Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

31.08.2021 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування зазначив, що у 1995 році він працевлаштувався на посаду формувальника ручної формовки, у фасоносталеливарний цех ПрАТ«НКМЗ». 10.01.2003 року він звільнився з ПрАТ «НКМЗ», а 25.06.2008 року знову працевлаштувався до ФЛЦ ПрАТ «НКМЗ», на посаду обрубувача зайнятого на обробці литва наждаком та вручну, де працював до 19.05.2021 року. Перебуваючи більше 20 років у трудових правовідносинах з ПрАТ «НКМЗ», він працював на посадах зі шкідливими та небезпечними умовами праці, в умовах перевищуючих гранично допустимий рівень пилу, шуму, фізичних навантажень, низької температури в холодну пору року. За час праці на ПрАТ «НКМЗ», він 16.03.1995 року отримав трудове каліцтво та професійне захворювання: хронічний бронхіт, вібраційну хворобу та хронічну приглухуватість, а також купу супутніх захворювань. Внаслідок професійного захворювання та погіршення здоров`я у травні 2021 року він вимушений був звільнитися з підприємства, у зв`язку з виходом на пенсію по інвалідності, згідно ст. 38 КЗпП України. Так, 16 березня 1995 року, перебуваючи на роботі у фасоноливарному цеху ПрАТ «НКМЗ», з ним трапився нещасний випадок на виробництві під час виконання ним виробничого завдання. Його доставили в міську лікарню, де госпіталізували та встановили діагноз: відкриті осколкові переломи нігтьових фаланг першого пальця правої стопи та фаланг першого, другого, третього пальців лівої стопи. За даним фактом було створено комісію та складено акт № 37 від 21.03.1996 року про нещасний випадок (форми Н-1). Згідно, пункту 11.3 акту, комісія вказала, що причиною нещасного випадку стало «використання випадкових предметів, замість прокладок прямокутного перетину достатньої міцності.» У 18 пункті акту, було встановлено робітника, який допустив порушення законодавства про охорони праці, ним виявився старший майстер цеху, який не забезпечив ділянку надійними прокладками, чім порушив п.7.86«і» «Правил пристрою та безпечної експлуатації вантажопідіймальних кранів» Внаслідок отриманої травми він був змушений проходити стаціонарно курс лікування в міській лікарнях №3 м.Краматорська, який тривав з 16 березня по 7 травня 1996 року. В подальшому він продовжував лікування амбулаторно, після чого лікарі встановили йому обмеження у праці, а тому він вимушений був виконувати ще деякий час тільки «легку роботу». 26.06.1996 року він був направлений до обласної профпатологічної медіко-соціальної експертної комісії у м. Донецьк, де лікарі вперше обстежили його травмовані стопи ніг та зробили висновки. Згідно висновку МСЕК йому було встановлено втрату 10(десять)% працездатності, у зв`язку з трудовим каліцтвом. 27.06.1997 року він повторно пройшов обстеження у обласній профпатологічній медіко-соціальній експертної комісії у м. Донецьк, де згідно висновку МСЕК, йому було встановлено втрату вже 20(двадцять)% працездатності безстроково-пожиттєво. Періодично, у зв`язку з отриманим каліцтвом, та рекомендаціями МСЕК він змушений звертатись до лікарів за консультацією, рекомендаціями та медикаментозним лікуванням У зв`язку, з каліцтвом, він зазнав безпосередньо як фізичних страждань так і емоційних переживань, що призвело до завдання йому моральної шкоди. При працевлаштуванні на ПрАТ «НКМЗ», він проходив спеціальну медичну комісію, яка засвідчила факт, що він повністю здоровий та надала йому дозвіл на роботу на підприємстві у якості спочатку формувальника, а потім обрубувача. За час праці на ПрАТ «НКМЗ» він кожний рік, обов`язково, проходив медичний огляд у лікарні та отримував дозвіл медкомісії лікарів на роботу обрубувачем. Данні медичного огляду відображалися у спеціальній медичній карти. Згідно спеціальної медичної картки працівника, відповідно до якої, він щорічно проходив медогляд, по 2019 рік включно, комісія лікарів визнавала його здоровим та придатним до роботи обрубувачем. Перші ознаки професійного захворювання (остеоартроз правого голіностопного суглоба І ст. та пневмонія II кат.) виявили у нього у 2017 році та у 2018 році. Спочатку він лікувався у місцевих клініках, однак, у зв`язку з відсутністю покращення, його направили на консультацію до клініки професійних захворювань у м. Києві, де згодом його визнали хворим та остаточно встановили професійне захворювання. У березні 2021 року він пройшов стаціонарне медичне обстеження у клінічній лікарні профзахворювань м. Києва (ДУ «Інститут медпраці ім. Кундієва національної академії медичних наук України»). Результатом медичного обстеження став висновок центральної лікарсько-експертної комісії за № 10/265 від 23 березня 2021 року, згідно якого йому вперше було встановлено професійне захворювання: 1). Хронічний бронхіт II ст., в фазі затихаючого загострення; прикореневий нижньочастковий пневмосклероз, ЛН I- ІІ(першого-другого) ст. 2). Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким (II) ступенем зниження слуху за класифікацією Остапковича В.Є. та Пономарьової Н.І. 3). Вібраційна хвороба II ст. (вегетативно-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок у поєднанні з деформуючим артрозом І (першого) ст. міжфалангових, п`ястно-фалангових, променево- зап`ястних і ліктьових суглобів). Після встановлення підозри на професійне захворювання, спеціалістом відділу гігієни праці управління з питань праці ГУ Держпраці у Донецькій області, проведено санітарно- гігієнічне обстеження умов праці робочого місця обрубувача у ФЛЦ на ПрАТ «НКМЗ», про що складено акт від 22.12.2020 року. Під час проведення перевірки встановлено численні порушення умов праці на виробництві. В акті проаналізовано перелік шкідливих чинників, що мали місце під час виконанні робіт обрубувача на робочому місці, а саме: пил, шум, локальна вібрація, фізичні навантаження, низька температура повітря у холодний період року. За результатами перевірки встановлено, що майже всі фактичні значення виробничих чинників, які впливають на обрубувача під час праці на робочому місці, перевищують гранично допустимий рівень. Так рівень локальної вібрації складав 77-80дБ при ГДР 76дБ, виробничий шум 93 дБА при ГДР 80 дБА, температура в холодний період року (+9) - (+17) градусів при нормативних показниках (+13) - (+19) градусів, а рівень пилу фіброгенної дії перевищував гранично допустимі показники майже у два с половиною рази (фактично до 10,7мг/м, а нормативні 4,0мг/м). Факт професійного захворювання у подальшому було підтверджено і міжвідомчою комісією, яка на ПрАТ «НКМЗ», склала акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 16 квітня 2021 року за формою П-4. Згідно вказаного акта, пункту 12, підтверджено, що він відпрацював у фасоносталеливарному цеху ПрАТ«НКМЗ», 19 років 11 місяців і весь цей час, він працював зі шкідливими та небезпечними умовами праці, де рівень пилу, шуму, вібрації, фізичних навантажень перевищував гранично допустимі норми. У пункту 17, даного акту, встановлено обставини, за яких виникло професійне захворювання, а саме: «У зв`язку з неефективністю роботи системи вентиляції та недосконалістю робочого інструменту (зокрема під час по вирубуванню, зачищенню стального лиття, вирубуванню різними пневматичними інструментами, зубилом), виконував роботи в умовах впливу на організм пилу фіброгенної дії, локальної вібрації та виробничого шуму, концентрації та рівні яких перевищували гранично-допустимі.» Причинами професійного захворювання, згідно пункт 18 акту, стало: «тривалий період роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів(у ПрАТ «НКМЗ» -19 років 11 місяців): 1). Пил фіброгенної дії з вмістом вільного діоксину кремнію від 2% до 10% у максимально разових концентраціях 6,1 - 10,7 мг/метр.куб., при ГДК = 4 мг/метр.куб....; 2) Виробничий шум, еквівалентний рівень якого на робочому місці складав 93 дБА при ГДР 80 дБА...; 3). Локальної вібрація, яка передається на руки працюючого, еквівалентний коректований рівень якої складав (за віброприскоренням) 77-80 дБ, при ГДР=76 дБ....» У пункті 19 акту, начальнику ФЛЦ ПрАТ «НКМЗ», запропоновано перелік необхідних заходів, направлених на ліквідацію та запобігання виникнення професійних захворювань. У пункті 20 акту, встановлено особу, яка порушила законодавство про охорону праці та гігієнічні норми і нормативи, ним виявився майстер ФЛЦ ПрАТ «НКМЗ». 19.05.2021 року обласна профпатологічна медіко-соціальна експертна комісія(МСЕК) у м. Слов`янськ, провела вперше медичне обстеження та безстроково (пожиттєво) визнала його захворювання професійним, з 65% втрати працездатності (10% хронічний бронхіт, 30% вібраційна хвороба, 5% приглухуватість та повторно визнала 20% втрати працездатності у результаті трудового каліцтва у 1996 році), а також встановила безстроково третю групу інвалідності, що підтверджено довідками МСЕК серії 12ААА №098555 та довідкою серія 12ААВ №222685. Періодично, у зв`язку з отриманням професійного захворювання, він змушений знаходитися на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, проходити курси реабілітації, обстеження та консультації лікарів. Необхідність проходження курсу медичного та санаторно- курортного лікування йому встановлено за результатами огляду МСЕК, згідно висновку якого йому для підтримки здоров`я, необхідно проходження медикаментозного та санаторно- курортного лікування. Внаслідок погіршення стану здоров`я, він щорічно, або декілька разів на рік проходить курси лікування у різних медичних закладах. Так він проходив стаціонарне лікування, у місцевих лікарнях м.Краматорська: у 2018 році - один раз; у 2020 році - чотири рази; у 2021 році - один раз. Також у 2021 році він лікувався у клінічній лікарні профзахворювань м. Київ. Лікарі вказаних клінік, проводили лікування та підтверджували мій діагноз. Раз на три роки, для підтримки здоров`я, йому необхідно проходити санаторно - курортне лікування: у 2018 році я лікувався на курорті у м. Слов`янськ. Також він змушений звертатись до лікарів за консультацією, реабілітацією та рекомендаціями лікування, які підтверджують його захворювання та призначають лікування. У зв`язку, з отриманням ним професійного захворювання та каліцтва, він зазнав фізичних страждань та емоційних переживань, що призвело до завдання йому моральної шкоди. На час отримання каліцтва йому було 20 років, а на час професійного захворювання - 44 роки. Він будував плани на подальше життя, мріючи добитись чималих успіхів, але цьому завадила хвороба та каліцтво, стан його здоров`я є невідновним, внаслідок чого він отримав психологічну травму. Його стан здоров`я є незадовільним, для підтримки здоров`я він вимушений провести на стаціонарному лікуванні у різних лікарнях близько півроку свого життя, це не враховуючи амбулаторне лікування. Внаслідок каліцтва та професійного захворювання змінився його життєвий уклад, його життя зазнало суттєвих змін: він частково втратив працездатність, обмежений під час вибору місця праці, час від часу відчуває фізичну біль у грудях та суглобах, шум в голові, погано спить, не витримує тривалих фізичних навантажень. Він доставляє багато труднощів своїм близьким, не може вести нормальний спосіб життя, тому змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Після захворювання та звільнення з ПрАТ «НКМЗ», він намагався знайти будь яке місце праці, але у зв`язку з медичними обмеженнями при виборі умов праці, так і не знайшов постійного місця праці. Працедавці, під різними приводами, відмовляють у працевлаштуванні, дізнавшись про мою хворобу та каліцтво. Моральна шкода, яка йому заподіяна, полягає у душевному хвилюванні, нервових зривах, несприятливій атмосфері в сім`ї, фізичному болю та стражданнях, які він зазнав безпосередньо під час роботи та які відчуває і на теперішній час, тому він змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Заподіяна шкода, завдана йому внаслідок каліцтва та професійного захворювання на виробництві, випливає з трудових правовідносин з ПрАТ « НКМЗ». Невиконання роботодавцем обов`язку по забезпеченню безпечних і здорових умов праці, яке мало наслідком виникнення у нього каліцтва та професійного захворювання, втрати працездатності та встановлення інвалідності, є підставою для відшкодування роботодавцем заподіяної йому моральної шкоди. Просить стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в сумі 65 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок професійного захворювання та каліцтва на виробництві. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Писаренко Г.А. підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у позові, та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача Тимошенко І.В. позов не визнала з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву, просила відмовити у задоволенні позову. Додатково показала, що відповідач не вчиняв протиправних дій по відношенню до позивача, а навпаки забезпечив йому пільги та компенсації гарантовані законом. Зазначила, що позивач не надав доказів, щодо завдання йому моральної шкоди. Крім того, позивачем не доведено, належними та допустимими доказами, що зміни, які сталися в його особистому житті пов`язані саме з наявністю у нього професійного захворювання, а також, які додаткові зусилля він докладає для організації свого життя. В обґрунтування своїх вимог позивач додає до позову виписки з медичної карти, довідки, проте, з їх змісту не вбачається наявність у нього моральної шкоди. Отже, вони не можуть бути достатніми доказами на підтвердження такої шкоди. У виписках зазначено, що "загальний стан задовільний", що спростовує його заяви про наявність у нього "психологічної травми" та "порушення душевної рівноваги". Відповідач здійснив виплату [PERSON] у зв`язку з каліцтвом та втратою працездатності на виробництві матеріальної шкоди, одноразової допомоги за кожен відсоток втрати працездатності, згідно діючого на той момент законодавства України, сплатив вартість медикаментозного лікування. Позивач працював в шкідливих умовах, також, на інших підприємствах, що не могло не відобразитись негативно на його здоров`ї. Враховуючи наведене, вважає, що немає правових підстав для компенсації моральної шкоди позивачу, оскільки відсутній склад цивільного правопорушення, а саме: протиправна поведінка, моральна шкода, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою. В судове засідання представник третьої особи - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Краматорського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності за наявними матеріалами. Згідно письмових пояснень представника третьої особи - позивач [PERSON] перебуває на обліку в Краматорському міському відділенні з 01.04.2001 року, має страхові випадки: трудове каліцтво, що сталося 16.03.1996 року на ПрАТ «НКМЗ» та профзахворювання, яке отримано 16.04.2021 року на ПрАТ «НКМЗ». За висновком МСЕК від 27.06.1997 року позивача встановлена стійка втрата працездатності 20 %. Під час повторного переогляду за висновком МСЕК 19.05.2021 року позивачу встановлено сукупний відсоток втрати професійної працездатності 65% у тому числі 20 % по трудовому каліцтву, 45% по професійному захворюванню. Постановами Краматорського міського відділення від 17.06.2021 року, позивачу призначено одноразову допомогу в сумі 17 365,50 грн та щомісячні страхові виплати - 19 270,58 грн. За таких обставин, вважає, що Краматорське міське відділення права позивача не порушувало, оскільки діє на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Зауважує, що Фонд соціального страхування України не здійснює відшкодування моральної шкоди постраждалим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань. Вислухав пояснення представників позивача та відповідача, дослідив матеріали справи, судом встановлено наступне. Як вбачається з копії трудової книжки, позивач [PERSON] 15.11.1995 році працевлаштувався на посаду формувальника ручної формовки, у фасоносталеливарний цех ПрАТ«НКМЗ». 10.01.2003 року він звільнився з ПрАТ «НКМЗ», а 25.06.2008 року я знову працевлаштувався до ФЛЦ ПрАТ «НКМЗ», на посаду обрубувача зайнятого на обробці литва наждаком та вручну. 19.05.2021 року він був звільнений з підприємства за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію по інвалідності, згідно ст. 38 КЗпП України. 16 березня 1995 року, перебуваючи на роботі у фасоноливарному цеху ПрАТ «НКМЗ», з ним трапився нещасний випадок на виробництві під час виконання ним виробничого завдання. За даним фактом було створено комісію та складено акт № 37 від 21.03.1996 року про нещасний випадок (форми Н-1). Згідно, пункту 11.3 акту, комісія вказала, що причиною нещасного випадку стало «використання випадкових предметів, замість прокладок прямокутного перетину достатньої міцності.» У 18 пункті акту, було встановлено робітника, який допустив порушення законодавства про охорони праці, ним виявився старший майстер цеху, який не забезпечив ділянку надійними прокладками, чім порушив п.7.86«і» «Правил пристрою та безпечної експлуатації вантажопідіймальних кранів» Внаслідок отриманої травми він був змушений проходити стаціонарно курс лікування в міській лікарнях №3 м.Краматорська, який тривав з 16 березня по 7 травня 1996 року. В подальшому він продовжував лікування амбулаторно, після чого лікарі встановили йому обмеження у праці, а тому він вимушений був виконувати ще деякий час тільки «легку роботу». 26.06.1996 року він був направлений до обласної профпатологічної медіко-соціальної експертної комісії у м. Донецьк, де лікарі вперше обстежили його травмовані стопи ніг та зробили висновки. Згідно висновку МСЕК йому було встановлено втрату 10(десять)% працездатності, у зв`язку з трудовим каліцтвом. 27.06.1997 року він повторно пройшов обстеження у обласній профпатологічній медіко-соціальній експертної комісії у м. Донецьк, де згідно висновку МСЕК, йому було встановлено втрату вже 20(двадцять)% працездатності безстроково-пожиттєво. Згідно висновку центральної лікарсько-експертної комісії клінічній лікарні профзахворювань м. Києва (ДУ «Інститут медпраці ім. Кундієва національної академії медичних наук України») за № 10/265 від 23 березня 2021 року, позивача вперше було встановлено професійне захворювання: 1). Хронічний бронхіт II ст., в фазі затихаючого загострення; прикореневий нижньочастковий пневмосклероз, ЛН I- ІІ(першого-другого) ст. 2). Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким (II) ступенем зниження слуху за класифікацією Остапковича В.Є. та Пономарьової Н.І. 3). Вібраційна хвороба II ст. (вегетативно-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок у поєднанні з деформуючим артрозом І (першого) ст. міжфалангових, п`ястно-фалангових, променево- зап`ястних і ліктьових суглобів). Після встановлення підозри на професійне захворювання, спеціалістом відділу гігієни праці управління з питань праці ГУ Держпраці у Донецькій області, проведено санітарно- гігієнічне обстеження умов праці робочого місця обрубувача у ФЛЦ на ПрАТ «НКМЗ», про що складено акт від 22.12.2020 року. Під час проведення перевірки встановлено численні порушення умов праці на виробництві. В акті проаналізовано перелік шкідливих чинників, що мали місце під час виконанні робіт обрубувача на робочому місці, а саме: пил, шум, локальна вібрація, фізичні навантаження, низька температура повітря у холодний період року. За результатами перевірки встановлено, що майже всі фактичні значення виробничих чинників, які впливають на обрубувача під час праці на робочому місці, перевищують гранично допустимий рівень. Так рівень локальної вібрації складав 77-80дБ при ГДР 76дБ, виробничий шум 93 дБА при ГДР 80 дБА, температура в холодний період року (+9) - (+17) градусів при нормативних показниках (+13) - (+19) градусів, а рівень пилу фіброгенної дії перевищував гранично допустимі показники майже у два с половиною рази (фактично до 10,7мг/м, а нормативні 4,0мг/м). Факт професійного захворювання у подальшому було підтверджено і міжвідомчою комісією, яка на ПрАТ «НКМЗ», склала акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 16 квітня 