Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ЗАТ "ОТП Банк" (правонаступником якого являється ПАТ "ОТП Банк") в особі філії Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" в м. Полтаві до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором та виселення. Позивач вказує, що 14.05.2007 року між Банком та [PERSON] укладений кредитний договір № СNL-D00\\028\\2007, на підставі якого надано кредитні кошти в сумі 83230,00 грн. строком до 14.05.2017 року зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 5,50 % річних. В забезпечення виконання вказаних зобовязань 14.05.2007 року між Банком та [PERSON] укладено договір іпотеки № РСNL-D00\\028\\2007 (майнова порука), відповідно до умов якого остання надала в іпотеку однокімнатну квартиру [ADDRESS]. Просить позов задовольнити, стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 88844 грн. 38 коп., яка утворилась станом на 17.06.2009 року, та в рахунок погашення цієї заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки з наданням Банку всіх прав продавця вказаного майна, включаючи право виготовлення дублікатів правовстановлюючих документів, технічної документації, отримання [PERSON] з реєстру прав власності, підписання договору купівлі-продажу, а також виселити всіх осіб, які проживають за адресою: [INFO]. Ухвалою суду від 16.12.2014 року позивача ПАТ "ОТП Банк" замінено на правонаступника ТОВ "ОТП Факторинг Україна". Представником позивача ТОВ "ОТП Факторинг Україна" подано до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій позивач просить: стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № СNL-D00\\028\\2007 від 14.05.2007 року станом на 02.12.2014 року в загальній сумі 390587 грн. 96 коп., в тому числі: заборгованість по тілу кредиту - 70051 грн. 79 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 13945 грн. 62 коп., пеня за прострочення виконання зобов'язання 306590 грн. 55 коп.; звернути стягнення за Договором іпотеки № РСNL-D00\\028\\2007 від 14 травня 2007 року на предмет іпотеки нерухоме майно за адресою: [ADDRESS], за рахунок якого задовольнити вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 390587 грн. 96 коп., виселити всіх осіб, які зареєстровані та/або проживають за адресою: [INFO], визначити спосіб реалізації предмета іпотеки згідно зі ст. 38 Закону України "Про іпотеку" шляхом надання позивачу права продажу предмету іпотеки від свого імені будь-якій третій особі, з правами отримання дублікатів правовстановлюючих документів на предмет іпотеки, отримання технічної документації на предмет іпотеки, свідоцтв про право власності на предмет іпотеки, свідоцтв про прописаних осіб в предметі іпотеки, внесення відомостей в Державний реєстр прав власності на нерухоме майно; встановити ціну продажу предмету іпотеки не нижче за звичайні ціни, яка буде визначена під час проведення оцінки субєктом оціночної діяльності, а також надати право корегування ціни продажу предмету іпотеки відповідно до умов іпотечного договору; надати позивачу право оперативного управління предметом іпотеки, в тому числі права доступу до нього облаштування його охоронними системами, права укладання договорів зі спеціалізованими організаціями, права укладання договорів оренди з правом отримання орендної плати. В грудні 2014 року третя особа [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ "ОТП Банк", [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним договору іпотеки № РСNL-D00\\028\\2007 від 14.05.2007 року, в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що нерухоме майно - однокімнатна квартира [ADDRESS], яка передана відповідачем [PERSON] в заставу банківській установі на підставі договору іпотеки № РСNL-D00\\028\\2007 від 14.05.2007 року в рахунок забезпечення зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, придбана в період шлюбу [PERSON] та [PERSON] та є їхньою спільною власністю подружжя, тоді як він згоду на передачу спільного майна в іпотеку не надавав. Ухвалою суду від 29.12.2014 року позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк", [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним договору іпотеки об'єднано в одне провадження з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором та виселення. В судове засідання представник позивача ТОВ "ОТП Факторинг Україна" не з'явився, надавши заяву з проханням розглядати справу без участі представника, просив позов ТОВ "ОТП Факторинг Україна" задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомили. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без0 його участі, в якій вказав, що проти задоволення позову заперечує, просить у позові ТОВ "ОТП Факторинг Україна" до [PERSON] відмовити. Відповідач [PERSON], будучи достовірно обізнаний про те, що в провадженні Ленінського районного суду м. Полтави перебуває справа за позовом до нього про стягнення боргу, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Так, відповідачем під час судового розгляду справи отримувались повідомлення про дату та час судових засідань, копія заочного рішення, він повідомлявся про перегляд заочного рішення та його скасування, отримував копію уточненої позовної заяви ТОВ "ОТП Факторинг Україна" з додатками до неї та повідомлення про судові засідання по справі 16.12.2014 року та 21.01.2015 року, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення та свідчить про те, що відповідач обізнаний про наявність на розгляді в суді даного спору. В подальшому повідомлення про час та місце розгляду справи направлялись відповідачу [PERSON] за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання за адресою: [INFO], рекомендованим листом з повідомленням, проте повертались до суду без вручення з відміткою поштового відділення про закінчення терміну зберігання. Відповідно до п. 99 "Правил надання послуг поштового звязку", затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 720 від 05.03.2009 року, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу. Пунктом 117 Правил передбачено, що поштові відправлення, поштові перекази повертаються об'єктом поштового зв'язку відправнику у разі його письмової заяви, письмової відмови адресата від одержання чи закінчення встановленого строку зберігання. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦК України в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їй належним чином. Оскільки відповідачу судові повістки, направлені судом на його ім'я за адресою, за якою зареєстроване його місце проживання, не одержані, повернуті суду за закінченням терміну зберігання через відсутність адресата, суд вважає відповідача таким, що був належним чином повідомленим по час та місце судового розгляду. Тому суд, враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст. 169 ЦПК України для відкладення розгляду справи, вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з'явились. Третя особа [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, позивач надав суду заяви з проханням проводити розгляд справи без його участі та участі представника. Представник відповідача за позовом третьої особи [PERSON] - ПАТ "ОТП Банк" в судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини неявки, незважаючи на те, що про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Третя особа за позовом третьої особи [PERSON] - приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явились, від представника третьої особи надійшло клопотання про розгляду справи без їхньої участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов ТОВ "ОТП Факторинг Україна" підлягає частковому задоволенню, а позов третьої особи [PERSON] задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.05.2008 року між ЗАТ "ОТП Банк" (правонаступником якого являється ПАТ "ОТП Банк") та [PERSON] укладений кредитний договір № СNL-D00\\028\\2007, згідно п. 2-4 частини № 1 якого Банком надано Позичальнику кредит в сумі 83230 грн. 25 коп. на строк до 14.05.2017 року, зі сплатою процентів за плаваючою процентною ставкою, яка складається з фіксованого відсотку в розмірі 5,50 % річних та FIDR. Сума кредиту та нарахованих процентів щомісяця погашається рівними частинами протягом всього строку дії Кредитного договору, щомісячне погашення Кредиту відбувається рівними частинами з нарахуванням процентів на залишок заборгованості по Кредиту відповідно до Графіку повернення кредиту та спати відсотків. Крім того, в розділі 4 частини № 2 Кредитного договору № СNL-D00\\028\\2007 від 14.05.2007 року (п. 4.1.1-4.1.3) встановлено відповідальність Позичальника за невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе зобовязань, а саме: за порушення прийнятих на себе зобовязань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені Договором строки, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню в розмірі 1 % від суми несвоєчасно виконаних зобов'язань за кожний день прострочення. За прострочення виконання Боргових зобовязань понад 15 календарних днів Позичальник, крім пені додатково сплачує а користь Банку штраф в розмірі 0,01 % від простроченої суми боргових зобовязань, але не менше 25,00 грн., а за прострочення понад 30 календарних днів штраф у розмірі 0,02 % від суми прострочених зобовязань, але не менше 50,00 грн. З метою забезпечення зобовязань, взятих [PERSON] за кредитним договором № СNL-D00\\028\\2007 від 14.05.2008 року, між ЗАТ "ОТП Банк" та [PERSON] укладений договір іпотеки № РСNL-D00\\028\\2007 від 14.05.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Диканського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON], реєстр. номер 1204, відповідно до п. 1.1 якого [PERSON] для забезпечення повного і своєчасного виконання Боржником його боргових зобовязань надала [PERSON] в Іпотеку нерухоме майно, визначене в ст. 3 цього договору, квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить Іпотекодавцю на праві власності, що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Диканського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] 11.07.2005 року за реєстром № 1480. Відповідно до п. 4.4 Договору іпотеки № РСNL-D00\\028\\2007 від 14.05.2007 року вартість предмета іпотеки визначається за згодою між Іпотекодавцем та [PERSON] та становить 118000 грн. 00 коп., що за курсом НБУ на дату укладання цього Договору становить 23366,64 долара США (1 долар = 5,05 грн.) 10 грудня 2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП факторинг Україна" ("Фактор") та Публічним акціонерним товариством "ОТП Банк" ("Клієнт") укладений Договір про відступлення права власності, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, реєстр. № 