Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

28 квітня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Центрального спортивного комплексу Комітету з фізичного виховання та спорту Міністерства освіти і науки України (далі - Центральний спортивний комплекс), просив поновити його в посаді директора філії - "Миколаївський палац спорту" в м. Миколаїв з дня звільнення - 02 квітня 2014 року, а також стягнути з відповідача компенсацію середнього заробітку за час вимушеного прогулу з дати звільнення до часу постановлення судового рішення у справі. В обґрунтування позову позивач послався на те, що 27 червня 2013 року між ним та Центральним спортивно-господарським комбінатом з фізичного виховання та спорту Міністерства освіти і науки, молоді і спорту України був укладений строковий трудовий договір (наказ № 25-к), відповідно умов якого він ([PERSON]) призначений директором філії "Миколаївський палац спорту" в м. Миколаїв строком до 30 вересня 2013 року. При цьому, згідно п. 15.7 трудового договору про звільнення керівника структурного підрозділу (філії) по закінченню дії договору, або строку, на який він був продовжений, роботодавець зобов'язаний повідомити найманого працівника не пізніше двох місяців до настання цього строку. Після видання наказу Комітету по ФВС МОН України від 23 вересня 2013 № 263 "Про перейменування ЦСХК Комітету по ФВС та затвердження Статуту Центрального спортивного комплексу Комітету з фізичного виховання та спорту" він ([PERSON]) призначений на посаду директора філії - "Миколаївський палац спорту" в м. Миколаїв з 01 жовтня 2013 року по 31 березня 2014 року у зв'язку з чим між сторонами спору 26 вересня 2013 року укладений новий трудовий договір, п. 15.7 якого також передбачав двомісячний строк попередження найманого працівника про звільнення у зв'язку із закінченням строку дії. Також згідно п. 9 цього договору його умови можуть бути змінені за погодженням сторін шляхом підписання додаткових умов. В свою чергу, повідомленням вих. № 48 від 21 березня 2014 року Центральний спортивний комплекс сповістив його (позивача) про те, що має намір припинити з ним трудові відносини по закінченню строку дії трудового договору, тобто з 01 квітня 2014 року, чим допустив порушення п. 15.7 трудового договору. В той же час, листом вих. № 59 від 31 березня 2014 року відповідач повідомив про намір його ([PERSON]) звільнення з 30 травня 2014 року та запропонував на цей строк підписати додаткові умови про внесення змін до трудового договору від 26 вересня 2013 року, продовживши строк його дії до 30 травня 2014 року. Отримавши 03 квітня 2014 року останній лист відповідача з підписаною ним додатковою угодою № 1, він (позивач) погодився з запропонованими змінами до трудового договору, підписав угоду і, в той же день, направив один примірник поштою відповідачу. Проте, не зважаючи на такі обставини Центральний спортивний комплекс наказом № 14 від 02 квітня 2014 року звільнив його ([PERSON]) з займаної посади. Як на правові підстави позову позивач послався на ст. 21, 24, 391, 232, 233, 235, 236, 2371, 238 КЗпП України. 22 серпня 2014 року Центральний спортивний комплекс подав суду заперечення, згідно яких просив прийняти рішення про відмову позивачу в позові внаслідок пропуску ним місячного строку позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного трудового права. В судовому засіданні позивач та його представник вимоги позову підтримали, підтвердили викладені в позовній заяві обставини. Відповідач клопотав про розгляд справи за відсутністю свого представника. Вислухавши учасників процесу, дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як слідує з фотокопій трудової книжки [PERSON] та трудового договору від 01 липня 2013 року (а.с. 7, 23-27) укладеного між позивачем та Центральним спортивно-господарським комбінатом з фізичного виховання та спорту Міністерства освіти і науки, молоді і спорту України був укладений строковий трудовий договір, відповідно умов якого [PERSON] призначений директором філії "Миколаївський палац спорту" в м. Миколаїв строком до 30 вересня 2013 року. Наказ про призначення на посаду № 25-к від 27 червня 2013 року. У зв'язку зі зміною власної назви наказом Центрального спортивного комплексу № 40 від 26 вересня 2013 року затверджене Положення про філію - "Миколаївський палац спорту" в м. Миколаїв Центрального спортивного комплексу Комітету з фізичного виховання та спорту Міністерства освіти і науки України (а.с. 8- 17), а наказом № 45 від тієї ж дати на посаду директора Миколаївського палацу спорту призначено [PERSON] строком з 01 жовтня 2013 року по 31 березня 2014 року; між сторонами спору 26 вересня 2013 року також укладений трудовий договір (контракт) (а.с. 28-33). Відповідно п. 9 трудового договору від 26 вересня 2013 року умови цього договору можуть бути змінені лише за згодою сторін шляхом підписання додаткових угод, а в силу п. 15.7 Центральний спортивний комплекс має право звільняти керівника після закінчення строку дії цього договору або продовжити цей договір на новий строк в установленому порядку, про що Центральний спортивний комплекс має повідомити його (керівника) за два місяці до закінчення строку дії договору. Разом з цим, листом вих. № 48 від 21 березня 2014 року Центральний спортивний комплекс повідомив [PERSON] про закінчення 31 березня 2014 року строку укладеного з ним контракту, а також про те що відповідач не має наміру його продовжувати, а тому з 01 квітня 2014 року трудовий договір з позивачем є припиненим. Повідомлення позивач отримав 21 березня 2014 року (а.с. 34). В той же час, 31 березня 2014 року Центральний спортивний комплекс направив на ім'я директора Миколаївського палацу спорту [PERSON] лист вих. № 59 (а.с. 35) "щодо помилково направленого листа № 48 від 21 березня 2014 року" згідно тексту якого відповідач, пославшись на п. 15.7 трудового договору від 26 вересня 2013 року, повідомив позивача про свій намір звільнити його 30 травня 2014 року та з наведених підстав запропонував до 31 березня 2014 року укласти додаткову угоду про внесення змін до трудового договору з продовженням його строку дії до 30 травня 2014 року включно. Даний лист отриманий [PERSON] 03 квітня 2014 року вх. № 15. Як слідує з підписаної сторонами додаткової угоди № 1 (без указівки дати) до тексту трудового договору від 26 вересня 2013 року внесені наступні зміни: п. 10 викладений у новій редакції, а саме: "цей договір укладено на строк з 26 вересня 2013 року до 30 травня 2014 року включно". Згідно п. 3 додаткової угоди № 1 ця угода, що є невід'ємною частиною трудового договору від 26 вересня 2013 року, набуває чинності з дати її підписання сторонами та діє протягом строку дії трудового договору. Як стверджує позивач, додаткова угода № 1, долучена відповідачем в якості додатку до листа № 59 від 31 березня 2014 року, була ним підписана в день його отримання, тобто 03 квітня 2014 року, і в цей день він продовжував виконувати обов'язки директора філії - "Миколаївський палац спорту" в м. Миколаїв. Проте, як слідує з наказу № 14 від 02 квітня 2014 року Центральний спортивний комплекс звільнив [PERSON] з посади директора відокремленого структурного підрозділу (філії) - "Миколаївський палац спорту" в м. Миколаїв у зв'язку з закінченням строку дії трудового договору з 03 квітня 2014 року (а.с. 37). В силу ч. 3 ст. 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Трудовим договором від 26 вересня 2013 року установлений строк його дії з 01 жовтня 2013 року по 31 березня 2014 року. Протягом цього строку у встановленому п. 9 трудового договору порядку сторони будь-яких змін до тексту трудового договору не внесли. Додаткова угода № 1 підписана позивачем 03 квітня 2014 року, тобто після закінчення строку трудового договору, а отже вона не є чинною, оскільки за датою прийняття не може змінити умов, дія яких у часі закінчилась. Матеріали справи свідчать також про те, що з 21 березня 2014 року Центральний спортивний комплекс не мав наміру продовжувати дію укладеного з позивачем контракту та наполягав на його звільненні після закінчення визначеного за погодженням сторін строку, а отже посилання позивача на правову підставу позову - ст. 391 КЗпП України є помилковими, так як дана норма не регулює спірних правовідносин сторін. За такого, суд доходить висновку про те, що відповідач звільнивши позивача з 03 квітня 2014 року за строковим трудовим договором, дія якого закінчилась 31 березня 2014 року, без попередження про це керівника за два місяці до закінчення встановленого строку (п. 15.7 трудового договору (контракту), допустив порушення трудових прав [PERSON], а тому звільнення є незаконним. У зв'язку зі звільненням без законних підстав [PERSON] підлягає поновленню на посаді директора філії - Миколаївський Палац спорту в м. Миколаїв Центрального спортивного комплексу Комітету з фізичного виховання та спорту Міністерства освіти і науки України з 03 квітня 2014 року. В силу ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. За останні два повних місяці роботи перед звільненням позивачу нараховані до виплати (а.с. 53): за лютий 2014 року 2898 грн. 50 коп., а за березень цього ж року - 1678 грн. 00 коп. Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача становить 117 грн. 35 коп., а розмір компенсації середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить, виходячи із розрахунку: 117,35х104 = 12204 грн. 40 коп., які і підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, позов підлягає задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути 487 грн. 20 коп. судового збору

Outcome: approved