Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди , завданої кримінальним правопорушенням, передбаченого ст.ст. 357 ч. 1, 185 ч. 2 КК України , мотивуючи його тим, що [PERSON] , скоїв кримінальне правопорушення передбачене ст.ст.357 ч.1, 185 ч.2 КК України. Вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 21 грудня 2018 року [PERSON] визнаний винним: -за ст.357 ч.1 КК України - у виді обмеження волі строком два роки; -за ст. 185 ч.2 КК України - у виді позбавлення волі строком два роки Згідно ст. 70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покрання більш суворим, визначено остаточне покарання обвинуваченому [PERSON] у виді двох років позбавлення волі. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання у виді двох років позбавлення волі за цим вироком приєднно частину невідбутого покарання обвинуваченим [PERSON] згідно вироку Хорольського районного суду від 26 травня 2017 року у виді 2-х років позбавлення волі, остаточно визначивши покарання у виді чотирьох років позбавлення волі. Вироком суду встановлено, що [PERSON] своїми умисними діями завдав позивачу матеріальної шкоди на суму 9 506( дев`ять тисяч п`ятсот шість) грн..Завдану позивачу майнову шкоду [PERSON] не відшкодував. Позивач вважає, що відповідач повинен відшкодувати майнову шкоду у розмірі 9 506 грн., оскільки саме такі витрати він вимушений зробити для відновлення свого порушеного права (тобто це реальні збитки). Розмір матеріальних збитків 9 506 грн. був встановлений на момент проведення досудового слідства, на теперішній час для відновлення свого порушеного права йому потрібно витратити суму 9506 грн. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Легка Л.М. підтримала позов та прохала його задовольнити з підстав наведених у ньому. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, але подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначивши, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч.2ст.247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Відповідно до вимог п.,п. 8, 9 ч. 2ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральної шкоди. Згідно ч. 7 ст.128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 21.12.2018 року встановлено,що Обвинувачений [PERSON] маючи невідбуте покарання у виді двох років шести місяців позбавлення волі із звільненням та іспитовим строком 1 рік 6 місяців за вчинення умисних злочинів, в тому числі і корисливих згідно вироку Хорольського районного суду Полтавської області 26.05.2017 року, на шлях виправлення не став і повторно вчинив злочини пов`язані із викраденням офіційного документу та крадіжки при наступних обставинах.Так, [PERSON] в першій половині вересня 2018 року, точної дати під час досудового слідства та судового розгляду встановити не вдалося, перебуваючи в будинку свідка [PERSON] , що в [ADDRESS] , скориставшись відсутністю власника будинку та потерпілого [PERSON] з підвіконника в приміщенні однієї із кімнат будинку викрав належну потерпілому [PERSON] пластикову банківську картку ПАТ КБ "Приват Банк" № [NUMBER] яка є офіційним документом, яку в подальшому хотів використати для зняття грошових коштів із пенсійного рахунку цього потерпілого. Крім цього, обвинувачений [PERSON] 18 вересня 2018 року близько 09 години перебуваючи в будинку свідка [PERSON] що в [ADDRESS] , скориставшись відсутністю власника будинку та потерпілого [PERSON] , таємно, повторно викрав із підвіконника в одній із кімнат будинку належний цьому потерпілому мобільний телефон марки "Нокіа 1100" вартістю 200 грн. з сім картою "Водафон", вартістю 50 грн., які привласнив. Крім цього, обвинувачений [PERSON] 23.09.2018 року близько 08 год. 30 хв. з метою викрадення грошових коштів потерпілого [PERSON] , що містилися на його банківському рахунку, прийшов до до банкомату, що розташований біля приміщення Хорольського відділення "Приват Банку" за адресою [ADDRESS], де шляхом використання банківської послуги "знятя коштів без картки" з використанням попередньо викраденого у потерпілого [PERSON] мобільного телефону "Нокія 1100" із сім картою "Водафон" № [NUMBER], до якого був прив`язаний картковий рахунок, ввівши номер телефону потерпілого, отримав код підтвердження, ввівши який отримав доступ до карткового рахунку потерпілого [PERSON] , після чого, таємно, повторно викрав з цього карткового рахунку, шляхом зняття коштів із банкомату 9506 грн. грошових коштів, якими розпорядився на власний розсуд. Відповідач зобов`язався відшкодувати завдану матеріальну шкоду потерпілому. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Суд враховує, що згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином суд вважає доведеним винність дій відповідача [PERSON] , які спричинили відповідні правові наслідки. Отже, завдана позивачу шкода, яка виникла внаслідок вчинення відповідачем злочину (кримінального правопорушення) підлягає відшкодуванню відповідачем в повному обсязі. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди є обґрунтованими, ґрунтуються на нормах ЦК України, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до п.6 ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а тому 50 % судового збору підлягає стягненню з відповідача. Враховуючи викладене вище та у відповідності т.ст.12,13,81,89,141,264,265,268,ЦПК України,ст.23,1166,1167,ЦК України, суд

Outcome: approved