Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття. В судове засідання позивач не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належно, проте представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, крім того, просить зменшити розмір позовних вимог, а саме: стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та відзив, у яких вказав, що позов визнає частково, а саме у частині стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Зважаючи на те, що сторони по справі не з`явились в судове засідання, але звернулись до суду із заявами про, те щоб розгляд справи відбувався без їхньої участі, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Згідно роз`яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову та прийняття його судом без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено, що сторони 01.03.2005 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Таращанського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 22. Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 27.03.2018 (справа № 379/144/18) шлюб між сторонами було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 67, який проживає із позивачем та перебуває на повному її утриманні. Між сторонами, на момент подачі позову не досягнуто згоди з приводу сталого матеріального утримання та виховання дитини. Відповідач не виконує зобов`язань щодо утримання неповнолітньої дитини, добровільно матеріальної допомоги систематично та в достатньому розмірі на утримання вказаної дитини не надає. А тому позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Указані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх дітей і при ухиленні батьків від цього обов`язку кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів та ін.. За таких обставин, враховуючи відсутність заперечень відповідача та наявні у справі докази, аліменти слід стягнути в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, що є достатнім для належного утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", відповідач визнав позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, а тому згідно із ст. 133, 141, 142 ЦПК України, 50 відсотків судового збору, який би був сплачений при поданні позову, тобто у розмірі 420,40 коп., підлягають стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved