Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

В листопаді 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач та відповідачка перебували в зареєстрованому шлюбі з 24 червня 1989 року. Рішенням суду від 21.02.2014 року шлюб між ними було розірвано. Під час сумісного проживання та ведення спільного господарства сторонами в квартирі [ADDRESS], що належить відповідачу на праві приватної власності, були зроблені поліпшення на загальну суму 45 000 грн. у вигляді проведених ремонтних робіт: заміни вхідних дверей на броньовані, встановлення комплектів металопластикових вікон у всіх жилих кімнатах та кухні, комплекту металопластикової рами на балконі, ремонтних робіт у кухні, капітального ремонту у ванній кімнаті та туалеті, заміни сантехнічних вузлів та приладів. Вказані поліпшення є спільним майном подружжя, тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь грошову компенсацію за половину вартості такого майна в сумі 22 500 грн. Крім того, у період шлюбу сторонами придбано побутову техніку - пральну машину ВЕКО wmb 51031 вартістю 3 500 грн., холодильник "Samsung" вартістю 3 800 грн., телевізори - "Sирrа" вартістю 2 200 грн., ВВК LD3224SU вартістю 3 000 грн., DEX вартістю 2 000 грн.; меблі - кухонний куточок вартістю 1 500 грн., кухонний гарнітур вартістю 4 100 грн. Оскільки зазначене майно залишається у власності відповідача, просить стягнути з неї на його користь половину його вартості в сумі 10 050 грн. Відповідно до протоколу № 4 від 15.09.1996 року засідання правління Садівничого товариства "Победа" відповідачу згідно до п. 22 Статуту Товариства було передано земельну ділянку [NUMBER], що належала її матері, члену СТ [PERSON] На території зазначеної земельної ділянки за час спільного проживання сторін позивачем було виконано будівельних робіт та поліпшень на загальну суму 66 187 грн. Таким чином, в порядку поділу майна подружжя просить стягнути з відповідача на його користь грошову компенсацію за 1/2 частину вартості виконаних будівельних робіт та поліпшень, зроблених на території земельної ділянки відповідача в сумі 33 093 грн. 50 коп. Також під час перебування у шлюбі подружжям було придбано автомобіль Ауді 80 чорного кольору, р.н.з. [NUMBER], 1990 року випуску, який було зареєстровано на дружину. 07 грудня 2013 року між сторонами було укладено Договір про поділ спільного майна подружжя, а саме - вищевказаного автомобіля АУДІ-80, в якому сторони домовились, що автомобіль належить їм на праві спільної сумісної власності подружжя і його вартість становить 28 000 грн. Відповідно до умов цього договору [PERSON] зобов'язується передати свою частку у спільному майні подружжя позивачу, який, в свою чергу, зобов'язується прийняти майно та оплатити його вартість поетапно. Свої зобов'язання за договором позивач виконав, що підтверджується відповідною розпискою та фіскальними чеками, але відповідач перешкоджає позивачу у користуванні цим майном та не вчиняє ніяких дій щодо переоформлення реєстрації на зазначений транспортний засіб у підрозділах МРЕВ, у зв'язку з чим в порядку поділу майна просить про визнання за ним права власності на зазначений транспортний засіб. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 лютого 2015 року та ухвалити нове згідно заявлених позовних вимог, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, порушення норм матеріального та процесуального права. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 лютого 2015 року позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя задоволено. В порядку поділу майна подружжя стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 22 500 грн. у відшкодування 1/2 частини вартості поліпшень, зроблених в квартирі [ADDRESS], 10 050 грн. грошової компенсації за 1/2 частину вартості побутової техніки та меблів, що були придбані сторонами під час шлюбу, 33 093 грн. 50 коп. у відшкодування 1/2 частини вартості виконаних будівельних робіт та поліпшень, зроблених на території земельної ділянки [NUMBER] у садівничому товаристві «Победа», а всього 65 643 грн. 50 коп. грошової компенсації. Визнано за [PERSON] право власності на автомобіль Ауді 80 чорного кольору, р.н.з. [NUMBER], 1990 року випуску, вартістю 28 000 грн. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції розглянув справу без належного повідомлення апелянта щодо часу та місця розгляду справи, позбавивши останню права на судовий захист. На думку апелянта, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції взяв за основу лише необґрунтовані та надумані докази позивача і незаконно задовольнив його позовні вимоги, залишивши поза увагою той факт, що відповідач не змогла з'явитися до суду, тому що не знала про час та місце розгляду справи з незалежних від неї підстав, та не мала можливості повідомити суд про причини неявки. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. По справі встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 червня 1989 року, який було розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 21.02.2014 року.( а. с. 13,16 т.1, а.с.18 т.2) Перебуваючи у шлюбі подружжям було придбано автомобіль Ауді 80 чорного кольору, р.н.з. [NUMBER], 1990 року випуску; побутову та відео техніку - пральну машину ВЕКО wmb 51031 вартістю 3 500 грн., холодильник "Samsung" вартістю 3 800 грн., телевізори - "Sирrа" вартістю 2 200 грн., ВВК LD3224SU вартістю 3 000 грн., DEX вартістю 2 000 грн.; меблі - кухонний куточок вартістю 1 500 грн., кухонний гарнітур вартістю 4 100 грн.( а.с.59-70) Вказані меблі та побутова техніка є в наявності та знаходяться в квартирі [ADDRESS]. 07 грудня 2013 року між сторонами укладено Договір про поділ спільного майна подружжя, а саме - автомобіля АУДІ-80, в якому сторони домовились, що автомобіль належить їм на праві спільної сумісної власності подружжя і його вартість становить 28 000 грн. Відповідно до умов цього договору [PERSON] зобов'язується передати свою частку у спільному майні подружжя позивачу, а він, в свою чергу, зобов'язується прийняти майно та оплатити його вартість поетапно. Свої зобов'язання за договором позивач виконав, що підтверджується відповідною розпискою [PERSON] від 07.12.2013 року та фіскальними чеками.( т.1 а.с.109, т.2 а.с.13,14) Позивач та відповідачка з моменту одруження проживали та зареєстровані в квартирі [ADDRESS]. Вказану квартиру відповідачка [PERSON] успадкувала від матері [PERSON], відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 29 листопада 2001 року ( а.с.110 т.2) За час спільного проживання та ведення спільного господарства сторонами в квартирі були зроблені поліпшення на загальну суму 45 000 грн. у вигляді проведених ремонтних робіт: заміни вхідних дверей на броньовані, встановлення комплектів металопластикових вікон у всіх жилих кімнатах та кухні, комплекту металопластикової рами на балконі, ремонтних робіт у кухні, капітального ремонту у ванній кімнаті та туалеті, заміни сантехнічних вузлів та приладів.( а.с.26-35, 59,60,66-68, т.1) Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 лютого 2013 року по справі було призначено будівельно-технічну експертизу, провадження якої доручено експертам Чернігівської регіональної торгово- промислової палати.( а.с.120,121 т.1) Відповідно до висновку експерта від 14 серпня 2014 року № С-120 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи відповісти на питання експертизи відносно вартості поліпшень, зроблених у квартирі [ADDRESS] у вигляді ремонтних робіт не вбачається можливим, оскільки доступу до зазначеної квартири, для проведення обстеження експерту не надано. В судовому засіданні апеляційного суду Чернігівської області відповідач підтвердила, що заміна вхідних верей, вікон, балконного блоку та ремонтні роботи в кухні, ванній кімнаті були проведені в 2000-2013 роках. Надані позивачем, в якості доказів, фотознімки ванної кімнати, кухні вхідних дверей, пластикових вікон зроблені саме в її квартирі. На підставі рішення виконавчого комітету Старобілоуської сільської ради народних депутатів Чернігівського району та області № 105 від 12 грудня 1995 року [PERSON] було передано у власність земельну ділянку розміром 0.03га в Садовому кооперативі « Перемога» в с. Старий Білоус. (а.с. 117-123 т.2) Вказана земельна ділянка згідно до протоколу № 4 від 15.09.1996 року засідання правління Садівничого товариства "Перемога" та у відповідності до п. 22 Статуту Товариства була передана її доньці [PERSON]. ( а.с.23 т.1) Згідно до техно-робочого проекту були проведені 30.10.1984 року обмірочні креслення існуючого літнього садового будиночку на замовлення [PERSON], яка його побудувала на земельній ділянці [NUMBER] в садівничому кооперативі Перемога.( а.с.112-116 т.2) Технічна документація на дачний будиночок не виготовлялась.( а.с. 209 т.1) 17 березня 2014 року відповідачка [PERSON] відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності зареєструвала право власності на земельну ділянку [NUMBER] розміром 0,0335 га для ведення індивідуального садівництва в садівничому товаристві « Перемога». Підставою виникнення права власності було свідоцтво про право на спадщину. ( а.с.111 т.2) Позивачем, починаючи з липня 2013 року на території зазначеної земельної ділянки , відповідно до висновку експерта № С-120 від 14.08.2014 року виконано будівельних робіт та поліпшень на загальну суму 66 187 грн. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON], про визнання права власності за ним на автомобіль АУДІ-80 чорного кольору, р.н.з. [NUMBER], 1990року випуску, суд першої інстанції виходив з положень ст.ст. 64,69, СК України , ст. 364 ЦК України. Задовольняючи позовні вимоги про стягнення компенсації у відшкодування 1/2 частини вартості виконаних будівельних робіт та поліпшень у квартирі [ADDRESS], суд першої інстанції виходив з того, що за час сумісного проживання та ведення спільного господарства сторонами у вказаній квартирі були зроблені поліпшення, які в силу ст.61 СК України є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а тому підлягають поділу. Їх вартість судом визначена виходячи з положень ч. 1 ст.146 ЦПК України. Задовольняючи позовні вимоги позивача про стягнення вартості компенсації за придбану сторонами побутову техніку та меблі з відповідачки, в рахунок частки в спільному майні подружжя, суд виходив з того, що дані щодо обсягу,вартості та користувача цього майна, надані позивачем, ніяким чином не спростовані, зазначене майно є спільним майном подружжя та підлягає поділу з стягненням частини його вартості з відповідача. Задовольняючи позовні вимоги позивача щодо відшкодування 1/2 частини вартості виконаних будівельних робіт та поліпшень зроблених на території земельної ділянки [NUMBER] у садівничому товаристві « Перемога», суд першої інстанції виходив з того, що в порядку поділу майна подружжя з відповідача на користь позивача належить стягнути 33093гривни 50 копійок. З рішенням суду першої інстанції частково не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя" зазначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної вартості на час розгляду справи. Ст. ст. 70, 71 СК України та ч.2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. В судовому засіданні апеляційного суду Чернігівської області сторони погодили, що обсяг майна, а саме побутової техніки та меблів, які були ними придбані за час спільного проживання однією сім»єю є таким, як вказав позивач в позовній заяві. Вказані речі є в наявності та знаходяться в квартирі [ADDRESS]. Відповідач заперечувала протии стягнення з неї грошової компенсації в рахунок частки в спільному майні подружжя, вважаючи що вказане майно повинно бути поділено між позивачем та відповідачем. Судом першої інстанції в порушення ст.71 СК України стягнуто компенсацію вартості майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, а саме побутової техніки та меблів без згоди відповідачки та внесення відповідної суми грошової компенсації на депозитний рахунок суду, а тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового про поділ майна подружжя: побутової техніки та меблів придбаних під час спільного сумісного проживання в натурі. Звертаючись з позовом до суду позивач зазначав у позовній заяві про те, що шлюбні відносини між ним та відповідачем [PERSON] були припинені з початку липня 2013 року. Шлюб було розірвано21 лютого2014 року. Факт припинення шлюбних відносин з липня 2013 року підтвердила в судовому засіданні апеляційного суду Чернігівської області і відповідачка [PERSON] У відповідності до вимог ст.ст.548,549 ЦК України в редакції 1963 року, чинному на момент прийняття спадщини, відповідачка [PERSON] 29 листопада 2001 року прийняла спадщину після померлої матері [PERSON] До складу спадкового майна ввійшла земельна ділянка [NUMBER] в садовому товаристві « Перемога» та літній садовий будиночок побудований на ній, вступивши фактично в володіння вказаним спадковим майном. Право власності в порядку спадкування на земельну ділянку для садівництва [PERSON] оформлено 17 березня 2014 року. Майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку спадкування, за умовами статті 24 КпШС України є власністю кожного з них (роздільним майном). Відповідності до вимог ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Будівельні роботи та поліпшення зроблені на тереторії земельної ділянки [NUMBER] у садовому товаристві « Перемога» позивачем [PERSON] були розпочаті в липні 2013 року та закінчені в кінці грудня 2013 року. Тобто після припинення шлюбних відносин (сім»я припинила своє існування в розумінні ст.3 СК України). Проведена добудову до літнього садового будиночку була здійснена після припинення шлюбних відносин, без згоди на це власника та відповідних дозволів ради. Доказів надання згоди [PERSON] на проведення добудови до садового будиночку позивачем не надано. Факт продажу гаража, першим власником якого була мати відповідача та використання коштів від його продажу не свідчить про згоду [PERSON] на проведення будівельних робіт на земельній ділянці [NUMBER] право власності на яку вона оформила лише в 2014 році. Тому рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог позивача щодо відшкодування 1/2 частини вартості виконаних будівельних робіт та поліпшень зроблених на території земельної ділянки [NUMBER] у садівничому товаристві « Перемога» підлягає скасуванню з відмовою в задоволенні вказаних позовних вимог. Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог про визнання права власності за позивачем на автомобіль АУДІ-80 чорного кольору, р.н.з. [NUMBER], 1990року випуску. Рішення суду в цій частині узгоджується з положеннями ст.ст. 64,69,71 СК України , ст. 364 ЦК України та є вірним. Також суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення компенсації у відшкодування 1/2 частини вартості виконаних будівельних робіт та поліпшень у квартирі [ADDRESS], оськільки вказані поліпшення в квартирі були здійснені подружжям за спільні кошти та під час спільного проживання з мовчазної згоди відповідачки, яка є власником квартири. Поліпшення є невід»ємною частиною квартири, а тому суд вірно дійшов висновку про стягнення в рахунок 1/2 частини їх вартості грошової компенсації з відповідача на користь позивача. Апеляційний суд також погоджується з висновком суду про визначення розміру вартості будівельних робіт та поліпшень у відповідності до вимог ч.1 ст.146 ЦПК України. Доводи апеляційної скарги, щодо недотримання судом першої інстанції вимог ст.ст.74,76,169 ЦПК України, ст.129 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо неналежного повідомлення відповідачки про час , місце та дату судового розгляду не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції. Цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя розглядалась судом першої інстанції тривалий час. Відповідач повідомлялась про час місце та дату розгляду справи належним чином про що в матеріалах справи маються поштові повідомлення( а.с.93,97,98,168,170,179,185,192,212,221,248,252т.1 а.с.3,11 т.1) але в порушення ч.3 ст.27 ЦПК України зловживала процесуальними правами не отримуючи виклики до суду або зверталась з заявами про перенесення слухання справи на іншу дату. ЇЇ інтереси на підставі доручення в суді першої інстанції представляла [PERSON], яка також зловживала процесуальними правами та не з»являлась у судові засідання. Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України Відповідно до ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки, апеляційна скарга [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а рішення частковому скасуванню то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 735 гривень у рахунок відшкодування сплаченого судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції. (а.с.1 том 1)

Outcome: partial