Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Закарпатське обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення в солідарному порядку суми заборгованості за кредитним договором №71204 від 12.04.2007 року. Мотивуючи позовні вимоги, вказує на те, що 12.04.2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України»( правонаступником якого є позивач) та [PERSON] було укладено кредитний договір № 71204, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит в розмірі 17000 дол. США для споживчих потреб, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 12,5 % відсотків річних, строком на 120 місяців, з кінцевим терміном повернення кредиту та відсотків в строк не пізніше 11.04.2017 року, з погашенням суми кредиту та процентів у терміни та розмірах передбачені умовами кредитного договору. В забезпечення виконання зобов`язань щодо повернення суми кредитуза кредитним договором між ВАТ «Державний ощадний банк України» правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір поруки № 71204-1п від 12.04.2007 року , згідно умов якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, відповідачі по справі відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Позивач зазначає, що з метою забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту , між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір іпотеки № 1050 від 12.04.2007 року. Позивач вказує, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання щодо погашення суми отриманого кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, у розмірі та строки визначені кредитним договором не виконує. [PERSON] порушувала терміни погашення кредиту і відсотків за користування кредитом. Вимогу Банку про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, відповідачами залишено без задоволення. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не виконала належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість, яка станом на 26.07.2016 року складає - 13959,96 дол. США, з яких: -5801,65 дол. США - основний борг; -5632,22 дол. США - нарахована пеня за несвоєчасне погашення кредиту; -64,84 дол. США - 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту; -967,29 дол. США - по нарахованих відсоткам; -1476,17 дол. США - нарахована пеня за несвоєчасне погашення нарахованих відсотків; -17,79 дол. США - 3% річних за несвоєчасне погашення відсотків по кредиту, яку ПАТ «Державний ощадний банк України» просило стягнути на його користь із відповідачів в солідарному порядку. В ході розгляду справи, 12 червня 2018 р. позивач, скориставшись наданими йому правами передбаченими ст. 49 ЦПК України, подав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, згідно якої просить суд стягнути в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором №71204 від 12.04.2007 року в сумі 12399,93 дол. США, з яких: -5801,65 дол. США - основний борг; -1630,34 дол. США - нарахована пеня за несвоєчасне погашення кредиту ; -341,23 дол. США - 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту; -2296,83 дол. США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; -528,15 дол. США - нарахована пеня за несвоєчасне погашення нарахованих відсотків; -101,73 дол. США - 3% річних за несвоєчасне погашення відсотків по кредиту; -1700,00 дол. США - штраф згідно п.3.3.10 Кредитного договору. Вимоги заяви обгрунтовані тим, що у зв`язку з перерахунком розміру пені, нарахованої на несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за кредитним договором, а також нарахування штрафу згідно п. 3.3.10 кредитного договору виникла необхідність зменшення розміру заявлених позовних вимог. 16.09.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) представником відповідача Гриньо Д.Д. подано клопотання про надання матеріалів справи для ознайомлення. 05.09.2017 року представником відповідача Гриньо Д.Д. заявлено в судовому засіданні клопотання про оголошення перерви у судовому засіданні та надання матеріалів справи для ознайомлення. 05.09.2017 рокучерез загальний відділ діловодства суду (канцелярію) представником позивача на виконання ухвали суду про витребування доказів , надано оригінали документів. 07.11.2017 року представником відповідача Гриньо Д.Д. подано до суду письмові заперечення. 23.01.2018 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) представник відповідача [PERSON] подав до суду відзив на позов з додатками. 12.06.2018 року представником позивача подано через канцелярію суду заяву про відкладення судового засідання. 12.06.2018 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) представником позивача подано заяву про зменшення розміру позовних вимог. 09.11.2018 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) представником позивача подано через канцелярію суду заяву про відкладення судового засідання. 03.06.2019 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) адвокатом Гриньо Д.Д. подано заяву про припинення повноважень представника. 29.08.2019 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) представником відповідача [PERSON] подано до суду заяву про відмову в прийнятті заяви про зменшення розміру позовних вимог від 11.06.2018 року та повернення її позивачу. 29.08.2019 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) представником відповідача [PERSON] подано до суду відзив на заяву про зменшення позовних вимог. 14.08.2019 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) представником відповідача [PERSON] подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи. 24.10.2019 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) представником відповідача [PERSON] подано до суду заяву про приєднання до матеріалів справи договір добровільного страхування майна. 24.10.2019 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) представником відповідача [PERSON] подано до суду заяву про залишення позову без розгляду. В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії: 02.09.2016 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду у судовому засіданні 31.05.2017 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду клопотання представника відповідача [PERSON] - Гриньо Д.Д. про забезпечення доказів у справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Закарпатське обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» подану в особі представника позивача Калій С.М. до [PERSON] , [PERSON] про стягнення в солідарному порядку суми заборгованості за кредитним договором №71204 від 12.04.2007 року - задоволено, витребувано від Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» оригінали документів. 13.12.2019 року ухвалою Ужгородського міськрайонного судуприйнято заяву начальника філії Закарпатське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про зменшення розміру позовних вимог в частині заявлення вимог про стягнення в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь АТ «Ощадбанк» в особі філії - Закарпатське обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» 10699,93 дол. США, а заяву про зменшення розміру позовних вимог в частині стягнення штрафу повернуто позивачу. В судовому засіданні представник позивача зменшені позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві та заяві про зменшення позовних вимог. Наголосив на тому, що всі квитанції про погашення відповідачем кредиту та відсотків згідно кредитного договору, які долучені представником відповідача до матералів справи враховані у розрахунку заборгованості . Зазначає, що 12.04.2007 року згідно меморіального ордеру відповідачу видано кредитні кошти, перше погашення відбулося - 08.05.2007 року, а 24.04.2015 року відповідачем було здійснено останній платіж по погашенню кредиту. Вказав, що ухвала суду про витребування доказів виконана частково, оскільки строк зберігання доказів видачі кредиту сплив . Звернув увагу суду на те, що під час укладення договору поруки була допущена технічна описка у зазначенні дати укладення, помилково зазначено 12.04.2006 року замість вірного 12.04.2007 року. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав викладених у письмовому відзиві. Надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві. Наголосив на тому, що жодними розрахунками та формулами не підтверджено приведені у вимозі № 13/121 розмір заборгованості по кредиту. Вимога про дострокове погашення заборгованості № 13/121 від 12.05.2016 року не містить жодних розрахунків на доказ відповідності вимоги положенням кредитного договору № 71204 від 12.04.2007 року, що суперечить нормам п.3.3.9 кредитного договору. Також зазначає, що позивач в порушення визначеного законодавством порядку розрахунку пені, привів у своєму позові завідомо неправдиві дані, завищивши у 100 разів розмір окремих складових свого розрахунку загального розміру пені. Розрахунки заборгованості в т.ч. за процентами та пеня за кредитним договором № 71204 від 12.04.2007 року із переведенням іноземної валюти в українську за курсом, установленим НБУ є необґрунтованим і не узгоджується з вимогами частини другої ст.. 533 ЦК України. Вказує, що банк не облікував частину грошових коштів, які були сплачені відповідачем. Звернув увагу суду на те, що позивач неправомірно нарахував пеню у іноземній валюті, пеня має обчислюватися та стягуватися лише у національній валюті України, розмір якої повинен бути визначений у відсотках. Окрім того, заперечив проти задоволення позову з врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог.Вважає, що розмір заборгованості не підтверджений доказами. Вказує на те, що між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір. Відповідач погасила тіло та відсотки в загальній сумі 23 283,23 доларів США. Позивач не надав докази, на підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів. Зазначив, що не заперечує факт отримання кредитних коштів, однак заперечує дату отримання кредитних коштів. В кредитному договорі не зазначено орієнтовну сукупну вартість кредиту, відсутній детальний розпис вартості кредиту. Просив відмовити у задоволенні позову із врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] - Гриньо Д.Д. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав викладених у письмових запереченнях від 07.11.2017 року. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову із врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог заперечив з підстав викладених у письмовому відзиві , що надійшов до суду 29.08.2019 року , просив відмовити у задоволенні позову за його необґрунтованістю. Надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві. Окрім того, зазначив, що позивачем оригіналів доказів для встановлення та підтвердження факту отримання коштів за кредитним договором не було надано суду. Видатковий касовий ордер та копія розпорядження операційного відділу надані позивачем не підтверджують факт отримання відповідачем кредитних коштів. Вважає, що це є підставою для залишення позову без розгляду. Заслухавши вступне слово представника позивача, вступне слово представників відповідачів, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, наякі вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5. даної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи , а ч.6 що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власноїініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Судом встановлено, що 12.04.2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем - [PERSON] було укладено кредитний договір № 71204, згідно якого банк надав [PERSON] , а остання отримала суму кредиту у розмірі - 17 000,00 доларів США, на споживчі цілі, зі сплатою 12,5 % річних за користування кредитними коштами, строком на 120 місяців, з кінцевим терміном повернення кредиту та відсотків в строк не пізніше 11.04.2017 року, з погашенням суми кредиту та процентів у терміни та порядку передбачені умовами кредитного договору, що стверджується кредитним договором №71204 від 12.04.2007 року, копія якого приєднана до матеріалів справи. Відповідно до видаткового касового ордеру № 495005 - 001 від 12.04.2007 року було здійснено видачу кредиту в сумі 17 000 доларів США згідно кредитного договору № 71204 від 12.04.2007 року. Як вбачається з кредитного договору [PERSON] отримала кошти від ВАТ «Державний ощадний банк України» правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України» на умовах строковості, зворотності, забезпеченості, платності. Отже, встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, засновані на договорі. Згідно з п. 1.5.1.2 кредитного договору проценти нараховуються щомісячно за методом ануїтентних платежів на фактично отриману позичальником суму кредиту починаючи з дати видачі кредиту. Згідно з п.3.2.1. кредитного договору, банк має право вимагати від позичальника належного виконання останнім взятих на себе зобов`язань за цим договором. Згідно з п. 3.2.3 кредитного договору банк має право у разі порушення позичальником умов цього договору або договору іпотеки - достроково стягнути кредит та суму нарахованих відсотків та інших платежів, що підлягають сплаті. Згідно з п. 3.3.4 кредитного договору позичальник зобовязаний здійснювати погашення кредиту та сплату відсотків за користування ним щоміячно в сумі 248-84 доларів США шляхом внесення готівки до каси Банку. Згідно з п. 3.3.5 кредитного договору позичальник зобовязаний точно в строки, обумовлені договором погашати кредит та своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитом, а у випадку неналежного виконання взятих на себе зобов`язань по цьому договору на першу вимогу банку сплатити штрафні санкції,як це передбачено в договорі . З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 12.04.2006 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України» та Відповідачем - [PERSON] було укладено договір поруки № 71204-1п, за яким останній зобов`язався перед позивачем відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язання за кредитним договором №71204 від 12.04.2007 року. Згідно з п.1.1. договору поруки поручитель зобов`язався перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язання за кредитним договором. Згідно з п.3.1. договору поруки у випадку невиконання боржником його зобовязань перед кредитором згідно кредитного договору поручитель і боржник відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Також, в забезпечення виконання взятих на себе зобов`язань щодо повернення суми кредиту за кредитним договором між позивачем та відповідачем було укладено договір іпотеки № 1050 від 12.04.2007 року. В порушення умов кредитного договору [PERSON] , належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання по погашенню кредиту та відсотків. Внаслідок цього, станом на 08.05.2018 року в неї виникла заборгованість в розмірі 10 699,93 долари США, з яких: -5801,65 дол. США - основний борг; -1630,34 дол. США - нарахована пеня за несвоєчасне погашення кредиту ; -341,23 дол. США - 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту; -2296,83 дол. США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; -528,15 дол. США - нарахована пеня за несвоєчасне погашення нарахованих відсотків; -101,73 дол. США - 3% річних за несвоєчасне погашення відсотків по кредиту, що стверджується розрахунком заборгованості долученим до матеріалів справи, а саме до заяви про зменшення розміру позовних вимог. Як встановлено судом, [PERSON] 26.02.2015 року звернулась до Банку із заявою, що у зв`язку із ростом курсу долара США, не має можливості в повному обсязі сплачувати платіж по кредиту, у зв`язку з чим просила не застосовувати до неї штрафні санкції та розпочинати претензійну позовну роботу. ( копія долучена до матеріалів справи). Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України. Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно із ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з частиною третьою статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорю-ваний правочин). Отже, вчинений правочин вважається правомірним, доки ця презумпція не буде спростована на підставі судового рішення, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину, повинні здійснюватися, а обов`язки підлягають виконанню. Під час розгляду справи представник відповідача [PERSON] - [PERSON] заперечував проти позову банку, посилався на відсутність доказів отримання відповідачем [PERSON] кредитних коштів за кредитним договором від 12 квітня 2007 року, який ним з цих підстав не оспорювався та не визнавався у судовому порядку недійсним. Окрім того,під час розгляду справи представник відповідача [PERSON] - [PERSON] заперечував проти позову банку, посилався на відсутність зазначення у кредитному договорі орієнтовної сукупної вартості кредиту, відсутній детальний розпис вартості кредиту, який ним з цих підстав не оспорювався та не визнавався у судовому порядку недійсним. Водночас суд встановив, що відповідач [PERSON] з травня 2007 року виконувала умови кредитного договору, зокрема сплачувала тіло кредиту та проценти за користування кредитом, що стверджується зокрема квитанціями від 03.05.2007 року, від 29.05.2007 року та іншими, що долучені представником відповідача до матеріалів справи та розрахунком заборгованості станом на 08.05.2018 р. долученим до заяви про зменшення розміру позовних вимог. Правильність наданого позивачем розрахунку станом на 08.05.2018 р. відповідачі не спростували. Згідно вимог п.1 ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з п. 3.3.4 кредитного договору позичальник зобовязаний здійснювати погашення кредиту та сплату відсотків за користування ним щоміячно в сумі 248-84 доларів США шляхом внесення готівки до каси Банку, починаючи не пізніше 30 квітня 2007 року. Сплату останнього ануїтетного платежу здійснити не пізніше 11.04.2017 року. Відповідно до ч.1 ст. 527 ЦК України Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Статтею 1048 ЦК України встановлено право позикодавця (Банку) на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов`язання - має право заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом із нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Так як своїх зобов`язань за кредитним договором [PERSON] не виконував належним чином, то у позивача виникло право вимагати від боржника дострокового повернення кредитних коштів. Суд дійшов висновку, що [PERSON] допустила неналежне виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим заборгованість, яка утворилась за тілом кредиту та за процентами, підлягає стягненню на користь банку. Відповідно до вимог ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до умов договору поруки № 71204-1п від 12.04.2006 року укладеного між ВАТ «Державний ощадний банк України» правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України» та Відповідачем - [PERSON] останній зобов`язався перед позивачем відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язання за кредитним договором №71204 від 12.04.2007 року. Так як своїх зобов`язань за кредитним договором [PERSON] не виконувала належним чином, то у позивача виникло право вимагати від боржника та поручителя повернення кредитних коштів в солідарному порядку. Доводи представників відповідачів про те, що на момент укладення договору поруки № 71204-1п від 12.04.2006 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України» та Відповідачем - [PERSON] , основного зобов`язання не існувало , так як кредитний договір №71204 був укладений 12.04.2007 року суд не приймає до уваги, виходячи з наступного. Дата укладення договору поруки № 71204-1п між ВАТ «Державний ощадний банк України» правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України» та Відповідачем - [PERSON] зазначена " 12.04.2006 року" , а кредитний договір №71204 між ВАТ «Державний ощадний банк України» правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем - [PERSON] укладений " 12.04.2007 року". Разом з тим, оціннюючи вказані розбіжності , суд вважає, що в даті укладення договору поруки №71204-1п допущена описка, оскільки із змісту самого договору поруки вбачається, що він укладений в забезпечення виконання боржником [PERSON] зобов`язань за кредитним договором №71204 від 12.04.2007 року, за яким боржник зобов`язаний повернути , зокрема кредит у розмірі 17 000 доларів США, що спростовує заперечення представників відповідачів. Відповідно до п.12 Постанови №5 Пленуму ВССУ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012 року "у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК". Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про стягнення в солідарному порядку з відповідачів заборгованості за кредитним договором №71204 від 12.04.2007 року станом на 08.05.2018 року в сумі 8 541,44 дол. США, з яких: -5801,65 дол. США - основний борг; -341,23 дол. США - 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту; -2296,83 дол. США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; -101,73 дол. США - 3% річних за несвоєчасне погашення відсотків по кредиту є обґрунтованими та підлягають задоволенню з підстав та мотивів викладених вище. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідачів на користь позивача 1630,34 дол. США - нараховану пеню за несвоєчасне погашення кредиту та 528,15 дол. США нарахованої пені за несвоєчасне погашення нарахованих відсотків суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Приписами ст. 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Пунктом 4.1.1. кредитного договору сторони передбачили, що за порушення взятих на себе зобов`язань по поверненню основної суми кредиту, своєчасної сплати відсотків за користування кредитом, позичальник зобов`язується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ , яка діяла у період за який спдачується пеня. Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов`язання, яка, крім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов`язання, передбачає додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов`язання. Відповідно до частини другої статті 533 ЦК України якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. Відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Оскільки відповідно до статей 2, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк має право здійснювати банківську діяльність на підставі банківської ліцензії шляхом наданнябанківських послуг, а клієнтом банку єбудь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку, то до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до цієї постанови як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046, частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме в тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. При обчисленні 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена в договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 року по справі № 761/26293/16-ц. Таким чином цей висновок стосується можливості виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, та нарахування 3 % річних, визначених статтею 625 ЦК України, які входить до складу грошового зобов`язання та мають компенсаційний характер, в іноземній валюті. Оскільки пеня є неустойкою і має штрафний, а не компенсаційний характер, вона не входить до складу зобов`язання, її сплата та розмір визначені Законом України «Про захист прав споживачів», то нарахування та стягнення такої пені має бути здійснене в національній валюті України. Оскільки вимоги позивача про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за кредитним договором, а саме за нараховану пеню за несвоєчасне погашення кредиту та нараховану пеню за несвоєчасне погашення нарахованих відсотків в доларах США, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідачів пені нарахованої в іноземній валюті, а відтак відмовляє в цій частині позовних вимог. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з підстав та мотивів викладених вище. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог . Разом з тим солідарне стягнення судових витрат законом не передбачено. На підставі викладеного та

Outcome: partial