Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] 13.08.2015 року звернувся до суду з вищезгаданим позовом про відшкодування моральної шкоди у звязку з ушкодженням здоровя. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що позивач працював у Публічному акціонерному товаристві «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» (далі - ПАТ «АМКР») з 2003 року по 31.03.2014 року електромонтером з ремонту та обслуговування елктроустаткування, звільнений за станом здоровя. Під час виконання трудових обовязків 27.11.2013 року з ним стався нещасний випадок. Висновком МСЕК встановлено трудове каліцтво, 2 група інвалідності ( з 01.04.2015 року встановлено 55% втрати професійної працездатності безстроково ). В результаті нещасного випадку йому спричинена моральна шкода, яка виражається у тому, що він відчуває фізичний біль, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових почуттів. Він змушений весь час лікуватися, купувати дорогі ліки, вартість яких з кожним днем підіймається , витрачатися на посилене харчування. Просив стягнути з відповідача на його користь суму моральної шкоди в розмірі 1065504,00 грн. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб. В судовому засіданні позивач [PERSON] присутнім не був, скориставшись правом представництва згідно ст.38 ЦПК України. Представник позивача [PERSON] ( довіреність від 20.08.2015 р., дійсна до 20.08.2018 р.) підтримав позовні вимоги, обґрунтовуючи обставинами, викладеними в позовній заяві, просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача ПАТ АМКР [PERSON] (довіреність №14-430юр від 18.09.2015 року, дійсна по 31.12.2015 р.), позов визнала частково, зазначила, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів в підтвердження ступіню важкості моральних страждань, з якими повязує необхідність стягнення компенсації в розмірі 1065504,00 грн. Більш того, зазначений розмір компенсації обґрунтовується лише припущеннями щодо періоду роботи на протязі якого позивач, зміг би пропрацювати на підприємстві відповідача, якби не отримав ушкодження здоровя. Вислухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] працював у ПАТ «АМКР» з 21.07.2003 року по 31.03.2014 року (звільнений за станом здоровя) електромонтером з ремонту та обслуговування елктроустаткування ( а.с.8-11). Під час виконання службових обовязків з ним стався нещасний випадок та діагностовано травматичне розтрощування лівої ступні і гомілковоступневого суглобу, забій мяких тканин голови, травматичний шок 1-го ступеню, ампутація лівої гомілки на рівні верхньої третини. Відповідно до акту проведення розслідування нещасного випадку , що стався 27 листопада 2013 року о 04 годині 10 хвилин, складеного 02 грудня 2013 року , основною причиною нещасного випадку (аварії) визнано незадовільний технічний стан виробничих обєктів ; порушення вимоги: розділу 4, п.2 НПАОП 23.1-1.01-08 «Правила безпеки в коксохімічному виробництві», в частині підтримання у справному стані обладнання та споруд коксохімічних підприємств (цехів) (технічна причина). Організаційні та психофізичні причини комісією не встановлені ( а.с.13). Особами , діяльність або бездіяльність яких призвела до нещасного випадку, встановлено: [PERSON] майстер з ремонту устаткування дільниці коксосортувалки (утримання та ремонт механоустаткування) коксового цеху №1 коксохімічного виробництва ПАТ «АМКР» ( а.с.13). Про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом складено акт №49 про нещасний випадок, повязаний з виробництвом (форма Н-1) від 03.12.2013 року , відповідно до п.7 якого встановлено, що основною причиною нещасного випадку є незадовільний технічний стан виробничих обєктів, організаційні та психофізичні причини комісією не встановлені (а.с. 18 зворот). Таким чином, вина позивача у настанні нещасного випадку відсутня. Згідно, виписки з медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] №У-15249 встановлено діагноз: основний травматичне розтрощування лівої ступні і гомілковоступневого суглобу, ускладнення основного травматичний шок 1ст. СДНФ 2 ст. Проведено операцію 27.11.2013 р.- ампутація гомілки на рівні в/3, формування культі (а.с.16). Висновком МСЕК від 12.05.2015 року (серія 12 ААА №056805) позивачу повторно встановлено третю групу інвалідності, трудове каліцтво безстроково з 01.04.2015 року (а.с.14). Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної непрацездатності у відстотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги ( серія 12 ААА №002895) встановлено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках 55% повторно з 01.04.2015 року безстроково. Показано «Д» облік, нагляд і лікування у травматології, протезування культі (а.с.15). Таким чином, матеріалами справи встановлено вину підприємства у нещасному випадку, що стався 27 листопада 2013 року, вина позивача відсутня. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із змінами) (далі Постанова) , за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу. Таким чином, відповідальність за заподіяння моральної шкоди перед [PERSON] несе ПАТ «АМКР». Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. \~\~\~\~\~\~ Статею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~Статею 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. \~\~ Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках встановлених законом (ч.3 ст.1166 ЦК України). Згідно 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. У відповідності до ст. 4 Закону України "Про охорону праці", державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань. Як вказує позивач, у зв'язку із отриманою травмою йому заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 1065504,00 грн.. При вирішенні спору в частині відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги пояснення представника позивача про те, що моральні страждання позивача з приводу травмування призвели до значного емоційного напруження, пов'язаного з сильним і тривалим болем , який позивач відчував і відчуває до цього часу, він страждає через фізичні вади, які виникли в наслідок нещасного випадку. Крім того, змінився його спосіб життя: він не може працювати, повноцінно обслуговувати себе, змушений носити протез та пересуватися за допомогою палиці, періодично проходити курс лікування. Моральні страждання повязані з порушенням нормального ходу його життя, що призвело до негативних наслідків. Вказані обставини, факт заподіяння моральної шкоди, тривалість і характер моральних страждань були підтвердженні в судовому засіданні. Разом з цим, суд приймає до уваги, що в настанні нещасного випадку виним є відповідач ПАТ «АМКР», що підтверджується висновками в акті форми Н-1, що виразилося в неналежному забезпеченні відповідачем задовільного технічного стану виробничих обєктів, та не заперечується представником позивача. Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, суд враховує роз'яснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості . З огляду на встановлені фактичні дані у їх сукупності, враховуючи психологічний та моральний стан позивача, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, беручи до уваги обставини характеру спричиненої шкоди, та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути на його користь 35000,00 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які позивач переживав протягом тривалого часу та які переносить на теперішній час. Стосовно вимог позивача, щодо відшкодування судових витрат, суд прийшов до висновку відмовити у цій частині, оскільки у судовому засіданні позивач не підтримав відповідну вимогу та не надав жодного доказу, який може свідчити про судові витрати позивача. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави судовий збір - 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial