Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідачів, в якому просила визнати дійсним договір №703 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: домоволодіння [ADDRESS] укладеного 26.05.2001 року на товарній біржі "Сангай" між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ; визнати за позивачем право власності на домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Позивач до судового засідання не з`явилася, надала нотаріально посвідчену заяву про розгляд справи у її відсутності та позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до судового засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутності та позовні вимоги визнали у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до судового засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для встановлення фактичних відносин сторін, суд, зі згоди позивача, відповідно до ст. 280 ЦПК України, вважає можливим постановити рішення при заочному розгляді справи. Судом встановлені наступні фактичні обставини. 26.05.2001 року між [PERSON] , [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , на Товарній біржі "Сангай" укладений договір купівлі-продажу цілого домоволодіння [ADDRESS] , яка належала відповідачам на підставі рішення Центрального нарсуда м. Миколаєва від 05.09.2000 року, зареєстровано в реєстрі за №1493 від 29.11.2000 року у БТІ м. Миколаєва. Вказаний Договір купівлі-продажу квартири був зареєстрований у «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» за №703 від 26.05.2001 року та в КП ММ БТІ за реєстровим №1493 від 18.06.2001 року. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Як вбачається з листа Першої Миколаївської державної нотаріальної контори від 31.10.2018 року №2060/01-16 та Державного нотаріального архіву Миколаївської області від 15.11.2018 року №1424/01-21-1 спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. 02.04.2015 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Осровською-Колосюк Ю.Б. за реєстровим №106, яким розпорядилася своїм майном на користь [PERSON] [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, що складалося з домоволодіння [ADDRESS] , який належав їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого Товарною біржею "Сангай" від 26.05.2001 року за № 703. Відповідно до ч. 2ст. 47 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), що діяла на час виникнення правовідносин, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. За змістом ст.ст. 128, 153, 224 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), що діяли на час виникнення правовідносин, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. За договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227ЦК УРСР (в редакції 1963 року), що діяла на час виникнення правовідносин, передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування. Згідно ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Таким чином, відповідно до чинних на той момент Правил державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, які передбачали в якості правовстановлюючого документу зареєстровані на біржі правочини, право власності на вищевказаний будинок зареєстровано в Миколаївському МБТІ за спадкодавцем. Таким чином, покупець повністю виконав умови договору купівлі-продажу нерухомого майна, договір у відповідності з вимогами ч.2ст.227 ЦК УРСР(в редакції 1963 року), що діяла на час виникнення правовідносин, зареєстрований в МБТІ. Отже, спадкодавець набув право власності на спірне майно та законно ним володів. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивач звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] Постановою приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Осровської-Колосюк Ю.Б. від 12.06.2017 року [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відповідно до п.п. 5.5. п. 5 лави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений Міністерством юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, та п. 3 ст. 1268 ЦК України, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом має обов`язково з`ясувати наявність спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, перелік яких визначено у ст. 1241 ЦК України, тобто нотаріус повинен перевірити, чи є донька померлої [PERSON] , спадкоємцем, передбаченим ст. 1241 ЦК України, який спадщину прийняв у зв`язку з тим, що був зареєстрований на момент смерті зі спадкодавцем і не подавав до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини. При перевірці цього факту нотаріусом виявлено, що перевірити факт того, що донька померлої [PERSON] , є спадкоємцем по ст. 1241 ЦК України, у нотаріуса не має можливості. При цьому, в матеріалах справи міститься заяви [PERSON] від 04.09.2018 року про визнання позову. Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищезазначене, суд прийшов до висновку про те, що позивач не має іншої можливості захистити своє право, ніж шляхом звернення до суду з відповідним позовом, його позовні вимоги є законними та обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved