Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

17.02.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" звернулося в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовано тим, що 17 грудня 2012 року між ним, позивачем, та Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" було укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" відступило права вимоги по кредитних договорах, укладених з фізичними особами. Згідно вказаного договору та чинного законодавства він, позивач, набув усі права вимоги по відступленим кредитним договорам, включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісій, нарахованих штрафних санкцій. Зокрема, на підставі укладеного договору відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 05/22-07 від 15.03.2007 року, укладеним між ЗАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та відповідачем [PERSON] Відповідно до умов даного кредитного договору банк зобов"язувався надати відповідачеві кредит у сумі 50 000,00 дол. США, а відповідач - повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування ним в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі. Відповідач [PERSON] неналежно виконував взяті на себе зобов"язання, в результаті чого станом на 01.01.2015 р. має прострочену заборгованість: за кредитом - 18 223,33 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 287 355,60 грн., по відсотках - 5 485,42 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 86 497,15 грн. Також позивач зсилається на те, що відповідно до ст. 549 ЦК України та умов кредитного договору, у разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов'язання в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій, згідно з умовами договору, відповідач зобов"язаний сплатити кредитору неустойку (штраф, пеня). У зв'язку з систематичним порушенням відповідачем [PERSON] своїх обов"язків зі сплати кредиту йому була нарахована неустойка - пеня, розмір якої в межах останніх 12 місяців перед зверненням до суду, становить 625,81 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 72 942,34 грн. Крім того, відповідно до ст. 553 ЦК України в забезпечення виконання зобов"язань відповідача [PERSON] за кредитним договором 15.03.2007 року між Закритим акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 74/12-07. За умовами договору поруки відповідач [PERSON] поручився за виконання відповідачем [PERSON] обов"язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому, відповідачі відповідають за порушення обов'язків за кредитним договором, як солідарні боржники. З огляду на такі обставини позивач просить стягнути з відповідачів солідарно суму заборгованості за кредитним договором, а також понесені ним, позивачем, витрати по сплаті судового збору у розмірі 3654 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, 12.03.2015 року від позивача до суду поступила заява від 10.03.2015 року з проханням розглянути справу без присутності представника на підставі наявних доказів та матеріалів, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі, будучи в порядку ст.74 ЦПК України повідомленими про день, час та місце розгляду справи належним чином, своєчасно, про що свідчить судове повідомлення, наявне в матеріалах справи, в судове засідання з невідомих суду причин не з"явилися і від них не надійшло жодного клопотання про відкладення слухання справи або поважні причини неявки, тому суд вважає за можливе провести розгляд справи за їх відсутності у заочному порядку, оскільки позивач проти цього не заперечує. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Загальними засадами диспозитивності цивільного судочинства, встановленими ст.11 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні достовірно встановлено, що 15 березня 2007 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та [PERSON] - відповідачем у справі було укладено договір про іпотечний кредит № 05/22-07. На підставі даного договору відповідач [PERSON] отримав кредит у сумі 50000 доларів США (що станом на день укладення договору за офіційним курсом НБУ складало 252500 грн.) для будівництва житлового будинку на умовах сплати процентів за користування кредитом в розмірі 10 % річних, кінцевий термін повернення кредиту та відсотків за ним - не пізніше 14 березня 2012 року. Погашення кредиту та процентів передбачалось здійснювати позичальником щомісячно у відповідності до графіку (Додаток № 1), який є невід"ємною частиною до договору. У відповідності до умов укладеного договору відповідач [PERSON] взяв на себе такі обов"язки: використати кредит за цільовим призначенням і погасити заборгованість по кредиту та процентах перед банком відповідно до розробленого графіку погашення (п. 5.2.1 договору), у випадку порушення строку погашення одержаного ним кредиту сплачувати проценти за неправомірне користування кредитом, виходячи із процентної ставки у розмірі 13 % річних (п. 3.4), своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом та проценти за неправомірне користування кредитом, суми неустойки і збитків в порядку, передбаченому договором (п. 5.2.3), за несвоєчасну сплату сум кредиту та/або процентів за користування кредитом та/чи процентів за неправомірне користування кредитом сплачувати банку пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу у ромірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період прострочення, та нараховується щоденно (п. 6.2). В забезпечення виконання відповідачем [PERSON] зобов"язань за договором про іпотечний кредит 15 березня 2007 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство), відповідачем [PERSON] (поручитель) та відповідачем [PERSON] (позичальник) було укладено договір поруки № 74/12-07. У відповідності до п. 1 договору поруки поручитель зобов"язався відповідати в повному обсязі перед кредитором за своєчасне та повне виконання позичальником зобов"язань за договором про іпотечний кредит № 05/22-07 від 15.03.2007 року (а також усіх додаткових угод до нього). Згідно п. 2 договору поруки позичальник та поручитель є солідарними боржниками перед кредитором та залишаються зобов"язаними за договором про іпотечний кредит до повного виконання всіх своїх зобов"язань за ними у повному обсязі. Строк дії договору поруки згідно п. 13 - з моменту підписання до повного погашення зобов"язань по договору про іпотечний кредит, в забезпечення якого надана порука, а також додаткових угод до нього. В порушення умов договору про іпотечний кредит відповідач [PERSON] не виконував взяті на себе зобов"язання належним чином, в результаті чого виникла заборгованість. Сума заборгованості станом на 01.01.2015 року, визначена шляхом співвідношення іноземної валюти - доларів США до гривні за офіційним курсом Національного банку України на 01.01.2015 року, становить 446795,09 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 287355,60 грн., заборгованість за відсотками - 86497,15 грн., пеня - 72942,34 грн. 17 грудня 2012 року між публічним акціонерним товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитні Ініціативи" - позивачем у справі було укладено договір відступлення прав вимоги. На підставі даного договору до позивача перейшли усі права кредитора за договором про іпотечний кредит № 05/22-07, укладеним між відповідачем [PERSON] та Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство), зокрема, право вимагати від відповідачів сплату в повному обсязі (сума основного боргу, відсотки, комісії, нараховані штрафні санкції) заборгованості. Позивач направляв відповідачам вимогу про дострокове повернення кредиту за вих. ІВ/КІ - 175 від 21.01.2015 р., проте заборгованість відповідачами не погашено. Наведені вище обставини повністю та об"єктивно стверджені дослідженими судом письмовими доказами, які є належними та допустимими, а саме: копією договору про іпотечний кредит № 05/22-07 від 15.03.2007 року, укладеного між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та відповідачем [PERSON] (а.с. 5-9), копією договору поруки № 74/12-07 від 15.03.2007 року, укладеного між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та відповідачами [PERSON], [PERSON] (а.с. 10), розрахунком заборгованості за договором про іпотечний кредит (а.с. 16), копію договору відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року, укладеного між публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитні Ініціативи" (а.с. 28-38) та витягом з Реєстру позичальників (Додаток № 1) до даного договору (а.с. 39), іншими письмовими доказами. Суд констатує, що між сторонами виникли договірні правовідносини, врегульовані нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України та ч. 1 ст. 550 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно встановлених судом обставин відповідач [PERSON] в порушення умов договору про іпотечний кредит, укладеного з Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком, не виконував своєчасно зобов"язання по погашенню кредиту та сплаті процентів за користування кредитними коштами, в результаті чого утворилася заборгованість та виник обов"язок передати банку передбачену договором пеню. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов"язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов"язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. З огляду на те, що зобов"язання відповідача [PERSON] за договором про іпотечний кредит забезпечено фінансовою порукою згідно договору поруки № 74/12-07 від 15.03.2007 року, укладеного між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та відповідачами [PERSON] (поручитель), [PERSON] (позичальник), відповідач [PERSON] порушив забезпечене порукою зобов"язання, умовами договору поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя, то відповідачі є солідарними боржниками по погашенню заборгованості перед кредитором за договором про іпотечний кредит. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі договору відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року позивач набув право вимагати виконання зобов"язань за договором про іпотечний кредит № 05/22-07 від 15.03.2007 року, і від відповідача [PERSON], який є позичальником, і від відповідача [PERSON], як поручителя. З огляду на те, що відповідачі є солідарними боржниками, то позивач має право вимагати від відповідачів виконання договору про іпотечний кредит в солідарному порядку. Відповідачі порушують право позивача на отримання виконання за цим договором, оскільки, незважаючи на письмову вимогу позивача, не погашають заборгованість в добровільному порядку. Відтак, порушене право позивача підлягає захисту обраним ним способом - шляхом стягнення заборгованості з відповідачів, як солідарних боржників. За таких обставин, оцінюючи всі докази в їх сукупності та взаємозв'язку, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що позов підставний, обгрунтований та підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У відповідності до абз. 6 п. 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. З матеріалів справи вбачається, що позивач при зверненні до суду сплатив 3654 гривень судового збору (а.с. 4), тому дана сума підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача в рівних частинах, а саме по 1827 грн. з кожного. На підставі наведеного,

Outcome: approved