Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

Орган опіки і піклування Олешнянської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області, 06 листопада 2019 року, в інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому ставиться питання про позбавлення батьківських останнього батьківських прав відносно прав неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та про стягнення з [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дітьми повноліття на користь піклувальника. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що про необхідність позбавлення батьківських прав відповідача свідчить те, що: - [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]; - останні за рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 06.10.2015 р. відібрані у відповідача без позбавлення батьківських прав та на даний час перебувають сім'ї піклувальника [PERSON]; - за час перебування дітей в сім'ї піклувальника, батько дітей [PERSON] не створив належні умови для проживання та виховання дітей, жодного разу не відвідав їх, листів не писав, не телефонував, не цікавився долею дітей та не приймав участі у їх утриманні та вихованні, на даний час перебуває в місцях позбавлення волі. Судом замінено орган опіки і піклування Олешнянської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області на Олешнянську сільську раду Ріпкинського району Чернігівської області, а службу у справах дітей Ріпкинської РДА на Ріпкинську РДА. В судових засіданнях представник Олешнянської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області СОРОКА Л.М. послідовно підтримувала позов, з підстав, викладених в ньому. При цьому, після досягнення [PERSON], [INFO] повноліття не скористалась правом відмовитись від вказаних позовних вимог. Щодо [PERSON], [INFO], то наголосила, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно останньої відповідатиме інтересам останньої, так як остання добре почуває у сім'ї піклувальника, а сам факт телефонного спілкування не може свідчити про належне виконання відповідачем батьківських прав. В судовому засіданні, в режимі відеоконференції, відповідач [PERSON] позов в частині позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON], [INFO] не визнав. Вказав, що він відбуває покарання у виді позбавлення волі в ДУ "Чернігівський слідчий ізолятор", але находить можливість в телефонному режимі, через піклувальників, спілкуватись з донькою. Під час розмов вони спілкуються про різноманітні теми, він інтересується життям доньки. Зазначає, що не має можливості матеріально підтримувати доньку, так як в СІЗО він отримує менше мінімальної заробітної плати. Вказує, що до ув'язнення декілька разів він був в сім'ї піклувальника [PERSON], спілкувався з дітьми. В судових засіданнях представник Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області СУСЛО Н.С. вважає за необхідне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітніх дітей, оскільки відповідач належним чином не виконує свої батьківські обов'язки, не цікавиться долею, здоров'ям дітей. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що вбачається з рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 06.10.2015 р. та з свідоцтва про народження ([NUMBER]). Рішенням виконавчого комітету Олешнянської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області від 22 липня 2015 року №44 «Про негайне відібрання неповнолітніх дітей», вирішено негайно відібрати з сім'ї [PERSON] та [PERSON] неповнолітніх дітей, оскільки умови проживання загрожують їх життю та здоров'ю. Одночасно, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] влаштовано тимчасово до центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей обласної державної адміністрації. Рішенням Ріпкинсього районного суду Чернігівської області від 06.10.2015 року: - [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON], [INFO] та малолітньої [PERSON], [INFO]; - у [PERSON] відібрано, без позбавлення його батьківських прав, неповнолітнього [PERSON], [INFO] та малолітню [PERSON], [INFO]; - неповнолітнього [PERSON], [INFO] та малолітню [PERSON], [INFO], передано органу опіки та піклування. З актів обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї [PERSON], що проживає в [ADDRESS] від 18.05.2018 р. та від 02.11.2018, вбачається, що будинок перебуває в занедбаному стані, дах будинку покритий б/у залізом. Будинок має 54 кв.м. житлової площі, чотири кімнати та кухню. В будинку на даний час ніхто не проживає, умови для проживання дітей не створені: грубки потребують ремонту, палива немає. Всі кімнати в будинку потребують капітального ремонту. Земельна ділянка у розмірі 0,15 га не обробляється. Умови проживання комісія вважає незадовільними. Розпорядженням Бобровицької районної державної адміністрації Чернігівської області від 3 грудня 2015 року №264 «Про призначення опіки над дітьми, позбавленими батьківського піклування», встановлено опіку над дітьми, позбавленими батьківського піклування [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Призначено опікуном [PERSON]. Встановлено, що діти будуть проживати разом з опікуном за адресою: [ADDRESS]. Сторонами визнається та не потребує доказування, що [PERSON] відбуває покарання у виді позбавлення волі в ДУ "Чернігівський слідчий ізолятор". Допитаний в якості свідка [PERSON] показав, що діти [PERSON] та [PERSON] з 3 грудня 2015 року проживають у його родині та забезпечені всім необхідним. Він та його дружина не створюють перепон у спілкуванні дітей з рідним батьком [PERSON], який декілька разів приїжджав до дітей в гості, останній раз в 2016 році. Крім того, діти спілкуються з батьком по телефону. Жодних подарунків чи речей батько не привозив та не передавав дітям. Неповнолітня [PERSON] розповіла, що батько приїжджав до них в гості, останній раз в літку 2016 року, також вона та її брат [PERSON] спілкуються з батьком по телефону. Вона не хоче повертатися проживати в с. Олешня Ріпкинського району, хоче залишитися проживати в сім'ї [PERSON]. Думку щодо доцільності/недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] не сформувала. Частиною 1 статті 9 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), передбачено, що Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини, яке може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї. За змістом ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов'язані: - виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; - піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; - забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; - поважати дитину. Відповідно до п. 2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вказано, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В п. 16 даної Постанови вказано, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони, маючи реальну можливість, свідомо не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання: не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками У справах «Савіни проти України», «МакМайкл проти Сполученого Королівства», «Ньяоре проти Франції», Європейським судом з прав людини зазначається, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя» і що «заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. У справі «М.С. проти України», Європейський суд з прав людини наголосив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Наведені вище матеріали справи, законодавчі приписи, міжнародні акти не дають суду підстав ставити під сумнів висновок, затверджений рішенням виконавчого комітету Олешнянської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області від 19 квітня 2018 року № 24, яким визнано доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], оскільки відповідач, будучи особою у якого дитина була відібрана, без позбавлення батьківських прав, не виправив ситуацію, відбуваючи покарання у виді позбавлення волі, належним чином не виконує свої батьківські обов'язки по вихованню доньки, зокрема не піклується про їх фізичний, моральний їх духовний розвиток в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, що свідчить про систематичне ухилення ним від виконання своїх обов'язків, передбачених ст. 150 СК України, по вихованню дітей та відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення його батьківських прав відносно дітей. Враховуючи наведене в сукупності з тим, що позбавлення батьківських прав відповідача необхідне в якнайкращих інтересах [PERSON], [INFO], з метою забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним, в даному випадку в сім'ї [PERSON], зважаючи на те, що таке втручання здійснюється "згідно із законом", відповідає законним цілям, переліченим у п. 2 ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та є необхідним у демократичному суспільстві, суд приходить до висновку про необхідність застосування крайнього заходу впливу на неналежну поведінку [PERSON] у виді позбавлення батьківських прав останнього відносно неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Ст. 6 СК України встановлено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Крім того, ст. 2 Європейської конвенції про громадянство від 06.11.1997 року визначено, що поняття «Дитина» означає будь-яку особу, що не досягла 18 років, якщо за законодавством, яке застосовується до дітей, повноліття не настає раніше. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Враховуючи, що на момент розгляду справи [PERSON], [INFO] досяг повноліття 1 січня 2019 року, суд, не даючи оцінки доказам щодо наявності винної поведінки та свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками відповідачем, прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла повноліття. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. В той же час, вимога про стягнення аліментів з [PERSON] на користь піклувальника на утримання малолітніх дітей, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не підлягає задоволенню, виходячи з того, що: - в позові відмовлено в частині позбавлення відповідача батьківських прав відносно [PERSON], [INFO]; - стягнення аліментів на користь не визначеної фізичної особи буде передчасним, ускладнить виконання судового рішення, при тому, що піклувальники, в т.ч. [PERSON], не позбавлені можливості звернутися до суду з відповідним позовом самостійно. На підставі ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] в дохід держави належить стягнути судовий збір в сумі 352 грн 40 коп.

Outcome: partial