Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дочки- [PERSON], посилаючись на те, що її з відповідачем подружнє життя не склалось, через те, що вони зовсім різні люди за характерами, у них різні погляди на життя, різне відношення до сім'ї та виховання дитини, в зв'язку з чим вони втратили взаєморозуміння один до одного. Спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують. Від шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO], якій позивачка просить визначити місце проживання з нею, так як дитина має психічне захворювання - аутизм. Позивачка та її представники в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, пояснили, що примирення з відповідачем є неможливим, просили розірвати шлюб, оскільки він носить лише формальний характер та просили визначити місце проживання дитини з матір'ю, яка усвідомлює свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дитину, створення для неї належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров'я дитини. В судовому засіданні відповідач позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. На початку судового засідання щодо позовних вимог про визначення місця проживання малолітньої дочки з матір'ю - [PERSON] - заперечував, подав до суду зустрічний позов про визначення місця проживання малолітньої дитини в якому просив суд визначити місце проживання його дочки з ним, але вподальшому від своїх зустрічних позовних вимог відмовився і не заперечував проти позову в частині визначення місця проживання дитини з матір"ю - [PERSON]. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вислухавши пояснення сторін, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, подружжя перебуває в шлюбі зареєстрованому 20 жовтня 2009 року у Центральному відділі реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім'ї (а.с. 11 ). Від шлюбу подружжя має дочку: [PERSON], [INFO] (а.с. 12). Шлюбні відносини між подружжям не склались через несумісність характерів, різні погляди на шлюб та сім'ю, вихованя дитини, на момент розгляду справи в суді не підтримують сімейно-шлюбні відносини. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім'я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім'ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя та їх дітей, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Щодо визначення місця проживання дитини з матір'ю - [PERSON] відповідач зазначив, що з дружиною вони дійшли згоди щодо його подальшого спілкування з дочкою та її виховання, в зв'язку з чим він не заперечує проти позову [PERSON] щодо визначення місця проживання їх дочки з матір'ю. Представник третьої особи - Служба у справах дітей Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації надіслала до суду висновок щодо визначення місця проживання дитини з матір"ю, який підтримали в повному об'ємі. Представник третьої особи - Служба у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, однак на адресу суду надійшов лист, в якому зазначено щодо розгляду справи за відсутності їх представника. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визначення місця проживання дитини підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.3 ст. 10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 жовтня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. (а.с.48) Від шлюбу сторони мають малолітнью дочку - [PERSON], [INFO]. (а.с.12) Відповідно до вимог ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати дитина, спір між ними може виршуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 16 від 12 червня 1998 року "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України" при розгляді вимог про визначення порядку участі у вихованні дітей і спілкуванні з ними того з батьків, який проживає окремо від них, порядку спілкування діда й баби з онуками, якщо батьки не підкоряються рішенню органів опіки і піклування з цих питань, спорів між батьками про місце проживання дітей, вимог про відібрання батьками дітей в інших осіб, про позбавлення або поновлення батьківських прав та інших спорів, пов'язаних із вихованням дітей, обов'язковими є наявність письмового висновку органів опіки та піклування та їхня участь у судовому засіданні. Як вбачається з пояснень позивачки, вона після розірванн шлюбу має намір разом з дочкою переїхати до Латвії, де мешкають її батьки. Позивач [PERSON] є громадянкою Латвії, у її власності є квартира за адресою: [ADDRESS] ( а.с.36). Відповідно до довідки про обстеження місця проживання сім'ї [PERSON] за вищезазначеною адресою, що було здійснено 13.05.2014 року Територіальним центром "Пурвціємс" відділення Зіємельського району соціальної служби м.Рига, в трикімнатній кватирі для дитини облаштована окрема кімната, створені належні умови для проживання, розвитку та відпочинку. [PERSON] не працює, займається вихованням доньки, її розвитком та лікуванням. Відповідно до листа від 16.04.2014 року фірми "MOBILUX", після повернення з дочкою до Латвії, [PERSON] буде забезпечена роботою. ( а.с.31). Відповідно до витягу з протоколу засідання психолого-медико-педагогічної консультації від 06.07.2014 року № 5/49 Департаменту освіти і науки, молоді та спорту, у дитини діагностовано загальний психічний недорозвиток у формі аутизму та рекомендовано корекційно-розвиткову роботу за програмою для розумово відсталих дітей в умовах ДНЗ, супровід логопеда. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, однак, враховуючи вік, стать та стан здоров'я малолітної, відносини між сторонами, що склались у зв'язку з припиненням шлюбних стосунків, суд визначає місце проживання дитини разом з матірю. Статтею 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір"ю. На підставі вище викладених правових норм, беручи до уваги обставини справи, досліджені судом при її розгляді, зважаючи на вік дитини, умови її життя та життя її батьків, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визначення місця проживання дитини разом з нею, з матір'ю є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь [PERSON] судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved