Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

09 грудня 2016 року представник позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Консалтинг" звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому зазначив, що 12 листопада 2007 року між АКБ «Правекс Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк», та [PERSON] був укладений кредитний договір № 3279-103/07Р, за умовами якого банк надав [PERSON] кредит у сумі 14230 доларів США строком до 12.11.2014 року зі сплатою 11,99% річних. 31 серпня 2012 року між позивачем та відповідачем був укладений договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору № 3279-103/07Р, за умовами якого сторони змінили: валюту зобовязання за кредитним договором з іноземної валюти долар США на національну гривню; відсотки за користування кредитом в розмірі 14,00% річних; строк, до якого позичальник зобовязується виплатити кредит - 31.08.2014 рік. Відповідно вищевикладених змін загальна сума кредиту в національній валюті станом на 31.08.2012 року складає 34272,53 гривні. В якості забезпечення належного виконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором між банком та [PERSON] укладено договір поруки №3279-103/07Р від 27.08.2009 року, за умовами якого поручитель зобов'язується нести солідарну відповідальність перед банком за виконання позичальником в повному обсязі зобов'язань за кредитним договором. За період користування кредитними коштами позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість в повному обсязі не погашена. Посилаючись на ці обставини, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором, яка станом на 04.02.2016 року становить 59519,41 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив задовольнити позов (а.с.105-106, 123-126, 134-138. 168-169, 177-178). Відповідачі та їх представник позов не визнали. Зазначили, що відповідач [PERSON] у серпні 2012 року повністю сплатив позивачу заборгованість у загальній сумі 4500 доларів США. Зазначили, що договори від 01.12.2010 року та від 31.08.2012 "Про внесення змін та доповнень до кредитного договору"; та від 31.08.2012 року "Про внесення змін та доповнень до договору поруки" вони не підписували. Вважають, що позивачем пропущено трирічний строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за кредитом. Останнє погашення кредиту відповідачем було здійснено 29 серпня 2012 року. 06 вересня 2012 року [PERSON] було отримано від ПАТ КБ "Правекс-Банк" повідомлення за № 5803 про виконання відповідачем усіх зобовязань, передбачених кредитним договором. Оскільки наступні погашення не відбулися, то вважають, що саме з цієї дати спливає трирічний строк позовної давності. Проте позовна заява була подана до суду 9 грудня 2016 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності. Просили відмовити в задоволенні позову з цих підстав (а.с. 109-112). Заслухавши заперечення відповідачів та їхнього представника, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до частин 1, 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частина 1 ст.1048 УК України встановлює, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. 12 листопада 2007 року між Акціонерним комерційним банком «Правекс Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк"Правекс-Банк", та [PERSON] був укладений кредитний договір № 3279-103/07Р, за умовами якого [PERSON] отримав кредит у сумі 14230 доларів США строком до 12.11.2014 року зі сплатою 11,99% річних для оплати позичальником вартості автомобіля за договором купівлі-продажу автомобіля CHEVROLET модель AveoSF69Y, колір синій, шасі (кузов, рама, коляска) № KLSF69YE8В085786, тип ТЗ легковий сєдан, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.14-21, 20-25). Згідно п.2.1 Кредитного договору видача кредиту здійснюється шляхом видачі коштів з каси банку. Факт отримання позичальником кредитних коштів на загальну суму 14230 доларів США підтверджується заявою [PERSON] на видачу готівки № 3 від 12 листопада 2007 року та квитанцією № 28 про здійснення валютно-обмінної операції (а.с.80). 12 листопада 2007 року між банком та відповідачем [PERSON] був укладений договір застави автомобіля CHEVROLET модель AveoSF69Y, колір синій, шасі (кузов, рама, коляска) № KLSF69YE8В085786, тип ТЗ легковий сєдан, реєстраційний номер [NUMBER] з метою забезпечення виконання зобовязань перед заставодержателем за кредитним договором № 3279-103/07Р від 12 листопада 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 2246 (а.с.144-148). 31 серпня 2012 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору № 3279-103/07Р, згідно якого сторони домовились: змінити валюту зобовязання за кредитним договором з іноземної валюти долар США на національну гривню; змінити відсотки за користування кредитом в розмірі 14,00% річних; змінити строк, до якого позичальник зобовязується виплатити кредит на 31.08.2014 рік. Відповідно до вищевикладених змін загальна сума кредиту в національній валюті станом на 31.08.2012 року складає 34272,53 гривні. Відповідно до п.4.4, 4.5 даного договору, позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення грошових коштів, вказаних в Додатку № 1 до договору, та проценти за користування кредитом щомісяця (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) в строк до 31 числа наступного місяця. Згідно п.10.1 кредитного договору за порушення термінів погашення заборгованості за кредитом або внесення процентів за користування грошовими коштами позичальник сплачує банку пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної відсоткової ставки, визначеної у п.1.2. договору, що діяла в період прострочення від суми заборгованості за весь період прострочення. В якості забезпечення належного виконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором між банком та [PERSON] укладено договір поруки №3279-103/07Р від 27.08.2009 року, за умовами якого поручитель зобов'язується нести солідарну відповідальність перед банком за виконання позичальником в повному обсязі зобов'язань за кредитним договором (а.с.38-39). 31 серпня 2012 року банк та [PERSON] уклали договір про внесення змін до договору поруки № 7279-103/07Р від 27 серпня 2009 року, в якому узгодили, що загальна сума кредиту в національній валюті станом на 31.08.2012 року складає 34272,53 гривні; валюта зобовязання змінена з долару США на національну гривню; встановлені відсотки за користування кредитом в розмірі 14,00% річних; встановлено строк, до якого позичальник зобовязується виплатити кредит - 31.08.2014 року. Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Ст. 554 ЦК України встановлює, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідачі надали суду квитанції № FJB1221500736414, № FJB1223400997499 та № FJB 12242011098332 згідно яких в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 3279-103/07Р від 12.11.2007 року, [PERSON] сплатив ПАТ КБ "Правекс-Банк" такі суми: 02 серпня 2012 року 4500 доларів США; 21 серпня 2012 року - 1000 доларів США; 29 серпня 2012 року 50 доларів США (а.с.115-116). 31 серпня 2012 року ПАТ КБ »Правекс-Банк» та відповідач [PERSON] уклали договір про дострокове розірвання договору застави вищевказаного транспортного засобу від 12 листопада 2007 року. Договір про розірвання договору застави посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1638 (а.с. 158-159). Згідно листа № 5803 від 06.09.2012 року, наданого на адресу начальника РЕВ-1 при УДАЇ ГУМВС України в Одеській області, ПАТ КБ «Правекс-Банк» повідомляє, що [PERSON] виконав усі зобовязання за кредитним договором, у звязку з чим договір застави транспортного засобу марки CHEVROLET модель AveoSF69Y, рік випуску 2007, колір синій, шасі (кузов, рама, коляска) № KLSF69YE8В085786, тип ТЗ легковий сєдан, реєстраційний номер [NUMBER], припинив свою дію (а.с.114). Позивач у позовній заяві зазначає, що позичальник [PERSON] порушив зобовязання щодо сплати основної суми кредиту, своєчасної сплати процентів за користування кредитом, а тому станом на 04.02.2016 року за позичальником є заборгованість у загальній сумі 59519,41 гривня, з яких: кредит 34272,53 гривень; проценти 9591,88 гривень; пеня 15655 гривень (а.с.6). Проте, згідно доданого до позовної заяви розрахунку, заборгованість за період з 01.09.2012 року станом на 04.02.2016 року становить 81097,29 гривень, а саме: кредит 34272,53 гривень; пеня за несвоєчасне погашення кредиту 28970,33 гривень; відсотки 9591,88 гривень; пеня за несвоєчасне погашення відсотків 8262,55 гривень (а.с.43). У звязку з вищевказаними обставинами, ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 11 травня 2017 року явка представника позивача для дачі особистих пояснень була визнана обовязковою та вирішено провести судове засідання 09 червня 2017 року о 14 годині 00 хвилин в режимі відеоконференції з апеляційним судом Київської області (а.с.163). Позивач та представник позивача отримали копію зазначеної ухвали (а.с.168, 169), проте в судове засідання не прибули. Розгляд справи був відкладений на 07 липня 2017 року на 11 годину (а.с. 173), про що позивач та представник позивача були належним чином повідомлені (а.с. 177-178), але в судове засіданні не прибули і не надали суду жодних пояснень чи додаткових доказів. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530 ЦК України). Судом встановлено, що сторони кредитного договору встановили строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі цього договору. За змістом ч.3 ст. 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частиною 4 ст. 267 ЦК України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Ст. 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частина 2 ст. 258 ЦК України встановлює, що спеціальна позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах № 6-14цс14 від 19 березня 2014 року, № 6-31цс15 від 3 червня 2015 року, № 6-2462цс16 від 14 грудня 2016 року, згідно ст. 360-7 ЦПК України вона є обов'язковими для судів. Судом встановлено, що в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 3279-103/07Р відповідач в серпнв 2012 року сплатив банку такі суми: 02 серпня 2012 року 4500 доларів США; 21 серпня 2012 року -1000 доларів США; 29 серпня 2012 року 50 доларів США, що підтверджено відповідними квитанціями ( а.с.115-115). Згідно графіку погашення суму кредиту черговий платіж відповідач повинен був зробити не пізніше 30.09.2012 року (а.с.36). Проте розрахунок заборгованості підтверджує, що після 29 серпня 2012 року жодних платежів на користь банку відповідач не здійснював. Таким чином, перебіг строку позовної давності почався з моменту настання строку погашення чергового платежу за договором, тобто з 30 вересня 2012 року. Трирічний строк позовної давності щодо звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості закінчився 30 вересня 2015 року. Банк звернувся до суду з позовом про захист свого порушеного права 09 грудня 2016 року, тобто з пропуском встановленого статтею 257 ЦК України трирічного строку позовної давності. Спеціальних строків у кредитному договорі сторони не встановлювали. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З огляду на вказані норми закону та обставини справи суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову.

Outcome: dismissed