Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

У березні 2012 року позивач - [PERSON] звернувся із даним позовом до відповідача - [PERSON], в обґрунтування якого вказав, що 26.01.2012 року близько 11 год. 30 хв. відповідач, керуючи транспортним засобом автомобілем [NUMBER], рухався по другорядній вулиці Московській у м. Миколаєві, і в порушення п.п. 12.3, 16.3, 16.11 ПДР України, і не зупинив свій транспортний засіб та не надав переваги у русі автомобілю під керуванням позивача, який рухався по головній вулиці Спаській, та виїхавши на перехрестя вказаних вулиць, допустив зіткнення із автомобілем позивача „HONDA CR-V д/н [NUMBER], під керуванням останнього. Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача отримав механічні ушкодження у передній частині, розмір яких згідно висновку спеціаліста складає - 126 924,77 грн. Цивільна відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ "СК "Альфа Страхування", і 27.01.2012 року за домовленістю між сторонами вони оформили документи про виплату позивачеві страхового відшкодування у розмірі 50 000 грн. вказаною страховою компанією. Посилаючись на викладене, позивач просить стягнути з відповідача на його користь 76 924,77 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, як різницю між розміром збитків та страховим відшкодуванням. Крім цього, позивач просив стягнути на його користь із відповідача понесені судові витрати. В судовому засіданні позивач збільшив розмір своїх вимог та просив стягнути з відповідача у відшкодування матеріальної шкоди 76 943,85 грн. та судові витрати по справі на загальну суму - 3 039,97 грн. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали у повному обсязі. Відповідач суду пояснив, що він не визнає себе винним у скоєнні вказаної ДТП, а також не визнає розмір матеріальної шкоди, яку просить стягнути з нього позивач. Представник третьої особи без самостійних позовних вимог ПрАТ „СК "Альфа Страхування у судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, причина неявки суду невідома. Заслухавши доводи сторін, дослідивши надані ними докази, а також покази допитаних у судовому засіданні спеціаліста - [PERSON], свідка - [PERSON] та експерта - [PERSON], суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи із такого. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Із копії постанови судді Корабельного суду м. Миколаєва від 06.04.2012 р. вбачається, що 26.01.2012 року близько 11 год. 30 хв. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись у м. Миколаєві по вулиці Московській, виїхав на перехрестя з вулицею Спаською, не виконавши вимоги дорожнього знаку 2.1. "Надати дорогу", внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON] Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Згідно вищевказаної постанови суду [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідно з якою на нього був накладений штраф у розмірі 340 грн. Постановою судді апеляційного суду Миколаївської області від 01.06.2012 року, постанова судді Корабельного суду м. Миколаєва від 06.04.2012 р. відносно [PERSON] була залишена без змін, таким чином дана постанова у встановленому порядку набрала законної сили. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вина відповідача у скоєні ДТП є доведеною. Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з вимогами ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Із копії полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності № АА/6262374 вбачається, що відповідач застрахував свою цивільну відповідальність в ПрАТ „СК "Альфа Страхування, і строк дії цього полісу з 16.11.2011 р. по 15.11.2012 р. включно. Згідно ч.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. № 1961-ІУ, - у разі настання страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третіх осіб. Судовим розглядом встановлено, що страхова компанія - ПрАТ „СК "Альфа Страхування у липні 2012 року виплатила позивачу [PERSON] страхове відшкодування на загальну суму - 49 700 грн., зменшене на суму франшизи. За таких обставин позивач має право на отримання від відповідача лише різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) на підставі ст. 1194 ЦК України, яка передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). При визначенні розміру матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача суд бере до уваги висновок судової автотоварознавчої експертизи № 7396 від 04.11.2013 р., виконаний провідним судовим експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. проф. [PERSON]. Згідно цього висновку розмір матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля [NUMBER] у результаті ДТП, що сталася 26.01.2012 р., складає - 125 643 грн. 85 коп. Виходячи із вищевикладеного, та з урахуванням отриманого позивачем страхового відшкодування, на користь позивача належить стягнути з відповідача матеріальну шкоду на загальну суму - 76 943,85 грн., яка складається із: ? матеріальної шкоди через пошкодження автомобіля внаслідок ДТП - 75 943,85 грн.; ? витрат за проведення дослідження спеціаліста щодо визначення розміру збитків внаслідок ДТП на суму - 1 000 грн. Відповідач не надав суду доказів, які б спростували вищевказані висновки суду, чим не виконав свій обов'язок щодо доказування, який передбачений ст. ст. 10, 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення , суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Із врахуванням розміру задоволених позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача у відшкодування понесених ним судових витрат: 769,25 грн. судового збору, 107,3 грн. судового збору, 2 142 грн. вартості проведення експертизи, та 21.42 грн. послуг банку, а всього на загальну суму - 3 039,97 грн. Судові витрати, понесені відповідачем, йому не відшкодовуються через те, що рішення по справі винесено не на його користь.

Outcome: approved