2021 року за формою П-4. Згідно вказаного акта, пункту 12, підтверджено, що він відпрацював у фасоносталеливарному цеху ПрАТ«НКМЗ», 19 років 11 місяців і весь цей час, він працював зі шкідливими та небезпечними умовами праці, де рівень пилу, шуму, вібрації, фізичних навантажень перевищував гранично допустимі норми. У пункту 17, даного акту, встановлено обставини, за яких виникло професійне захворювання, а саме: «У зв`язку з неефективністю роботи системи вентиляції та недосконалістю робочого інструменту (зокрема під час по вирубуванню, зачищенню стального лиття, вирубуванню різними пневматичними інструментами, зубилом), виконував роботи в умовах впливу на організм пилу фіброгенної дії, локальної вібрації та виробничого шуму, концентрації та рівні яких перевищували гранично-допустимі.» Причинами професійного захворювання, згідно пункт 18 акту, стало: «тривалий період роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів(у ПрАТ «НКМЗ» -19 років 11 місяців): 1). Пил фіброгенної дії з вмістом вільного діоксину кремнію від 2% до 10% у максимально разових концентраціях 6,1 - 10,7 мг/метр.куб., при ГДК = 4 мг/метр.куб....; 2) Виробничий шум, еквівалентний рівень якого на робочому місці складав 93 дБА при ГДР 80 дБА...; 3). Локальної вібрація, яка передається на руки працюючого, еквівалентний коректований рівень якої складав (за віброприскоренням) 77-80 дБ, при ГДР=76 дБ....» У пункті 19 акту, начальнику ФЛЦ ПрАТ «НКМЗ», запропоновано перелік необхідних заходів, направлених на ліквідацію та запобігання виникнення професійних захворювань. У пункті 20 акту, встановлено особу, яка порушила законодавство про охорону праці та гігієнічні норми і нормативи, ним виявився майстер ФЛЦ ПрАТ «НКМЗ». 19.05.2021 року обласна профпатологічна медіко-соціальна експертна комісія(МСЕК) у м. Слов`янськ, провела вперше медичне обстеження та безстроково (пожиттєво) визнала його захворювання професійним, з 65% втрати працездатності (10% хронічний бронхіт, 30% вібраційна хвороба, 5% приглухуватість та повторно визнала 20% втрати працездатності у результаті трудового каліцтва у 1996 році), а також встановила безстроково третю групу інвалідності, що підтверджено довідками МСЕК серії 12ААА №098555 та довідкою серія 12ААВ №222685. Періодично, у зв`язку з отриманням професійного захворювання, він змушений знаходитися на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, проходити курси реабілітації, обстеження та консультації лікарів. Необхідність проходження курсу медичного та санаторно- курортного лікування йому встановлено за результатами огляду МСЕК, згідно висновку якого йому для підтримки здоров`я, необхідно проходження медикаментозного та санаторно- курортного лікування. Територіальне управління Держгірпромнагляду у Донецькій області надало Дозвіл N 069.03.14.37.10.1 відповідачу на початок робіт підвищеної небезпеки та дозвіл № 1686.11.30-29.51.1 на продовження виконання роботи підвищеної небезпеки. На підставі ст. 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків відшкодовується у встановленому законом порядку. Згідно ст. 13 Закону України "Про охорону праці" роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, тобто передбачає відшкодування моральної шкоди, яка спричинена з вини роботодавця. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди. Тобто, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини підприємства (власника або уповноваженого ним органа) за наявності юридичних фактів, що у сукупності є підставою для покладення на власника обов`язку відшкодувати таку шкоду. Таким чином, із змісту цієї статті вбачається, що до юридичного складу, що є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника, втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Отже, моральну шкоду повинен відшкодовувати роботодавець, оскільки шкода здоров`ю завдана при виконанні позивачем трудових обов`язків, про що свідчить медичні висновки про наявність професійного захворювання, акти розслідування хронічного