітації, вимушені зміни та незручності у її житті. Згідно із ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, встановлено, що водія [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] від призначеного покарання звільнено, якщо він на протязі іспитового строку 1 рік не вчинить нового злочину. Як слідує із встановлених фактів вироком суду незаконними діями водія [PERSON], який після зупинки автобусу почав рухатись заднім ходом, напроти станції Київського метрополітену "Лук'янівська" в м. Києві, та задньою правою частиною керованого ним автобуса скоїв наїзд на пішохода [PERSON], яка переходила проїзну частину позаду автобуса. Зазначені обставини щодо порушення водієм пп. 2.3 «Б», 1.01, 10.9 Правил дорожнього руху, які призвели до наїзду керованого ним [PERSON] транспортного засобу автобус «Богдан» д.н. [NUMBER], на позивача - пішохода [PERSON], 19.06. 2014 року о 10 год. 30 хв. по вул. Мельникова, 1 у м. Києві, призвели до спричинення [PERSON] середньої тяжкості тілесні ушкодження у результаті даної дорожньо-транспортної пригоди. Положеннями ст. 1167 ЦК України передбачено що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. (ч.1) У ч.2 статті, зокрема, визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (ч.2). За загальним правилом, встановленим ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.. Позивач просила стягнути моральну шкоду з кожного із відповідачів: водія [PERSON], що спричинив шкоду на автомобілі належному як орендатору Фізичної особи - підприємця [PERSON] та з власника ФОП у відповідних сумах, посилаючись нервовий стрес від самого факту наїзду на неї автомобіля, усвідомлення нею спричинення тілесних ушкоджень, що призвели до моральних, психічних, душевних переживань страждання від отриманих травм що порушили істотно нормальні життєві зв'язки та істотно погіршили життя. У судовому засіданніпредставник відповідача ФОП [PERSON] заперечуючи проти позову, посилається на те, що на час вчинення ДТП, а саме, наїзду автобусу «Богдан» д.н. [NUMBER].06, керованого водієм [PERSON], який скоїв наїзд на позивача [PERSON], була застрахована страховою компанією СК «Брокбізнес» цивільно-правова відповідальність за Полісом ФОП [PERSON] щодо автобусу «Богдан» д.н. [NUMBER].06, керованого водієм [PERSON]. Позивачка отримала від страхової компанії виплату сум матеріального відшкодування 46 000 тис. грн., моральне відшкодування 05%від загальної суми в сумі 6 000 тис. грн., за спричинені їй під час ДТП ушкодження здоров'я. Також, представник ФОП [PERSON] - [PERSON]., який представляв інтереси Фізичної особи - підприємця [PERSON], передав через розписку позивачці п'ять тисяч грн., та сплатив за її перевезення доставку її до лікарні 420 (чотириста двадцять грн.). В судовому засіданні позивачка підтримала отримання зазначеної суми від страхової компанії «Брокбізнес» двома платежами на суми матеріального відшкодування 46 000 тис. грн., та моральне відшкодування 05% від загальної суми у розмірі 6 000 тис. грн. Також позивач не заперечила про отримання від [PERSON], п'яти тисяч грн., та його допомогу як сплату за її до лікарні в сумі 420 (чотириста двадцять грн.). Але вважає, що ці виплати до її позовних вимог до ФОП [PERSON] про відшкодування моральної шкоди у сумі 50000 грн., не відносяться. Досліджуючи обставини цивільної справи, оглянувши та оцінюючі зібрані у справі докази, у тому числі письмові докази з матеріалів кримінальної справи № 761/32762/14-К прийнятих судом, у їх сукупності, судом встановлено наступне. Згідно із договором оренди укладеним між Фізичною особою - підприємцем [PERSON] з ТОВ «Ярославь-Авто» від 28.11.08 року надано Фізичній особі - підприємцю [PERSON] у оренду автобуси А 091, А 092 «Богдан» у відповідності зі специфікацією, у тимчасове платне користування (оренду). Угода була пролонгована кожного наступного року. Трудовий договір від 10.03.2011 року укладений між Фізичною особою - підприємцем [PERSON], яка використовує найману працю та [PERSON] (водієм), відповідно до цього договору зобов'язався здійснювати перевезення пасажирів автобусом на маршруті визначеному орендатором ФОП [PERSON] Стосовно вимог позивача про покладення на обох відповідачів відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що слід стягнути моральну шкоду з відповідача [PERSON], на підставі вироку суду у кримінальній справи, який визнав свою вину у скоєні злочину у повному обсязі. В узагальненні судової практики даної категорії справ Верховного суду України йдеться про те, що власник авто може нести часткову відповідальність лише у випадку, коли передача ним автомобіля стала однією з причин настання ДТП. Судом встановлено, що підстав для покладення відшкодування моральної шкоди на орендатора автомобіля ФОП [PERSON] не вбачається. Передача нею автобуса за трудовим договором водію [PERSON] не має відношення до настання ДТП, що випливає із змісту вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 19 грудня 2014 року та даного судового засідання, у якому встановлені обставини причинного зв'язку наїзду [PERSON] на потерпілу [PERSON] із нанесенням середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Доводи позивача щодо спричинення їй моральної шкоди судом приймаються до уваги, як такі, що підтверджені матеріалами справи, зокрема вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 19 грудня 2014 року, яким [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, а також поясненнями сторін у судовому засіданні, доказами наданими позивачем у медичних документах. З огляду на викладене, суд вважає, що слід стягнути з відповідача [PERSON] моральну шкоду у сумі 50.000 грн.. Натомість підстави для задоволення позову потерпілої від наїзду автобусу, керованого [PERSON] до Фізичної особи - підприємця [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я внаслідок вчиненого [PERSON] злочину, відсутні. Положеннями ст. 60 ЦПК України про обов'язки доказування і подання доказів, визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.(ч.1) Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. (ч.2) Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. (ч.3) Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.4). У судовому засіданні не надано доказів сторонами стосовно обставин, які б були підставою для стягнення моральної шкоди з Фізичної особи - підприємця [PERSON]. Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню відповідачем [PERSON], суд на підставі зібраних доказів вважає, що розмір моральної шкоди у сумі 50.000 грн. з урахуванням обставин, якими визначено розмір її відшкодування спричиненої шкоди. Так, визначаючи суму відшкодування моральної шкоди, 50 тисяч гривень суд врахував конкретні обставини справи, ступінь порушення життєвих стосунків позивача, потребу у додаткових зусиллях для організації життя. Таким чином, за недоведеністю заперечень проти позовних вимог відповідачем [PERSON] суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення на користь позивача моральної шкоди, завданої ушкодженням її здоров'я, у розмірі 50 000 тис. грн. та стягнення судових витрат у сумі 500,00 грн. на користь держави. Щодо позову [PERSON] до Фізичної особи - підприємця [PERSON] про стягнення на користь позивача моральної шкоди, завданої ушкодженням її здоров'ю, у розмірі 50 000 тис. грн., з підстав зазначених позивачем в позовній заяві п. 1 ч. 2 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. На підставі ст.ст. 23, 1167, 1168, 1187 ЦК України та

Outcome: partial