Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що [INFO] року померла його мати - [PERSON], яка до дня смерті проживала по [ADDRESS] Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на належне їй спадкове майно, в тому числі на 1/2 частину житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS]. Зазначений будинок було придбано вітчимом [PERSON] 05.02.2002 року, що підтверджується договором купівлі-продажу № 373 в період зареєстрованого між матір'ю та ним шлюбу за спільні кошти і є спільною сумісною власністю подружжя, тобто матері, як другому з подружжя належала 1/2 частина вказаного будинку. [INFO] року вітчим помер. За життя спадкодавцем [PERSON] заповіт не складено. Позивач як син є спадкоємцем за законом першої черги. Позивач спадщину у встановлений законом шестимісячний строк прийняв шляхом подачі заяви до нотаріуса. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючого документа на будинок, та запропоновано звернутися до суду. Позивач просить суд встановити факт належності спадкодавцю 1/2 частини зазначеного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та визнати за ним в порядку спадкування право власності на 1/2 частину зазначеного спадкового житлового будинку. Судові витрати залишає за собою. У судове засідання позивач не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте подав через канцелярію суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся, проте через канцелярію суду надав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], яка до дня смерті проживала по [ADDRESS] Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на належне їй спадкове майно, в тому числі на 1/2 частину житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS]. Зазначений житловий будинок є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки був куплений вітчимом позивача - [PERSON] 05.02.2002 року, що підтверджується Договором купівлі-продажу, який посвідчено державним нотаріусом Таращанської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 373 в період зареєстрованого між матір'ю та ним шлюбу за спільні кошти. Спадкоємцем за законом відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України є позивач. Спадщину у встановлений законодавством строк прийняв, проте документально не оформили. [PERSON] - вітчим позивача, помер [INFO] року. Після відкриття спадщини померлої [PERSON], позивач звернувся до нотаріуса з заявою щодо одержання свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS]. Постановою № 494/02-31 від 24.11.2016 року в.о. державного нотаріуса Таращанської районної державної нотаріальної контори було відмовлено позивачу у видачі вказаного свідоцтва у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадковий житловий будинок та запропоновано звернутися до суду. Факт того, що власником 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], дійсно був спадкодавець, підтверджується довідками виданими Виконавчим комітетом Ріжківської сільської ради Таращанського району Київської області. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України, розглядаючи позови, пов'язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є: майно, нажите подружжям за час шлюбу (ст.16 Закону "Про власність", ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю України; майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї чи майно, що є у власності осіб, які ведуть селянське (фермерське) господарство, якщо письмовою угодою відповідно між членами сім'ї чи членами селянського (фермерського) господарства не передбачено інше або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю (п.1 ст.17, ст.18, п.2 ст.17 Закону "Про власність"); квартира (будинок), кімнати в квартирах та одноквартирних будинках, передана при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою членів сім'ї наймача у їх спільну сумісну власність (ст.8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду". Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. За ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов'язковим, коли об'єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов'язковій державній реєстрації . Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід'ємною частиною правовстановлюючого документа. Згідно зі статтею 68 Закону України «Про нотаріат» та підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусом України», видача свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно проводиться нотаріусами після надання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. В разі відсутності таких документів нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з чим особа, яка претендує на зазначене майно повинна встановлювати право власності в судовому порядку. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна. Враховуючи дані обставини та виходячи з того, що відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, суд вважає за необхідне задовольнити даний позов. Судові витрати суд залишає за позивачем.

Outcome: approved