Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача моральної шкоди, що завдана скоєнням ДТП. Свої вимоги мотивує тим, що 25.09.2016р. близько 14:00 на вул. От. Головатого в м. Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу БАЗ «А079-ЕТАЛОН», р/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який здійснював перевезення пасажирів по маршруту №145, та допустив перекидання транспортного засобу. Внаслідок ДТП пасажири вищевказаного транспортного засобу отримали тілесні ушкодження, у тому числі була травмована і [PERSON] , яка була госпіталізована «швидкою допомогою» з місця ДТП до КУ «Міська клінічна лікарня №11». 26.09.2016р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості по факту ДТП від 25.09.2016р., розпочате досудове розслідування та присвоєно номер кримінального провадження №12016160490006438. 09.02.2017р. [PERSON] був отриманий лист від слідчого Суворовського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області Хом`якова А.О. (Вих.№4/ДТП495 від 09.02.2017р.), в якому вказано наступне: 09.02.2017р. [PERSON] залучено до кримінального провадження №12016160490006438 від 29.09.2016р. як потерпілу; згідно висновку судово-медичної експертизи № 2999 від 04.11.2016р. [PERSON] внаслідок ДТП отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження. Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 16.07.2018р. по справі №523/12461/17 [PERSON] було визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, задоволено цивільний позов [PERSON] . Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17.02.2019р. було задоволено апеляційну скаргу ТОВ "Автотранс-Україна" та скасовано вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 16.07.2018р. в частині вирішення цивільного [PERSON] до ТОВ "Автотранс-Україна". Згідно шляхового листа №891189 за вересень 2016р. виданого ТОВ "АВТОТРАНС- УКРАЇНА" водію [PERSON] ТЗ БАЗ «А079-ЕТАЛОН», р/н [NUMBER] відповідав технічним нормам. Відповідно до письмових пояснень [PERSON] перебував у трудових відносинах з ТОВ "АВТОТРАНС-УКРАЇНА" на момент ДТП виконував трудові (службові) обов`язки прямуючи на ТЗ БАЗ «А079-ЕТАЛОН», р/н [NUMBER] по маршруту №145 (ж/м Радужний - вул. Висоцького). Вищевказаний маршрут дійсно обслуговується ТОВ "АВТОТРАНС-УКРАЇНА", що підтверджується інформацією з офіційного сайту м. Одеси (http://omr.gov.ua/transport/80543). На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон України № 1961-IV) цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу БАЗ «А079-ЕТАЛОН», р/н [NUMBER] на момент ДТП була застрахована в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» за полісом № АК/4680361. На підставі вироку Суворовського районного суду м. Одеси від 16.07.2018р. по справі № 523/12461/17 з ПАТ «СК «ПЗУ Україна» на користь позивача стягнуто лише страхове відшкодування у розмірі 14873,70 грн., що включає в себе витрати на лікування. [PERSON] була травмована та з місця ДТП була госпіталізована «швидкою допомогою» до КУ «Міська клінічна лікарня №11». Згідно висновку судово-медичної експертизи № 2999 від 04.11.2016р. [PERSON] маслідок ДТП отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження. Висновком судово-медичної експертизи № 2999 від 04.11.2016р. встановлено, що пасажирка автобусу - [PERSON] отримала тілесні ушкодження: скальповані рани та садна лівої лопаткової області, садна лівого плеча, синець лівого стегна. Після ДТП Позивач вимушений був звернутися за медичною допомогою до КУ «Одеська обласна клінічна лікарня», багатопрофільної клініки «Медичний дім ODREX» (Фірма ОДРЕКС" у вигляді ТОВ, код за ЄДРПОУ 24765919). Як зазначила позивачка у своєму позові, внаслідок вищезазначених подій їй була заподіяна моральна шкода, наявність якої обґрунтовується наступним: - фізичним болем та стражданнями, яких Позивач зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я (п.1 ч.2 ст.23 ЦК України). В результаті ДТП Позивач отримав поранення та численні садна лівої частини спини, вимушений був звернутися до медичного закладу за медичною допомогою, неодноразово відвідував та продовжує відвідувати лікарів через необхідність проходження інших медичних заходів. Зокрема, на момент подання позовної заяви потреба Позивача у медичних заходах невичерпана. -окрім цього, на пошкодженій внаслідок ДТП частині тіла Позивача сформувались рубці, що завдає особливих страждань, оскільки дані рубці залишаться на тілі молодої дівчини назавжди; -душевними стражданнями пережитими Позивачем у зв`язку із самим фактом знищення належного йому майна (п.3 ч.2 ст. 23 ЦК України); Враховуючи усі вищенаведені фактори, заподіяну моральну шкоду [PERSON] оцінила у розмірі 100 000 грн. 00 коп., котрі просила стягнути з відповідача. Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 07 вересня 2020 року було відкрито спрощене провадження по справі з викликом сторін по справі та надано відповідачу строк\~для подання клопотання про розгляд справи в загальному порядку. Окрім того відповідачу було надано строк для подання\~відзиву на позовну заяву. (а.с. 85,86). Представник відповідача в судове засідання не прибув, про розгляд справи повідомлений належним чином (а.с. 97), адвокат Кузнєцова Л. В. надала клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з участю в іншому судовому процесі в Одеському апеляційному суді. (а.с. 99) Доказів в підтвердження неможливості прибути в судове засідання не надала. Суд вважає причину неявки представника відповідача неповажною. Представник позивача-адвокат Бурдейний В. О. надав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. (а.с. 98). Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін у загальному порядку та відзиву на позовну\~заяву не надав, хоча повістку разом з додатками отримав заздалегідь 28 січня 2021 року. Враховуючи вимоги\~ст. 223 ЦПК України\~та ст.6 Конвенції\~Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності представника відповідача. З`ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Згідно з ч. 3 ст.\~2\~ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: 1) верховенство права; 2) повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Частиною 3 статті 13\~ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Частина 2 статті 43\~ЦПК встановлює, що учасники справи зобовязані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обовязковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень ст.\~77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі ст.\~80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд встановив наступні обставини. 25.09.2016р. близько 14:00 на вул. От. Головатого в м. Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу БАЗ «А079- ЕТАЛОН», р/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який здійснював перевезення пасажирів по маршруту №145, та допустив перекидання транспортного засобу. Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 16.07.2018р. по справі №523/12461/17 [PERSON] було визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, задоволено цивільний позов [PERSON] (а.с. 61-64). Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17.02.2019р. було задоволено апеляційну скаргу ТОВ "Автотранс-Україна" та скасовано вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 16.07.2018р. в частині вирішення цивільного [PERSON] до ТОВ "Автотранс-Україна". (а.с. 65-67). Відповідно ж до ч. 6\~ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Тобто враховуючи вищевикладене, факт винуватості [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди від 25.09.2016р. близько 14:00, є встановленим і доказуванню не підлягає. Відповідно до письмових пояснень [PERSON] перебував у трудових відносинах з ТОВ "АВТОТРАНС-УКРАЇНА" на момент ДТП виконував трудові (службові) обов`язки прямуючи на ТЗ БАЗ «А079-ЕТАЛОН», р/н [NUMBER] по маршруту №145 (ж/м Радужний - вул. Висоцького). Вищевказаний маршрут дійсно обслуговується ТОВ "АВТОТРАНС-УКРАЇНА", що підтверджується інформацією з офіційного сайту м. Одеси (http://omr.gov.ua/transport/80543). На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон України № 1961-IV) цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу БАЗ «А079-ЕТАЛОН», р/н [NUMBER] на момент ДТП була застрахована в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» за полісом № АК/4680361. На підставі вироку Суворовського районного суду м. Одеси від 16.07.2018р. по справі № 523/12461/17 з ПАТ «СК «ПЗУ Україна» на користь позивача стягнуто лише страхове відшкодування у розмірі 14873,70 грн., що включає в себе витрати на лікування. [PERSON] була травмована та з місця ДТП була госпіталізована «швидкою допомогою» до КУ «Міська клінічна лікарня №11». Відповідно до ч. 1\~ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Крім того відповідно до\~Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», від 27.03.1992 року № 6, джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Відповідно до\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ч. З Постанови Пленуму Верховного суду України N 4 від 31.03.95р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі - «Постанова»), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до ч. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Внаслідок вищезазначених подій [PERSON] була заподіяна моральна шкода, наявність якої обґрунтовується наступним: - фізичним болем та стражданнями, яких Позивач зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я (п.1 ч.2 ст.23 ЦК України). В результаті ДТП Позивач отримав поранення та численні садна лівої частини спини, вимушений був звернутися до медичного закладу за медичною допомогою, неодноразово відвідував та продовжує відвідувати лікарів через необхідність проходження інших медичних заходів. Зокрема, на момент подання позовної заяви потреба Позивача у медичних заходах невичерпана. -окрім цього, на пошкодженій внаслідок ДТП частині тіла Позивача сформувались рубці, що завдає особливих страждань, оскільки дані рубці залишаться на тілі молодої дівчини назавжди; -душевними стражданнями пережитими Позивачем у зв`язку із самим фактом знищення належного йому майна (п.3 ч.2 ст. 23 ЦК України); У відповідності до положень\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода серед іншого полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди маж визначатися залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. В даному випадку, приймаючи до уваги посилання позивача на спричинення їй моральної шкоди та враховуючи те, що у зв`язку із протиправними діями відповідача [PERSON] позивачці довелося докладати значних зусиль для відновлення її здоров`я, що стало причиною моральних страждань, суд погоджується з вимогами позивача про необхідність відшкодування такої моральної шкоди та задовольняє позовні вимоги в цій частині позову частково шляхом стягнення моральної шкоди у розмірі 65000 гривень. Також, відповідно до положення\~ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1921 гривень 00 копійок, по ставкам 2019 року, оскільки позов подано в вересні 2019 року.

Outcome: partial