9590, згідно умов якого Клієнт передав Фактору права вимоги за Кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку № 1 до даного договору, укладеними між Клієнтом та позичальниками Клієнта, що забезпечені іпотекою/заставою за Договорами іпотеки/Договорами застави, укладеними між Клієнтом та Боржниками/Третіми особами. За умовами вказаного договору Клієнт передає та відступає Фактору сукупність прав, належних Клфєнту за Договорами забезпечення, включаючи, але не обмежуючись, прввом звертати стягнення на заставлене майно, до Фактора переходять всі права Крієнта як сторони, що іменується "Іпотекодержатель"/"Заставодержатель" у зобов'язаннях, які виникли на підставі Договорів. Зі змісту Додатку № 1 до Договору про відступлення права власності від 10.12.2010 року вбачається, що в переліку угод, права вимоги за якими передано ТОВ "ОТП факторинг Україна", під № 262 вказаний договір № СNL-D00\\028\\2007 від 14.05.2007 року, укладений з [PERSON], забезпечений заставою на підставі договору № РСNL-D00\\028\\2007 від 14.05.2007 року, укладеного з [PERSON] ЗАТ "ОТП Банк" на виконання умов кредитного договору № СNL-D00\\028\\2007 від 14.05.2007 року надано відповідачу [PERSON] кошти в обумовленій сумі в розмірі 83230,00 грн., що не оспорюється сторонами. Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як встановлено в ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом положень ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається з розрахунку заборгованості [PERSON] за договором № СNL-D00\\028\\2007 від 14.05.2007 року, виконаного ЗАТ "ОТП Банк" при зверненні до суду з позовом у 2009 році, станом на 17.06.2009 року позичальник мав заборгованість в розмірі 88844 грн. 38 коп., в тому числі: за кредитом 71438,97 грн., з відсотків 9599 грн. 06 коп., пеня 7431 грн. 35 коп., штраф 325 грн. 00 коп., яку так і не погасив. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем ТОВ "ОТП факторинг Україна", [PERSON] як позичальник за кредитним договором № СNL-D00\\028\\2007 від 14.05.2007 року станом на 02.12.2014 року має заборгованість в загальній сумі 390587 грн. 96 коп., в тому числі: заборгованість по тілу кредиту - 70051 грн. 79 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 13945 грн. 62 коп., пеня за прострочення виконання зобов'язання 306590 грн. 55 коп. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним свого зобовязання. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Статтею 589 ЦК України, ст. 20 Закону України "Про заставу" встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, забезпеченого заставою. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Як встановлено в п. 25 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30.03.2012 року, при оспорюванні кредитного договору чи договору поруки, застави/іпотеки іншим із подружжя суди мають виходити з такого. Положення статті 65\~Сімейного кодексу України\~щодо порядку розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, регулюють відносини, які стосуються розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя, і не стосуються права одного із подружжя на отримання кредиту, оскільки кредитний договір є правочином щодо отримання у власність грошових коштів. Порука є способом забезпечення виконання зобов'язання (стаття 553 ЦК), договір поруки не створює обов'язків для будь-яких інших осіб, крім сторін за договором. При оспоренні договору застави (іпотеки) суд має враховувати положення статті 578 ЦК, згідно з якими майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу лише за згодою іншого з подружжя, який у разі пред'явлення позову про звернення стягнення на таке майно має бути залучений до участі у справі. Обґрунтовуючи позовні вимоги про визнання недійсним договору іпотеки № РСNL-D00\\028\\2007 від 14.05.2007 року, укладеного між ЗАТ "ОТП Банк" та [PERSON], [PERSON] послався нате, що нерухоме майно, яке являється предметом іпотеки, - квартира [ADDRESS], яка передана відповідачем [PERSON] в заставу банківській установі в рахунок забезпечення зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, придбана в період шлюбу [PERSON] та [PERSON] та є їхньою спільною власністю подружжя, тоді як він згоду на передачу спільного майна в іпотеку не надавав. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24.11.1973 року. На підставі договору купівлі-продажу від 11.07.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Диканського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON], реєстр. № 1480, укладеного між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] набула у власність квартиру [ADDRESS]. Право власності на вказане нерухоме майно зареєстроване в органах державної реєстрації. Не викликає сумніву той факт, що квартира придбана в період шлюбу [PERSON] та [PERSON], а відтак відповідно до положень ст. 60 СК України являється спільною власністю подружжя. Під час судового розгляду справи з Полтавського обласного державного нотаріального архіву судом отримано завірені належним чином копії документів, на підставі яких приватним нотаріусом Диканського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] посвідчувався Договір іпотеки (майнова порука) № РСNL-D00\\028\\2007 від 14.05.2007 року, серед яких міститься заява від імені [PERSON] від 14.05.2015 року, подана на ім'я приватного нотаріуса, яким засвідчено справжність підпису заявника, відповідно до змісту якої він дає згоду своїй дружині [PERSON] на укладення договору іпотеки щодо майна, придбаного ними під час шлюбу за спільні кошти, а саме: квартири № 39, що знаходиться в с. Стасі Диканського р-ну Полтавської області по вул. Яковенка, 20, на умовах та з особою за її розсудом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про доведеність того факту, що [PERSON] при укладенні Договору іпотеки (майнова порука) № РСNL-D00\\028\\2007 від 14.05.2007 року діяла з відому та за згодою чоловіка [PERSON], а відтак вважає, що його позовні вимоги про визнання договору іпотеки недійсним є безпідставними та не підлягають задоволенню. Таким чином, судом достовірно встановлено, що [PERSON] як позичальник за кредитним договором № СNL-D00\\028\\2007 від 14.05.2007 року не виконував належним чином свої зобов'язання, заборгованість та нараховані проценти і пеню у строки, передбачені договором згідно Графіку, не сплачував, у звязку з чим станом на 02.12.2014 року має заборгованість в загальній сумі 390587 грн. 96 коп. При цьому, Договір іпотеки № РСNL-D00\\028\\2007 від 14.05.2007 року, укладений з відповідачем [PERSON] в рахунок забезпечення виконання [PERSON] кредитних зобовязань, оформлений у відповідності з вимогами чинного законодавства та є дійсним. За змістом положень ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Заперечуючи проти позову, відповідач [PERSON] вказувала, що ЗАТ "ОТП Банк" порушив вимоги чинного законодавства щодо повідомлення її як майнового поручителя перед зверненням до суду з зазначеним позовом про існування у позичальника [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Так, відповідно до п. 1.9.1 Кредитного договору № СNL-D00\\028\\2007 від 14.05.2007 року Банк має право вимагати дострокового виконання Боргових зобовязань вцілому або у визначеній частині у випадку невиконання Позичальником та/або Поручителем та/або Майновим поручителем своїх боргових та інших зобовязань за цим договором та/або умов Договору іпотеки та/або умов Договору іпотеки (майнової поруки) та/чи Договору поруки. При цьому, виконання боргових зобов'язань повинно бути проведено Позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання відповідної Вимоги. За змістом положень ч. 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя Як встановлено в статті 6 Договору іпотеки № РСNL-D00\\028\\2007 від 14.05.2007 року, укладеного між [PERSON] та ЗАТ "ОТП Банк", за рахунок вартості предмета іпотеки [PERSON] може задовольнити всі Боргові зобовязання, не сплачені Боржником, і вимоги стосовно повного відшкодування всіх збитків, завданих порушенням Іпотекодавцем його зобовязань за цим договором, а також всіх фактичних витрат, понесених [PERSON] у звязку із реалізацією його прав за цим договором. [PERSON] має правл задовольнити із вартості предмета іпотеки всі фактичні вимоги негайно у випадку несплати Боржником [PERSON] буд-якої суми у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в Кредитному договорі. В п. 6.4 Договору конкретизовано, що [PERSON] належить право від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому чинним законодавством України. Відповідно до змісту положень ч. 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" (в редакції, чинній станом на 01.07.2009 року, тобто на час звернення ЗАТ "ОТП Банк" до суду з позовом, що є предметом розгляду по даній справі), у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцяти-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. На підтвердження виконання вказаної вимоги позивачем було надано Досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором № СNL-D00\\028\\2007 від 14.05.2007 року за вих. № 22-3-2/43999 від 28.11.2008 року, адресовану [PERSON], яку він отримав власноруч згідно наявної відмітки 26.02.2009 року, а також Досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором № СNL-D00\\028\\2007 від 14.05.2007 року за вих. № 22-3-2/61795 від 04.02.2009 року, адресовану майновому поручителю [PERSON] з відміткою про вручення її адресату 26.02.2009 року. Відповідач [PERSON] наполягала на тому, що не підписувала вказаний документ і обґрунтованість її зазначених доводів підтверджена висновком судової почеркознавчої експертизи № 321 від 06.07.2015 року. Разом з тим, вказані вище обставини, на переконання суду, не можуть вплинути на вирішенні спору судом. Так, в ч. 2 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" (в редакції, чинній станом на 01.07.2009 року) було встановлено, що положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Крім того, відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30.03.2012 року, невиконання вимог частини першої статті 35\~Закону України "Про іпотеку"\~про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням\~статті 124 Конституції України. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ТОВ "ОТП Факторинг Україна" про звернення стягнення на предмет іпотеки. Як визначено в п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30.03.2012 року, суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. Винятком є ситуація, коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця з урахуванням положення статті 11 Закону України "Про іпотеку" (або статті 589 ЦК щодо заставодавця). Враховуючи викладене, беручи до уваги той факт, що в правовідносинах, які є предметом спору, особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ТОВ "ОТП Факторинг Україна" про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 390587 грн. 96 коп. Відповідно до положень ст. 591 ЦК України, ст. 24 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" від 18.11.2003 року № 1255-ІУ реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Згідно ст. 39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. За змістом положень п. 6.4.1 Договору іпотеки № РСNL-D00\\028\\2007 від 14.05.2007 року, укладеного між [PERSON] та ЗАТ "ОТП Банк", [PERSON] належить право від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому чинним законодавством України, при цьому сторони дійшли згоди, що початкова ціна продажу Предмету Іпотеки у випадку його продажу [PERSON], буде визначатися останнім, але вона повинна бути не нижчої вартості, визначеної внаслідок проведення незалежної оцінки. Враховуючи викладене, виходячи зі змісту позовних вимог позивача, суд приходить до висновку про необхідність звернення стягнення на предмет застави - належну відповідачу [PERSON] квартиру [ADDRESS], в порядку, встановленому в ст. 38 Закону України "Іпотеку", шляхом його продажу ТОВ "ОТП Факторинг Україна" з укладенням договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем з правами отримання дублікатів правовстановлюючих документів на предмет іпотеки, отримання технічної документації на предмет іпотеки, відомостей про осіб, зареєстрованих в предметі іпотеки, внесення відомостей до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно; встановити початкову ціну продажу предмету іпотеки не нижче вартості, визначеної внаслідок проведення незалежної оцінки. Відповідно до ч. 3 ст. 39 Закону України "Про іпотеку" одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Разом з тим, згідно ст. 109 ЖК України, ст. 40 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Особи, які проживають у зазначених приміщеннях на умовах договору найму (оренди), не підлягають виселенню, якщо: договір найму (оренди) був укладений до моменту укладення іпотечного договору і про наявність такого договору було доведено до відома іпотекодержателя або такий договір був зареєстрований у встановленому законом порядку; договір найму (оренди) був укладений після укладення іпотечного договору за згодою іпотекодержателя Разом з тим, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що в квартирі [ADDRESS], що є предметом іпотеки, на час розгляду справи судом зареєстровані та проживають будь-які особи, тоді як сама відповідач [PERSON] згідно наявних у справі відомостей проживає за іншою адресою, не зазначено прізвища, імена, по батькові осіб (за їх наявності), що підлягають виселенню, час та підстави вселення до зазначеного житлового приміщення, що унеможливлює встановлення обставин, які відповідно до положень ч. 3 ст. 40 Закону України "Про іпотеку" є перешкодою для виселення. Крім того, не надано доказів на підтвердження того факту, що відповідачем [PERSON] до цього часу не звільнено квартиру [ADDRESS]. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність доказів, що доводять обгрунтованість позовних вимог, як і доказів спору з питання виселення мешканців квартири, що являється предметом іпотеки, з огляду на те, що судом не здобуто доказів звернення позивача до [PERSON] з досудовою вимогою про виселення, й вчинення останньою дій, які свідчать про безпідставне ухилення від виконання вказаної вимоги, у зв'язку з чим не знаходить підстав для задоволення позову в цій частині. Вирішуючи позовні вимоги ТОВ "ОТП Факторинг Україна" про надання позивачу права оперативного управління предметом іпотеки, в тому числі права доступу до нього облаштування його охоронними системами, права укладання договорів зі спеціалізованими організаціями, права укладання договорів оренди з правом отримання орендної плати, суд враховує наступне. Як встановлено в ст. 34 Закону України "Про іпотеку", після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду. Разом з тим, не викликає сумніву той факт, що вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки вирішувались судом в даному судовому провадженні, відповідно, у сторін ще не виникли спірні правовідносини, а позивачем не надано суду доказів існування перешкод в укладенні з іпотекодержателем договору передання предмету іпотеки в управління та вчинення відповідачкою [PERSON] будь-яких інших дій, що перешкоджають реалізації прав Іпотекодавця, гарантованих вищенаведеною нормою Закону України "Про іпотеку". А тому суд приходить до висновку про недоведеність позивачем існування спору з відповідачем [PERSON] з приводу передання предмету іпотеки в оперативне управління та передчасність відповідних позовних вимог, у звязку з чим не знаходить підстав для задоволення позову в цій частині. А тому позов ТОВ "ОТП Факторинг Україна" підлягає частковому задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме - судовий збір 3404 грн. 00 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 250 грн. 00 коп., а всього 3654 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial