Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

02 березня 2017 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду із позовом до [PERSON] у якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 61511,62 грн. за кредитом №б/н від 05.11.2012р., яка складається із заборгованості за кредитом 3591,93 грн., заборгованості за відсотками 50314,37 грн., штраф фіксована частина 500,00 грн., штраф відсоткова складова 2905,32 грн. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 05.11.2012р. між банком та відповідачем було укладено договір за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 4000,00 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості. При укладенні договору сторони керувались тим, що цей договір є договором приєднання і друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З посиланням на Умови та правила надання банківських послуг, зазначає, що при порушенні зобовязання позичальник повинен сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми позову. Вказує, що відповідач вчасно не надав банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, а відтак у нього утворилась заборгованість у відповідній сумі. В судове засідання представник позивача не прибув, надав суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі (а.с. 4). Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, хоча про час та місце його слухання був повідомлений належним чином. Через канцелярію суду зареєстрував заяву від 23.06.2017р., в якій проти вимог заперечив, просив застосувати строк позовної давності (а.с. 57). За таких обставин, суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи без участі осіб, які не зявились на підставі наявних матеріалів справи. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозвязку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 05 листопада 2012 року [PERSON] заповнив та підписав заяву, відповідно до якої йому було видано кредитну картку і згідно довідки про умови кредитування встановлено відсоткову ставку 2,5 % в місяць, штраф 500 грн. + 5% від суми позову (а.с. 7-8). У вказаній заяві міститься застереження відповідно до якого відповідач підтвердив, що він ознайомлений та згодний із Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, і виразив свою згоду, що такі складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Як видно із розрахунку заборгованості по договору укладеного між сторонами станом на 31.12.2016р. загальна сума боргу становить 61 511,62 грн., з яких зокрема заборгованість за кредитом 3591,93 грн., загальна заборгованість за відсотками 50 314,37 грн., нарахована комісія 4200,00 грн., штраф фіксована частина 500,00 грн., штраф відсоткова складова 2905,32 грн. (а.с. 5-6). Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України про зобовязання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України "Кредит". Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом із матеріалів справи встановлено, що відповідач отримав кредит із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% на місяць, свої зобовязання виконав не належним чином, внаслідок чого допустив порушення свого зобовязання. Враховуючи передбачене сторонами право позивача на нарахування штрафних санкцій у відповідних розмірах, позивач нарахував їх на суму боргу. За відсутності будь-яких інших доказів по справі щодо розміру заборгованості відповідача перед позивачем, його погашення відповідачем, суд встановлює такий розмір виходячи з розрахунку позивача (а.с. 5-6), та вважає доведеним факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем за кредитом станом на 31.12.2016р. у розмірі заборгованість за кредитом 3591,93 грн., загальна заборгованість за відсотками 50 314,37 грн., нарахована комісія 4200,00 грн., штраф фіксована частина 500,00 грн., штраф відсоткова складова 2905,32 грн., а разом 61511,62 грн., який підлягає стягненню з відповідача. Разом з тим, до суду відповідач [PERSON] подав заяву про застосування строку позовної давності, яка підлягає розгляду судом. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. З фактичних обставин справи видно, що відповідачу видано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжній картці. Відповідно до п. 3.3. Постанови НБУ "Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів" від 30.04.2010р. № 223 (яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин) кредитна лінія під операції зі спеціальними платіжними засобами відкривається банком на визначений термін і в межах установленого договором ліміту заборгованості або граничної суми кредитування. трок дії кредитної лінії, яка відкривається під спеціальні платіжні засоби, установлюється договором. Відповідно до п. 2.1.1.2.11. Умов та правил надання банківських послуг, картка діє до останнього дня місяця, вказаного на лицевій стороні картки включно. Таким чином, суд дійшов до висновку, що термін повернення спірного кредиту відповідає строку дії платіжної картки. Як видно із матеріалів справи, а саме довідки виданої ПАТ КБ "Приватбанк" термін дії кредитної картки встановлено до вересня 2016 року (а.с. 75), а позивач звернувся до суду із позовною заявою 02.03.2017р. (а.с. 1). Тому, суд дійшов до висновку, що позивач не пропустив строк позовної давності для стягнення заборгованості за кредитом (тілом кредиту) у сумі 3591,93 грн. Разом з тим, як видно із матеріалів справи, сума заборгованості за відсотками станом на 31.12.2016р. становить 50 314,37 грн. і така виникла за період з 05.11.2012р. по 31.12.2016р. А строк сплати таких встановлено до 25 числа кожного місяця. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно із ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу (Постанова ВСУ від 29.03.2017р. № 132/3645/14-ц). Оскільки умовами укладених між сторонами договір установлені окремі самостійні зобов'язання щодо повернення кредиту щомісячно, то відповідальність за невиконання кожного з них настає окремо. Як вже відзначалося, позивач звернувся до суду із позовом 02.03.2017р., а тому його вимоги по стягненні відсотків за період з 02.03.2014р. по 02.03.2017р. є такими, що заявлені у межах строку позовної давності, а вимоги за період з 05.11.2012р. по 02.03.2014р. є такими, що заявлені поза межами строку позовної давності. З розрахунку позивача видно, що станом на 01.03.2014р. сума боргу по відсотках становить 1383,06 грн. Як визначено у ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За встановлених судом обставин, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, а саме у межах строку позовної давності. Тому, позовні вимоги в частині стягнення відсотків суд задовольняє у сумі 48 931,37 грн. Щодо стягнення штрафів, то суд вважає, що такі заявлені в межах строку позовної давності, так як умовами договору, який укладено між сторонами визначено, що такі нараховуються при порушенні строків по будь-якому платежу передбаченому у договорі. А так, як порушення строку оплати по кредитному договорі мало щомісячно, то такі штрафи підлягають до стягнення з відповідача. Відтак, проаналізувавши обставини справи та норми чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити частково. Одночасно із відповідача слід стягнути судові витрати зі сплати судового збору.

Outcome: partial