професійного захворювання, висновки МСЕК. Суд відхиляє доводи відповідача про відсутність у позивача доказів спричинення йому моральної шкоди. Відповідно до діючого законодавства втрата працездатності, яка встановлена висновком МСЕК, вже сама по собі свідчить про спричинення моральної шкоди, оскільки стан здоров`я потерпілого погіршено. Суд відхиляє доводи відповідача про відсутність у позивача права на відшкодування моральної шкоди у зв`язку з тим, що позивач був обізнаний про шкідливий характер праці, оскільки забезпечення безпечних умов праці є обов`язком роботодавця. Суд також звертає увагу, що відповідно до ст. 158 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний вживати заходів щодо полегшення і оздоровлення умов праці працівників шляхом впровадження прогресивних технологій, досягнень науки і техніки, засобів механізації та автоматизації виробництва, вимог ергономіки, позитивного досвіду з охорони праці, зниження та усунення запиленості та загазованості повітря у виробничих приміщеннях, зниження інтенсивності шуму, вібрації, випромінювань тощо. Судом встановлено, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки каліцтво та професійне захворювання виникло під час виконання позивачем трудових обов`язків та отримані ним за час роботи у відповідача, захворювання пов`язані з виробництвом, тому наявні підстави, передбачені ст. ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди, заподіяної з вини відповідача. За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність у позивача права вимагати відшкодування моральної шкоди, заподіяної здоров`ю. Вказаний висновок суду відповідає положенням ст. 23 ЦК України та рішенню Конституційного Суду України від 27.01.2004 року N 1-9 рп./2004, згідно з яким ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричиняють йому моральні і фізичні страждання. У судовому засіданні знайшло підтвердження, що позивач, працюючи на ПрАТ "НКМЗ" отримав трудове каліцтво та професійне захворювання і йому було встановлено 65 % втрати професійної працездатності. З урахуванням конституційної значимості здоров`я, як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від народження й охороняється державою, суд вважає що заявлена позивачем вимога обґрунтована і підлягає задоволенню. При вирішенні питання про право позивача на відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що згідно зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У справах щодо відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просила потерпіла. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року, провадження N 14-463цс18. Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. В пункті 4.1 рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року N 1-9/2004 зазначено, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні і фізичні страждання. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. У випадку втрати потерпілим працездатності він зазнає значно більше моральної шкоди, ніж яка заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує тяжкість завданих ушкоджень здоров`ю позивача, ступень втрати професійної працездатності в розмірі 65 %, встановлену 3 групу інвалідності, тривалість лікування, глибину душевних та фізичних страждань з приводу професійного захворювання та каліцтва під час виконання трудових обов`язків, погіршення здібностей у побуті, вимушеної зміни складу життя, припинення трудової діяльності, стан здоров`я позивача, важкість змушених змін у його життєвих і виробничих зв`язках, неможливість їх поновлення, те, що позивач постійно відчуває хворобливі відчуття, має потребу в медикаментозному, санаторно-курортному лікуванні. З урахуванням вказаних обставин, суд вважає розумним та справедливим відшкодування моральної шкоди в розмірі 65 000 грн., що буде еквівалентно моральним стражданням позивача. Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача в доход держави слід стягнути судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved