Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-21 00:00:00

У березні 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу № 699 нерухомого майна - квартири [ADDRESS] , укладений між продавцями [PERSON] , яка діяла від свого імені та за дорученням [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , на підставі Доручення посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Лудою В.М. за № 2028 від 03.07.2001 року, з однієї сторони, та покупцями [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , яка діяла від свого імені, з дозволу своєї матері, з другої сторони, зареєстрований 03.09.2001 року на Універсальній Товарній Біржі "Марія" в "Журналі реєстрації біржових угод" за № 699, зареєстрований 10.09.2001р. в Миколаївському КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за № 5662. Дана угода була виконана сторонами повністю. [INFO] померла мати позивача [PERSON] . На даний час позивач звернулася до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав, але їй повідомили, що вищезазначений договір купівлі - продажу нерухомого майна необхідно в судовому порядку визнати дійсним, оскільки, до вимог ст. 227 Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1963р.), договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально засвідчений. В свою чергу, сторонам, на час укладення договору, не було відомо, що правочин у відповідності до ст. 227 Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1963р.) підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на той час також був чинним Закон України "Про товарну біржу", відповідно до ст. 15 якого, правочини, зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають. На підставі вищевикладеного позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. 14.04.2020 року ухвалою судді відкрите провадження по справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Одночасно, в ухвалі роз`яснено відповідачам, що вони мають право подати до суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, а також має право подати до суду заперечення протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив. Відповідачам було направлено ухвалу про відкриття провадження, у встановлений в ухвалі строк, відзиву та клопотань до суду не надали. Суд, вивчивши матеріали, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно до ст.ст. 47, 227 ЦК УРСР (в редакції ЦК 1963р.), які діяли на момент виникнення правовідносин між сторонами, коли одна із сторін повністю виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, що виконала угоду, визнати її дійсною. Судом встановлено, що 03 вересня 2001 року продавці [PERSON] , яка діяла від свого імені та за дорученням [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , на підставі Доручення посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Лудою В.М. за № 2028 від 03.07.2001 року, з однієї сторони, та покупці [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , яка діяла від свого імені, з дозволу своєї матері, з другої сторони, уклали договір № 699 купівлі - продажу нерухомого майна - квартири [ADDRESS] . Вказаний договір купівлі - продажу був посвідчений 03 вересня 2001 року на Універсальній Товарній Біржі "Марія" в "Журналі реєстрації біржових угод" за № 699, зареєстрований 10 вересня 2001 р. в Миколаївському КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за № 5662. На теперішній час покупець [PERSON] померла [INFO] , а через невідповідність даного договору вимогам закону, позивач позбавлена можливості оформити свої спадкові права після смерті матері [PERSON] . Пунктом 4 постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978р. (зі змінами, внесеними постановами від 25.12.1992р. №13 та від 25.05.1998р. №15) "Про судову практику в справах про визнання правочинів недійсними", яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, було передбачено, що якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення, виконана повністю або частково однією зі сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною (вказана постанова Пленуму Верховного Суду України діяла до вступу постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними"). Таким чином, суд вважає що позовні вимоги позивача підлягають повному задоволенню, відповідно до норм ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР.

Outcome: approved