Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовною заявою в якій просить збільшити розмір аліментів стягуваних з відповідача на її користь на підставі рішення Тячівського районного суду від 17.11.2016 р. на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , стягнути на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грв. щомісячно, до досягнення ними повноліття, та стягнути аліменти на її утримання у розмірі 1500 грв. до досягнення сином [PERSON] трьох річного віку. Посилається на те, що розмір аліментів визначений рішенням суду є незначним та не може забезпечити навіть дрібні побутові витрати на утримання доньки, витрати на яку зростають з кожним роком. У 2017 році в них з відповідачем народився син. Відповідач відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, хоча працює у Польщі та отримує непогані доходи. Вона ніде не працює та веде догляд за двома малолітніми дітьми. Надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився і не повідомив суду причини неявки, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Тячівського районного суду від 17.11.2016 р. з відповідача було стягнуто на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 850 грв. [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . З акту обстеження матеріально-побутових умов від 25.03.2019 р. вбачається, що позивачка проживає з трьома малолітніми дітьми у будинку бабусі. Сім`я отримує допомогу від соціального захисту до трьохрічного віку. Зі слів матері чоловік не допомагає у вихованні дітей та матеріально не допомагає. Згідно із ст. 8 ч. 1Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Відповідно до ст. 184 ч. 1 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За правилами ст. 192 СК України розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального стану та в інших випадках, передбачених сімейним кодексом. Пунктами 23 та 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" звернуто увагу суддів на те, що відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У разі пред`явлення до особи, яка вже сплачує аліменти, позову про стягнення їх на дитину (дітей) від іншої матері або утримання на інших осіб суд має вчинити передбачені ч. 3 ст. 36 ЦПК дії щодо залучення одержувача аліментів до участі у справі. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин 5 - 7 ст. 181 СК. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено у Законі "Про виконавче провадження", а також у статтях 194 - 197, 274 СК. Суд вважає, що з часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів сталася значна зміна цін на основні життєво-необхідні товари та продукти, що є загальновідомою обставиною і не потребує доказування. З приписів Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" убачається, що з 01 липня 2019 року для дітей віком до 6-ти років прожитковий мінімум становить 1699 гривень, а станом на 17.11.2016 р. для дітей віком до 6-ти років прожитковий мінімум становив 1228 гривень. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів від якого не надійшло ні заперечень на позов, ні інформація про проблеми зі здоров`ям, або втрату працездатності, ні про відсутність заробітку, ні про наявність інших дітей, непрацездатної дружини, батьків, дочки, сина, а також норми ст. 182 ч. 2 СК України згідно якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд також враховує, що середня заробітна плата у листопаді 2016 р. по Україні становила 5406 грв., а по Закарпатській області - 4592 грв. На червень 2019 р. по Україні - 10783 гривень, а по Закарпатській області - 9760 гривень. Тому суд приходить до висновку, що [PERSON] як молодий, працездатний чоловік, який має можливість працювати, у тому числі й за кордоном, у змозі заробити таку суму, щоб сплачувати на утримання своїх дітей по 1500 грв. на місяць. Положеннями ст. 75 СК України визначено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Частинами 2, 4 та 6 ст. 84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Судом встановлено, що у відповідності до закону позивачка має право на утримання відповідачем до досягнення їхнім сином [PERSON] трьохрічного віку, оскільки перебуває у декретній відпустці до досягнення ним трьохрічного віку та потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість таку допомогу надавати, оскільки фізично здоровий, постійно підробляє по найму за кордоном, інших осіб на утриманні не має. Доказів відсутності у позивачки потреби на матеріальну допомогу відповідач суду не надав. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, суд враховує також матеріальне становище платника аліментів та позивачки, яка перебуває у декретній відпустці та здійснює догляд за двома їхніми спільними малолітніми дітьми та малолітньою донькою від першого шлюбу, і приходить до переконання, що стягненню з відповідача підлягають аліменти в розмірі 800 грв. у місяць. Доказів того, що відповідач має можливість сплачувати по 1500 грв. щомісяця позивачка суду не надала. Згідно ст. 141 ч. 2 п. 1 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову на відповідача. За таких обставин,

Outcome: partial