Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

Позивачка звернулася до Жовтоводського міського суду із зазначеним позовом до відокремленого підрозділу «Автоматика та машинобудування» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди. Просила постановити судове рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 8603 грн. 42 коп., та 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди / а.с. 1-4/. 28 квітня 2014 року позивачка звернулась до суду з заявою про уточнення своїх вимог та просила стягнути з відповідача в рахунок виплати середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 12466,18 грн. за період з 19.12.2014 року по 27.04.2015 року та 2000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що вона перебувала у трудових відносинах з ДП "Науково-виробничий комплекс "Автоматика та машинобудування" (далі НВК АтМ). Наказом №101/ОС від 18.12.2014 року в.о. директора ДП НВК «АтМ» з 19.12.2014 року вона була звільнена з роботи за власним бажанням з посади інженера-констуктора 1 категорії за п.1 ст.38 КЗпП України. Однак, при звільненні відповідач не виплатив їй всіх сум, що належали їй від підприємства. Фактично розрахунок був зроблений 27 квітня 2015 року відокремленим підрозділом «Автоматика та машинобудування» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом». Згідно розрахункового листа за березень 2015 року борг за підприємством складав 2722, 62 грн. Розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку на підставі Листів Мінпраці та соціальної політики 09.09.2014 року №10196/0/14-14/13 та п.8 постанови КМУ №100 становить: у грудні 2014 року - 5 робочих днів; у січні 2015 року - 13 робочих днів; у лютому 2015 року - 14 робочих днів; у березні 2015 року - 21 робочий1 день; у квітні 2015 року - 18 робочих днів. Всього затримка розрахунку з 19.12.2014 року по 27.04.2015 року становить 71 робочий день. Середній заробіток за жовтень та листопад становитиме 175 грн. 58 коп. Середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні становитиме: з 19.12.2014 року по 27.04.2015 року у сумі 12 466 грн. 18 коп. Окрім того, відповідачем завдано їй і моральну шкоду, яку вона оцінює в 2000 грн. Зазначена шкода виразилася у її моральних та фізичних стражданнях і переживаннях через порушення відповідачем її законних прав та інтересів, що призвело до втрати нею налагоджених нормальних життєвих зв'язків, через що вона була вимушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Зазначені обставини внесли значні негативні зміни до її життя та суттєво погіршили стан її психологічного та фізичного здоров'я, морального спокою. Просила стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у сумі 12 466 грн. 18 коп. та у відшкодування моральної шкоди 2000 грн. Ухвалою суду від 03.06.2015 року до участі у справі залучено в якості співвідповідача Державне підприємство «Науково-виробничий комплекс «Автоматика та машинобудування», оскільки в Єдиному державному реєстрі запис про припинення Державного підприємства «Науково-виробничий комплекс «Автоматика та машинобудування» як юридичної особи відсутній. Позивачка в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала за обставин, викладених в заяві. Окрім того, пояснила, що загальний розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить 12 465 грн. 47 коп. за 71 робочий день з розрахунку середньоденної заробітної плати в сумі 175, 57 грн. Моральну шкоду оцінює в 2000 грн. Зазначила також, що саме відокремлений підрозділ «Автоматика та машинобудування» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» повинно відповідати за її позовом. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, мотивуючи тим, що їх підрозділ не є належним відповідачем у справі. Позивачка перебувала у трудових відносинах та була звільнена Державним підприємством "Науково-виробничий комплекс "Автоматика та машинобудування". Відокремлений підрозділ «Автоматика та машинобудування» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» не є правонаступником ДП "Науково-виробничий комплекс "Автоматика та машинобудування". Представник відповідача подала суду додаткові пояснення за позовом та письмові заперечення. Представник співвідповідача в судове засідання не з'явився, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. В минулому судовому засіданні - 08.07.2015 року позов не визнав. Суду пояснив, що згідно розрахункового листка за грудень 2014 року при звільненні позивачу була нарахована розрахункова сума у розмірі 24 902,46 грн. Протягом січня-квітня 2015 року позивачу була сплачена заборгованість по виплаті заробітної плати, що підтверджується відповідними виписками з відомості про отримання заробітної плати: №00000000017 від 23.01.2015р. - 801,58 грн.; №00000000042 від 12.02.2015р. - 1 500,00 грн.; №00000000057 від 24.03.2015р. - 22 918,35 грн.; №00000000072 від 27.04.2015р. - 2 722,62 грн. Разом з тим, позивачці 24.03.2015 р. та 27.04.2015 р було виплачено компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати у сумі 3 040,09 грн. Таким чином, 24.03.2015 року підприємство в повному обсязі погасило заборгованість з виплати належних позивачу сум в загальному розмірі 27 942,55 грн., з яких 24 902,46 грн. - заборгованість по виплаті заробітної плати, а 3 040,09 грн. - компенсація за несвоєчасну виплату. Нарахована заробітна плата з 01.10.2014 року по 30.11.2014 року складає 6 496, 25 грн. відпрацьовано 37 робочих днів а середньоденний заробіток становить 175,57 грн. 18.12.2014 року позивач була звільнена за власним бажанням, за ст.38 п.1 КЗпП України. У зв'язку із скрутним фінансовим становищем підприємства, заборгованість по заробітній платі була виплачена лише 24.03.2015 року. 27.04.2015 року була виплачена компенсація за несвоєчасну виплату заробітної плати позивачки. З 19.12.2014 року по 24.03.2015 року період затримки виплати розрахункових сум складає 44 робочих дні, згідно наказів підприємства при триденному графіку роботи. Таким чином, середній заробіток за час затримки становить 7 725,08 грн. Вимоги в частині відшкодування моральної шкоди співвідповідач вважає необґрунтованими та не вбачає підстави для її сплати також. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні судом із дослідженої копії трудової книжки позивачки та копії наказів /а.с.7-8, 73-74, 75/, встановлено, що перша дійсно до 18.12.2014 року включно перебувала у трудових відносинах з ДП «Науково-виробничий комплекс «Автоматика та машинобудування» та наказом №101/ОС від 18.12.2014 року була звільнена з роботи за п. 1 ст. 38 КЗпП України. Судом також встановлено, що в порушення вимог ч. 1 ст.116 КЗпП України, яка зобов'язує роботодавця при звільненні працівника провести виплату всіх сум, що йому належать від підприємства в день звільнення, відповідач своєчасно не розрахувався з позивачем і зробив це тільки 27.04.2015 року. Представник співвідповідача, заперечуючи проти вимог позивача, зазначає, що 24.03.2015 року підприємство в повному обсязі погасило заборгованість з виплати належних позивачу сум в загальному розмірі 27 942,55 грн. А 27.04.2015 року позивачці була виплачена компенсація за несвоєчасну виплату заробітної плати, яка не є в розумінні ст.116 КЗпП України, сумою, що належить до виплати при звільненні працівника. з роботи. Проте, суд не приймає доводи представника співвідповідача в цій частині, оскільки останній зазначає, що саме 24.03.2015 р. та 27.04.2015 р. позивачу було виплачено компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати у сумі 3 040,09 грн.: 27.04.2015 року здійснена виплата в сумі 2722, 62 грн., що підтверджується відомістю сум зарахування коштів на картковий рахунок [PERSON] від 27.04.2015 року. Згідно розрахункового листка за березень 2015 року за підприємством перед позивачкою рахувався борг на кінець місяця в сумі 2722, 62 грн. /а.с.26/. Зазначена сума була виплачена позивачці 27.04.2015 року, що підтвердив у судовому засіданні представник співвідповідача. Норми ст.117 КЗпП України поширюються і на виплату компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати, адже зазначена норма Закону регламентує, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Закон в даному випадку не розмежовує заробітну плату та компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати. Розрахунковий листок, у свою чергу, також підтверджує, що на час звільнення позивачки, підприємство мало перед нею заборгованість по сумах, що належали їй при звільненні у розмірі 24 902 грн. 46 коп. Окрім того, підприємство перед позивачкою мало борг і на кінець березня 2015 року в сумі 2722,62 грн., що не заперечував в судовому засіданні представник співвідповідача. Таким чином, безспірно встановлено, що підприємство мало заборгованість перед позивачкою по розрахунковим сумам на час звільнення у розмірі 24 902 грн. 46 коп. і ця заборгованість в повному об'ємі була остаточно ним виплачена саме 27.04.2015 року. Ст.ст.117 та 237-1 КЗпП України передбачили, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки передбачені ст.116 цього Кодексу, підприємство повинно виплатити працівникові середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а також поклали на роботодавця обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди, якщо порушення законних прав працівника призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Обґрунтовуючи свою вимогу щодо стягнення середнього заробітку за час затримки у розмірі 12 466 грн. 18 коп. позивачка пояснювала, що розрахунок цієї суми нею проводився, виходячи із 71 робочого дня затримки розрахунку за період з 19.12.2014 року по 27.04.2015 року та її середньоденної заробітної плати, яка складає 175,58 грн. В судовому засіданні встановлено, що середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 175 грн. 57 коп., з чим погодилася позивачка, зазначаючи, що нею помилково зазначено в позові середньоденну заробітну плату в розмірі 175, 58 грн. Суд не погоджується із розрахунком середньої заробітної плати за час затримки розрахунку, що зробила позивачка, та вважає за необхідне зробити самостійний розрахунок, оскільки на підприємстві діє графік роботи при триденному робочому тижні, окрім березня 2015 року, в якому згідно наказу по підприємству від 02.03.2015 року №7/к встановлено 15 робочих днів. В результаті чого кількість затримки в період з 19.12.2014 року по 27.04.2015 року становить 56 робочих днів. Згідно довідки ДП «НВК «АтаМ» середній заробіток [PERSON] становить 175,57 грн., і відповідно розмір середнього заробітку за весь час затримки становить 9831 грн. 92 коп. (виходячи із розрахунку 56 роб. дн. х 175,57 грн.). Саме тому на користь позивачки має бути стягнута зазначена сума. Вирішуючи питання щодо стягнення моральної шкоди, суд вважає, що така шкода позивачці спричинена, оскільки остання, своєчасно не отримавши спочатку заробітну плату, а потім і остаточний розрахунок, змушена була докладати додаткові зусилля задля організації свого життя. Оскільки встановлено порушення права позивачки на отримання розрахунку в день звільнення, то спричинена моральна шкода має бути відшкодована відповідно до вимог ст.237-1 КЗпП України. Разом з тим, доказування розміру моральної шкоди повинно здійснюватися на загальних правилах ст.ст. 10,11,60 ЦПК України. Заявивши вимоги про стягнення 2000 грн. у відшкодування моральної шкоди, позивач у підтвердження розміру заявлених вимог не надав належних та допустимих доказів проте, що йому завдана шкода у сумі 2000 гривень. Негативні наслідки порушення відповідачем ст.117 КЗпП України компенсуються також самим ухваленням рішення на користь позивача.

Outcome: partial