Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

26 листопада 2019 року [PERSON] , діючи на підставі ордеру та в інтересах [PERSON] , звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом, в якому просив встановити факт проживання [PERSON] однією сім`єю зі спадкодавцем [PERSON] . В обгрунтування позову зазначено, що у 2000 році позивач познайомився із самотнім [PERSON] , 1940 року народження. В той же час позивач познайомився з відповідачкою [PERSON] , з котрою з тих пір мешкають разом. [PERSON] почав майже щодня навідуватися до них. Вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Позивач разом зі своєю сім?єю постійно допомагали спадкодавцю у вирішенні його побутових питань, купували продукти харчування, медикаменти та всі необхідні речі, бо [PERSON] не мав родичів, позивача він вважав за сина, а той його за батька. З того часу вони постійно проводили спільне дозвілля, їздили на дачу, на природу, за місто, до Одеси, Миколаєва, Сімферополя, Севастополя тощо. Проводили разом всі свята та вихідні. [PERSON] сподобалось проводити дозвілля на дачі позивача, що знаходиться в Півцях в садовому товаріистві «Зарічне», він жив там кожен сезон, як тільки теплішало, до самих холодів. Весь інший час [PERSON] мешкав у позивача і лише іноді ночував вдома. [PERSON] у 2017 році написав за згодою позивача заповіт на квартиру на відповідачку, що підтверджує факт того, що відносився до нього, як до самої близької людини, бо інших спадкоємців не мав. У 2017 році позивач виступив гарантом при отриманні [PERSON] слухового апарату. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина та позивач зняв гроші з банківської картки померлого в сумі біля 20 000 грн для витрат на поховання, поминки та інших за дорученням померлого. Оскільки позивач більше п?яти років проживав зі спадкодавцем однією сім`єю до часу відкриття спадщини, то в силу вимог ст. 1264 ЦК України являється спадкоємцем четвертої черги за законом, але вступити у спадщину не може, оскільки такий факт не підтверджений документально, хоча разом з відповідачем єдині, хто подали нотаріусу заяви про бажання прийняти спадщину. 23 грудня 2019 року справа надійшла до Чернігівського районного суду Чернігівської області відповідно до ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 грудня 2019 року для розгляду за територіальною підсудністю. Ухвалою судді Чернігівського районного суду від 17 грудня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Під час підготовчого провадження відзив на позов не надходив. Ухвалою суду від 28 січня 2020 року відмовлено відповідачу [PERSON] у прийнятті визнання позову. Закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали, просили його задовольнити. Позивач [PERSON] пояснив, що з [PERSON] у них були відносини як батька з сином. У них були спільні інтереси, були однопартійцями. [PERSON] довіряв йому свою банківську картку, з якої він іноді знімав кошти на продукти. Мешкав [PERSON] в зимовий період у нього вдома, а на весняно-літній період [PERSON] переїжджав до його дачного будинку, де вони разом обробляли ділянку. Жили вони однією сім"єю. Періодично з [PERSON] вони їздили по різним містам України на збори та мітинги партії, де іноді залишалися та відпочивали. У [PERSON] була двокімнатна квартира у м.Чернігові, яку він заповідав відповідачці, з котрою вони багато років всі разом проживали. Крім того, у [PERSON] були карткові рахунки, з яких після смерті спадкодавця він знімав близько 20 000 грн на поховання. Але, на рахунку [PERSON] ще є близько 70 000 грн, котрі він бажає успадкувати, але у банку йому сказали, що він має встановити факт проживання однією сім"єю зі спадкодавцем. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала та пояснила, що вона багато років співмешкає з позивачем. З ними також проживав однією сім"єю [PERSON] . Останній довіряв їм з позивачем свої грошові кошти, надаючи свою банківську картку. Вони купувалий продукти та одяг. З позивачем [PERSON] їздив на дачу позивача та на всілякі збори партії до інших міст України. [PERSON] заповідав їй свою квартиру. Третя особа приватний нотаріус Фефелова Ю.К. у судове засідання не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначивши, що проти позову не заперечує. Заслухавши вступне слово сторін та представника позивача, допитавши свідків, дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 79 років. (а.с.11) Після його смерті відкрилася спадщина. Згідно заповіту від 12 грудня 2017 року (а.с.31) [PERSON] на випадок своєї смерті заповідав належну йому квартиру за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , яка займалася похованням спадкодавця, що підтверджується відповідними документами (а.с.13-15). Згідно листа третьої особи у справі - приватного нотаріуса Фефелової Ю.К. від 31 січня 2020 року та Витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 57719461 від 27 вересня 2019 року, після померлого [PERSON] , котрий помер [INFO] , 27 вересня 2019 року заведена спадкова справа за № [NUMBER] . Із заявами про прийняття спадщини звернулися [PERSON] та [PERSON] . (а.с. 144, 146) При вирішенні позову суд виходить з наступного. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із частиною другою статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Положеннями статті 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до частин першої, четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Необхідною умовою для встановлення факту постійного проживання позивача разом зі спадкодавцем і визнання позивача спадкоємцем четвертої черги за законом є доведеність факту спільного проживання позивача зі спадкодавцем як осіб, які складали сім`ю, що передбачає їх пов`язаність спільним побутом, веденням спільного господарства, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків у період, не менше ніж п`ять років по день смерті спадкодавця. Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. На підтвердження факту проживання зі спадкодавцем однією сім"єю позивач надав фотокартки з його зображенням та [PERSON] під час мітингів, зборів, у судових засіданнях тощо. Також надано суду фотокартки із зображенням [PERSON] в одному з міст України та під час прогулянки по річці. (39-114) До позову позивачем додано копії документів спадкодавця, а саме свідоцтва про народження, паспорта громадянина України, диплому з додатком, трудової книжки, посвідчень. (а.с.16-30) Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є сусідом з позивачем по дачній ділянці в СТ "Заріччя". Він бачив, як до дачного будинку позивача постійно приїздив чоловік. Іноді він жив там. Цей чоловік з позивачем обробляли ділянку. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є сусідом позивача по дачній ділянці. Протягом близько 12 років він бачив на ділянці позивача [PERSON] . [PERSON] говорив, що це його хороший товариш. [PERSON] перебував на дачі постійно, вони з позивачем робили ремонт будинку, обробляли ділянку. У них були теплі відносини. Свідок [PERSON] пояснив, що він є однопартійцем з позивачем та померлим [PERSON] . Разом вони ходили на мітинги. Він знає, що [PERSON] мешкав у [PERSON] , іноді він давав позивачу свою катку банківську та просив щось купити. Влітку [PERSON] їздив до позивача на дачу. Свідок [PERSON] пояснив, що він є сусідом позивача в [ADDRESS] . Позивач мешкає у приватному будинку великою сім"єю. З ним мешкає відповідачка, діти та онуки. Крім того, багато років з ними мешкав [PERSON] . Він бачив останнього на подвір"ї позивача восени, взимку та навесні. Допитані у судовому засіданні свідки підтвердили лише факт частого перебування [PERSON] за місцем проживання позивача та у дачному будинку та їх показаннями не доводиться пов`язаність позивача зі спадкодавцем спільним побутом, веденням спільного господарства, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків. Згідно копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] [PERSON] був зареєстрований в [ADDRESS] (а.с.18). Цю квартиру він і заповів відповідачці. Наявність у сторін особистих документів [PERSON] не є підтвердженням сімейних стосунків позивача зі спадкодавцем, тим паче саме відповідачка є спадкоємцем квартири померлого за заповітом і займалася його похованням, тому не є дивним, що у неї є особисті документи померлого. Щодо договору позики від 14 вересня 2017 року (а.с.33), згідно якого позивач був гарантом виконання зобов"язань [PERSON] , та фотокарток, що мають місце у матеріалах справи, то вони також не підтверджують сімейних відносин позивача із [PERSON] , а лише можуть свідчити про їх товариські відносини. Суд вважає, що позивачем не доведено належним чином те, що він проживав зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, був пов`язаний з ним спільним побутом та мав взаємні права і обов`язки. Крім того, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст. 315 ЦПК України). У справі відсутні докази наявності спадкового майна, на яке претендує позивач у порядку спадкування після смерті [PERSON] , а тому позивачем не доведено, що від встановлення даного факту залежить виникнення його права на спадкування. Також, суд приходить до висновку, що [PERSON] не є належним відповідачем у справі, оскільки вона є спадкоємцем за заповітом лише квартири [PERSON] і не має права на спадкування іншого майна спадкодавця. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, позовна заява подана до неналежного відповідача, у зв`язку із чим суд не може прийняти визнання позову відповідачкою та у задоволенні позовних вимог належить відмовити.

Outcome: dismissed