Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернулась з позовом до Публічного акціонерного товариства „УкрСибБанк", вказавши третіми особами на стороні відповідача: Деснянський відділ Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції; [PERSON] і Приватне підприємство „Нива - В.Ш.", про застосування наслідків недійсності правочину та про стягнення грошових коштів, посилаючись на те, що вона 08 лютого 2014 року на прилюдних торгах придбала квартиру [ADDRESS] за 201 000 грн., як переможець торгів, 152 тисячі 075,88 грн. з яких були перераховані на рахунок ПАТ „УкрСибБанку". Що 10 лютого 2014 року вона отримала у нотаріуса свідоцтво про право власності на вказане житло. Проте на підставі рішення апеляційного суду Чернігівської області від 08 вересня 2014 року, яке набуло чинності, було: визнано недійсними прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна - квартири [NUMBER], що знаходиться в [ADDRESS], які відбулись 08 лютого 2014 року; визнано недійсним протокол № 2514010/1 від 08 лютого 2014 року проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна - квартири [NUMBER], що знаходиться в [ADDRESS]; визнано недійсним акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки № 6/13/14 від 10 лютого 2014 року - квартири [NUMBER], що знаходиться в [ADDRESS], затверджений виконуючим обов"язки начальника Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції; визнано недійсним свідоцтво від 10 лютого 2014 року про право власності на квартиру [NUMBER], що знаходиться в [ADDRESS], видане приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу і зареєстроване в реєстрі за № 329. Тому, пославшись на ці обставини та на те, що грошові кошти позивачки в сумі 152075,88 грн. були отримані ПАТ „УкрСибБанком" за продану квартиру [ADDRESS], просила суд стягнути з ПАТ „УкрСибБанк" в її користь 152 075,88 грн.; стягнути з відповідача в її користь 15705,48 грн. відсотків за користування коштами за період з 09 вересня 2014 року по 14 квітня 2015 року включно; стягнути з ПАТ „УркСибБанк" в її користь 2724,87 грн. 3% річних за вказаний період; стягнути з ПАТ „УкрСибБанк" в її користь 47761,97 грн. інфляційних втрат за вказаний період, стягнути 5 тисяч грн. у відшкодування моральної шкоди та судові витрати. Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 11 серпня 2015 року у задоволенні позову [PERSON] до ПАТ „УкрСибБанк" про застосування наслідків недійсності правочину, стягнення коштів було відмовлено. У апеляційній скарзі [PERSON] ставить питання про скасування рішення суду та про постановлення нового рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує на те, що суд помилково прийшов до висновку про те, що відповідач ПАТ „УкрСибБанк" є неналежним відповідачем, оскільки не є стороною правочину з реалізації предмету іпотеки. Що суд не врахував обставин щодо доповнення підстав позовних вимог, викладених в заяві позивача про доповнення до позову від 25 травня 2015 року (а.с.28 зі зворотом), яка була приєднана судом до матеріалів справи і обгрунтована правилами ст.1212 ЦК України. Що суд не виконав вимог ЦПК України про роз"яснення права позивачу щодо залучення до участі в справі як відповідача ПП „Нива-В.Ш.". Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Постановивши оскаржуване рішення, місцевий суд виходив з того, що 08 лютого 2014 року філією 25 ПП „Нива В.Ш." було проведено прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна: квартири [ADDRESS], про що було складено протокол № 2514010/1 про реалізацію квартири за 201 000,00 грн. переможцю торгів [PERSON] в особі [PERSON] за довіреністю № 295 від 05.02.2014 року. Що на підставі свідоцтва про право власності від 10 лютого 2014 року, виданого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу, [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS]. Що у відповідності до рішення апеляційного суду Чернігівської області від 08 вересня 2014 року, яке набуло чинності, було визнано недійсними прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна - квартири [NUMBER] по [ADDRESS], які відбулися 08 лютого 2014 року; протокол № 2514010/1 від 08 лютого 2014 року проведення прилюдних торгів з реалізації нерухоиого майна - квартири [NUMBER] по [ADDRESS]; акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки № 6/13/14 від 10 лютого 2014 року, а саме квартири [NUMBER] по [ADDRESS], затверджений виконуючим обов"язки начальника Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції, а також визнано недійсним свідоцтво від 10 лютого 2014 року про право власності на квартиру [ADDRESS], видане приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу, яке зареєстровано в реєстрі за № 329 (а.с.6-8). Що з листа Деснянського відділу ДВС від 02.02.2015 року, отриманого [PERSON], видно, що грошові кошти, сплачені нею на депозитний рахунок в сумі 171 051,00 грн. частково перераховані в користь ПАТ „УкрСибБанк" в сумі 152 075,88 грн. двома сумами: 148 856,88 грн. і 3 219,00 грн. за двома платіжними дорученнями. Що [PERSON] 06 лютого 2015 року звернулась до ПАТ „УкрСибБанк" з письмовою заявою про повернення коштів, сплачених за придбання майна на прилюдних торгах, які визнані недійсними (а.с.10), однак відповідач в добровільному порядку грошові кошти не повернув. Суд вважав, що процедура реалізації майна на прилюдних торгах є не що інше, як оформлення відносин купівлі-продажу майна і тому є правочином на який поширюються правила ст.216 ЦК України. Однак, вважав суд, реституція, тобто повернення сторін у стан, який існував до укладення недійсного правочину, можлива лише між учасниками цього правочину, тобто сторонами. А, оскільки, відповідач ПАТ „УкрСибБанк" не був стороною правочину, а до учасника недійсного правочину ПП „Нива В.Ш." позивачем не заявлено позовних вимог, тому і прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Проте з таким висновком місцевого суду не може погодитись апеляційний суд. Вирішуючи спір, місцевий суд не звернув уваги на те, що позивачка 20 квітня 2015 року заявила вимоги до ПАТ „УкрСибБанк" про застосування наслідків недійсності правочину та про стягнення грошових коштів, посилаючись на те, що 08.02.2014 року вона придбала квартиру на прилюдних торгах, які згідно з рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 08.09.2014 року були визнані недійсними, а 25 травня 2015 року доповнила їх відповідно до заяви (а.с.28 зі зворотом), у якій просила суд при вирішенні спору по суті застосувати як підставу позову положення ст.ст.536, 1212-1214 Цивільного кодексу України, обгрунтовуючи свої вимоги безпідставністю набуття майна відповідачем у вигляді грошових коштів в сумі 152075,88 грн., належних [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов"язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов"язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з правовою позицією Верховного суду України ст.1212 ЦК України як норма матеріального закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту та що, зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов"язання повернути майно потерпілому. З матеріалів справи видно, що між позивачкою [PERSON] і відповідачем ПАТ „УкрСибБанк" не існує будь-яких правовідносин, у тому числі і договірних щодо спірних грошових коштів, оскільки позивачка придбала квартиру на прилюдних торгах, які були проведені Приватним підприємством „Нива - В.-Ш." і пізніше визнані недійсними. Апеляційний суд вважає, що позивачка не може захистити своє порушене право у інший спосіб і підставно заявила вимоги до відповідача, який утримує її грошові кошти без достатніх правових підстав. З листа головного державного виконавця від 02.02.2015 року слідує, що грошові кошти позивачки [PERSON] в сумі 148 856,88 грн. за придбання на прилюдних торгах квартири [ADDRESS] були перераховані на користь ПАТ „УкрСибБанк" на р/р № 29090000000113 за платіжним дорученням № 474 від 14.02.2014 року (а.с.9). Суд вважає, що вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача в її користь відсотків за користування коштами за період з 09.09.2014 року до 14.04.2015 року в сумі 15 705,48 грн.; трьох відсотків річних за вказаний період в сумі 2724,87 грн; інфляційних втрат за цей же період в сумі 47 761,97 грн. і моральної шкоди в сумі 5 000 грн. є недоведеними, тому у їх задоволенні необхідно відмовити. За таких обставин рішення місцевого суду не може вважатись законним та обгрунтованим і підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги про те, що суд помилково прийшов до висновку, що відповідач ПАТ „УкрСибБанк" є неналежним відповідачем у справі та що суд не врахував доповнення підстав позову, викладених у заяві позивачки від 25 травня 2015 року - підлягають врахуванню.

Outcome: partial