Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до Цибульківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай), як спадкоємця за законом. В обгрунтування своїх вимог вказав, що [INFO] року померла його мати - [PERSON], яка на день смерті проживала з ним за адресою: [ADDRESS] Після смерті матері залишилася спадщина: земельна частка (пай), розміром 2,19 в умовних кадастрових гектарах, з землі, яка перебувала у колективній власності КСП "Приорільський" Царичанського району Дніпропетровської області, яка належала їй на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) від 20 січня 1997 року. Зазначає, що є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері. Його батько (чоловік померлої) та батьки матері померли. Відповідно до довідки Цибульківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області від 03.12.2015 року за № 2514 на день смерті він проживав разом з матір'ю, тобто є таким, що прийняв спадщину. 01.04.2016 року державний нотаріус Царичанської ДНК надав інформацію та постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті [PERSON], оскільки в Сертифікаті на право на земельну частку (пай) від 20.01.1997 року власником вказана "[PERSON]", а в свідоцтві про смерть мати вказана як "[PERSON]". Внести зміни в документи неможливо. Відповідно до вимог ч.4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, тому встановити факт належності померлій матері Сертифіката на право на земельну частку (пай) неможливо. Відповідно до ч.1 ст. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" від 16.04.2004 року з послідуючими змінами сертифікат на право на земельну частку (пай) є дійсним до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту про право власності на землю. Прохає визнати за ним право на право на земельну частку (пай), розміром 2,19 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташовану на території Цибульківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, з землі, яка перебувала у колективній власності КСП "Приорільський" Царичанського району Дніпропетровської області, на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) від 20 січня 1997 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю. Представник відповідача - Цибульківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, надіслали заяву з проханням розглядати дану справу без їх участі, позовні вимоги визнають повністю. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знала покійну матір позивача. Підтвердила, що дійсно мати позивача - [PERSON] працювала в колгоспі (КСП) "Приорільський", була його членом і мала право на земельну частку (пай), про що їй був виданий Сертифікат на право на земельну частку (пай). Суд, заслухавши позивача, свідка [PERSON], перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за слідуючих підстав. Згідно ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу (ч.1 ст.60 ЦПК України). Нормами ч. 4 ст. 174 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). В даному випадку у судовому засіданні відповідно до норм ч. 1 ст. 61 ЦПК України встановлено наступне. [INFO] року померла мати позивача - [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане 10.12.2010 року виконкомом Цибульківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області (а.с.7). Після смерті [PERSON] залишилась спадщина: право на право на земельну частку (пай), розміром 2,19 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Цибульківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, з землі, яка перебувала у колективній власності КСП "Приорільський" Царичанського району Дніпропетровської області, яка належала померлій на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) від 20 січня 1997 року (а.с.10). Після звернення позивача до державного нотаріуса із заявою щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті матері, нотаріусом було відмовлено у його видачі в зв'язку з тим, що в Сертифікаті на право на земельну частку (пай), виданому 20.01.1997 року, власник зазначена як "[PERSON]", тоді як в свідоцтві про смерть померла вказана як "[PERSON]". Суд приходить до висновку, що в Сертифікаті на право на земельну частку (пай) від 20 січня 1997 року помилково вказано ім'я спадкодавця "[PERSON]" замість вірного "[PERSON]". Крім цього, свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що дійсно мати позивача - [PERSON] працювала в колгоспі (КСП) "Приорільський", була його членом і мала право на земельну частку (пай), про що їй був виданий Сертифікат на право на земельну частку (пай). Відповідно до п.24 ч.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року №1 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту на право власності на землю. Державний акт на право власності на землю позивач не отримувала. Встановлено, що після смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем за законом першої черги є позивач [PERSON] (син). Відповідачем заявлені позовні вимоги визнані в повному обсязі, тобто визнані всі ті обставини, на які посилається позивач на обгрунтування своїх позовних вимог. За вказаних обставин, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ч.1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач, як інвалід І групи, звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" згідно ухвали Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 05.05.2016 року. Згідно вимог ч.3 ст. 88 ЦК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, слід стягнути з Цибульківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області в дохід держави 599 грн. 85 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved