Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

28 січня 2015 року прокурор м. Нововолинська в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до Нововолинського Вищого професійного училища про стягнення заборгованості по виплаті стипендії. Вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] навчається за державним замовленням в Нововолинському Вищому професійному училищі за спеціальністю "штукатур, лицювальник-плиточник". З першого курсу навчання [PERSON] отримує щомісячно державну стипендію, розмір якої не відповідає розміру, встановленому ст.5 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці". Зазначає, що батько останнього - [PERSON] на момент вступу сина на навчання до ВПУ мав стаж роботи під землею 17 років 7 місяців, а тому, у відповідності до вищевказаної норми, [PERSON] має право на отримання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, встановлених законом для працездатних осіб. З огляду на викладене, прокурор просить стягнути з відповідача Нововолинського Вищого професійного училища, як юридичної особи, в користь [PERSON] 24539,90 грн. заборгованості по стипендії за період з 01 вересня 2012 року по 31 грудня 2014 року та стягнути з відповідача судові витрати у справі. В судовому засіданні прокурор Левчук О.П. позов підтримала з підстав наведених у ньому, просила стягнути з відповідача на користь [PERSON] 24539,90 грн. заборгованості по стипендії, яка виникла за період з 01 вересня 2012 року по 31 грудня 2014 року. Наполягаючи на стягненні вищевказаних сум прокурор вказала на те, що при вступі до державного навчального закладу [PERSON] подавав відповідачу офіційні дані про те, що він є дитиною, батько якого має стаж підземної роботи не менш як 15 років, однак відповідач в порушення чинного законодавства проводив виплату стипендії у заниженому розмірі. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав, зазначив, що в ВПУ за період навчальних років виплата стипендій здійснюється відповідно до Порядку призначення і виплати стипендій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів №882 від 12 липня 2004 році, а також згідно затверджених Міністерством освіти і науки кошторисів і планів використання бюджетних коштів в межах виділених бюджетних асигнувань. Нараховувати та виплачувати [PERSON] стипендію у розмірі, визначеному ст.5 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", відповідач не має можливості, оскільки ці кошти мають бути закладені в бюджетні витрати. Вважає, що обов'язок по виплаті стипендії у розмірі визначеному прокурором необхідно покласти на Міністерство освіти і науки України, яке є розпорядником коштів і яке надало відповідь, що кошти на такі видатки відсутні (а.с.47-50). З огляду на викладене, просить в позові відмовити повністю, підтвердив, що розрахунок заборгованості складений правильно. Заслухавши пояснення прокурора та представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що з 01 вересня 2012 року [PERSON] навчається у Вищому професійному училищі м. Нововолинська за спеціальністю "штукатур, лицювальник-плиточник" та отримує стипендію щомісячно в розмірі 275 грн., що підтверджується витягами з наказів Нововолинського ВПУ №352, №612, №290, №579, №291 (а.с.40-42). Як зазначено у п.1.5 Статуту (а.с.51-55), Нововолинське вище професійне училище є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в установах банків, штамп, печатку із зображенням Державного Герба України, своїм найменуванням. Згідно копії довідки ДП "Волиньвугілля", батько позивача [PERSON] працює гірником по ремонту гірничих виробок на ВП "Шахта №9 "НВ" ДП "Волиньвугілля". Стаж його роботи з повним робочим днем на підземних роботах станом на 05 січня 2015 року складає 19 років 9 місяців (а.с.36), що підтверджується також копією трудової книжки [PERSON] (а.с. 5-8). Відповідно до ст.5 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" шахтарі, що мають стаж підземної роботи не менш як три роки, діти, батьки яких мають стаж підземної роботи не менш як 15 років, діти шахтарів, які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві, шахтарів-інвалідів I та II групи зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Суд, звертає увагу на те, що відсутність бюджетного фінансування не може бути причиною невиконання покладених на Нововолинське вище професійне училище зобов'язань, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кечко проти України"). Положення "Порядку призначення і виплати стипендій", затвердженого Постановою КМУ від 12 липня 2004 року №882, щодо розміру стипендій не можуть бути застосовані до даного випадку, оскільки пізніше прийнятим законом "Про підвищення престижності шахтарської праці", який має вищу юридичну силу по відношенню до зазначеної постанови, встановлено інший більш високий рівень стипендії для категорії студентів з числа дітей шахтарів. З розрахунку, наданого позивачем вбачається, що за період з 01 вересня 2012 року по 31 грудня 2014 року включно [PERSON] повинен був отримати стипендію у розмірі 31821 грн., що відповідає сумарному розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб за вищевказаний період, а саме: у вересні 2012 року (1102 грн.), в жовтні 2012 року (1118 грн.), в листопаді 2012 року (1118 грн.), в грудні 2012 року (1134 грн.), в січні - листопаді 2013 року (1147грн.), в грудні 2013 року - грудні 2014 року (1218 грн.) (а.с.38). Однак, згідно відомостей виплат із стипендіального фонду для учня Нововолинського ВПУ [PERSON] за вищевказаний період він отримав стипендію всього у розмірі 7281,10 грн. (а.с.37), що було підтверджено в судовому засідання представником відповідача. Отже, загальна сума недорахованої та невиплаченої [PERSON] стипендії за період з 01 вересня 2012 року по 31 грудня 2014 року включно становить 24539,90 грн., із розрахунку 31821 грн. - 7281,10 грн., тому суд приходить до висновку, що з відповідача в користь [PERSON] слід стягнути вищевказану суму заборгованості по стипендії. Також, відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід держави 245,40 грн. судового збору.

Outcome: approved