Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Маріупольської міської ради, третя особа [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом з тих підстав, що 28.03.2014 р. померла його мати [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді ? частини квартири [ADDRESS]. Вказана квартира була приватизована і належала на праві спільної сумісної власності його матері та її чоловіку [PERSON] між якими 11.12.2000 року шлюб було розірвано. Після смерті його мати залишила заповіт на його імя. Як єдиний спадкоємець він звернувся із відповідною заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк до нотаріальної контори, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності за заповітом оскільки на свідоцтві про право власності на житло від 30.05.1994 року виданого згідно наказу №20857 ДП «Житловик» відсутній штамп БТІ про реєстрацію. Просить суд, визначити частку [PERSON] у праві сумісній власності подружжя [PERSON] та [PERSON] на квартиру [ADDRESS] як 1/2, визнати за ним право власності на спадкове майно у вигляді 1/2 частки квартири [ADDRESS], що відкрилося після смерті його матері [PERSON], померлої 28.03.2014 року. Позивач в судове засідання не зявився, приймав участь у розгляді справи через свого представника [PERSON], представник позивача [PERSON] надав пояснення аналогічні викладеним у позові, наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову в частині визначення частини померлої [PERSON] у праві сумісної власності на спірну квартиру як ? та заперечувала проти задоволення позову в частині визнання права власності на цю частину за позивачем, оскільки воно не було зареєстровано [PERSON], окрім того загальна площа спірної квартири є більшою ніж належала спадкодавцю за життя, про що надала письмові заперечення ( а.с. 103-105). Третя особа [PERSON] повідомлений належним чином про дату, часта місце розгляду справи у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] передано у власність відповідно до ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду" квартиру [ADDRESS], загальною площею 41,48 кв.м., про що свідчить копія свідоцтва про право власності на житло №20857 від 30.05.1994 р. видане державним підприємством по ремонту та експлуатації жилфонду «Житловик». Право власності записане в реєстраційну книгу за №20857 (а.с. 9). Квартира складається з двох кімнат, житловою площею 26,6 м.кв. у тому числі перша кімната 16,9 м.кв., друга кімната 9,7 м.кв., кухня 5,2 м.кв., вбиральні 2,2 м.кв., коридору 6,5 м.кв., вбудованої шкафи 1 м.кв., балконом 1,8 м.кв. Загальна площа складає 43,3 м.кв. При тому, відповідно до приміток загальна площа збільшена на 1,82 м.кв. за рахунок урахування площі балкону, що не є самовільним.(а.с.10-13). Як вбачається з особового рахунку ККП КК «Приморська» №1254 [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в спірній квартирі з 21.02.1986 року (а.с. 14). Згідно свідоцтва про одруження виданого 08.01.1979 р. серія І-АБ № 162562 Керницькою сільською радою Городоцького району Львівської області [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON], після укладання шлюбу прізвище дружини змінено на [PERSON] (а.с. 7). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу зареєстрованого відділом реєстрації актів громадянського стану Приморської рай адміністрації м. Маріуполя шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 11.12.2000 р. про що зроблено відповідний запис №295 (а.с. 6). Проте як вбачається з інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо обєкта нерухомого майна від 09.04.2015 р. №36120771, 36120719 (а.с. 79, 80) та довідки Маріупольського БТІ № 69 від 16.04.2015 р. (а. с. 89) право власності, а ні [PERSON], а ні [PERSON] на [ADDRESS] не зареєстрували. Відповідно до ст.128 ЦК України 1963р. право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речей набувачеві. Згідно ч.5 ст.8 ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду" передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Згідно ст.12 ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду" власник приватизованого житла має право розпорядитися квартирою (будинком), кімнатою (кімнатами) у гуртожитку на свій розсуд: продати, подарувати, заповісти, здати в оренду, обміняти, закласти, укладати інші угоди, не заборонені законом. Порядок здійснення цих прав власником житла регулюється цивільним законодавством України. Відповідно до\~ ст.22, 28 КпШС України, що діяв на момент придбання спірної квартири, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Частки подружжя визнаються рівними. Зазначені норми закону в подальшому були закріплені ст.60,70 СК України. Як зазначено в роз'ясненях абз. 2 п.12 Постановою ПВСУ №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між нимиє. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] перебуваючи в зареєстрованому шлюбі набули у спільну сумісну власність квартиру 26, розташовану будинку 12 по вул.. Кронштадтській у м. Маріуполі з рівним частками. За життя [PERSON] 02.10.2002р. склала заповіт посвідчений приватним нотаріусом [PERSON], яким заповідала належну їй квартиру №26, розташовану в місті Маріуполі по вулиці Кронштадтській у будинку №12 [PERSON] (а.с. 44). Як вбачається зі свідоцтво про смерть серія 1-НО № 767334 виданого Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області 29.03.2014 р. [PERSON] померла 28.03.2014 р. про що 29.03.2014 р. зроблено відповідний актовий запис № 275 (а.с. 5). 05.09.2014р. в установлений законом строк позивач звернувся із заявою №119/02-14 до приватного нотаріуса [PERSON] про прийняття у спадок всього майна, що належало [PERSON] (а.с.41). З довідки із спадкового реєстру №38289700 від 05.09.2014р. вбачається, що заповіт складений [PERSON] є чинним та відкрито спадкову справу №49/2014 (291/2014) (а.с.45,46). З спадкової справи №49/2014, що відкрита приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] вбачається, що інші спадкоємці, які бажають прийняти спадщину після смерті [PERSON] відсутні. (а.с. 40-49). 05.09.2014р. позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спірну квартиру та інше майно (а.с. 41). Постановою від 16.01.2015 р. приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірну квартиру оскільки [PERSON] який діє за довіреністю від імені позивача не надав належним чином оформлені та зареєстровані правовстановлюючі документи на спірну квартиру (а.с. 8). З абз. 3 п.23 Постанови ПВСУ №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] вказана квартира є двокімнатною, загальною площею 43,3 кв. м., житловою площею 26,6 кв.м., загальна площа квартири збільшена на 1,82 кв. м. за рахунок урахування площі балкону та зміною коефіцієнту підрахунку у звязку із склінням, що не є самовільним згідно інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженому наказом Держбуду України від 24.05.2001 р. №127 ( а.с. 10-13). Відповідно до п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженому наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 р. №127, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 р. за №582/5773\~не належить до самочинного будівництва для квартир багатоквартирних житлових будинків засклення балконів. Таким чином приймаючи до уваги, що обтяжень на спірну квартиру не зареєстровано (а.с.79, 80), збільшена загальна площа квартири на 1,82 кв.м. за рахунок урахування площі балкону та зміною коефіцієнту підрахунку у звязку із склінням не є самочинним будівництвом і нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом суд вважає позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], що померла 28.03.2014р.у вигляді ? частки спірної квартири обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню на підставі ст. 392, 1216, 1218, 1223, 1268-1270, 1296-1298 ЦК України. Доводи відповідача про неможливість набуття позивачем права власності на частку спадкової квартири, з посиланням на ч.4 ст.334 ЦК України є не обгрунтованими, оскільки право власності на квартиру спадкодавцем набувалося до набрання чинності положень ЦК України 2003р. тому слід застосовувати законодавство, яке діяло на час отримання спадкодавцем свідоцтва про право власності на спірну квартиру. \~

Outcome: approved