Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON]. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що перебувала в шлюбі з відповідачем у період з 16.10.2012 року по 21.03.2017 року. Шлюб з відповідачем було розірвано рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 21.03.2017 року. В шлюбі у них народились діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. 24.04.2017 року Пустомитівським районним судом Львівської області ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання дітей в розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30.01.2017 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідач ухиляється від сплати аліментів, не бере жодної участі у вихованні дітей, не цікавиться їх здоров"ям та потребами. Ухвалою від 01.02.2018 року відкрито провадження у справі. Протокольною ухвалою суду від 27.03.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судове засіданні не з"явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги просила задоволити та не заперечила щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судові засідання не з"явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа Орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради в судове засіданні не з"явилася, участь свого представника не забезпечила, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Подала 16.03.2018 р. заяву про розгляд справи у їх відсутності та просила задовольнити позовні вимоги. Відтак, беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ст.223 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності сторін. Зі згоди позивача суд постановляє ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280, 281 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959 року), дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Закон України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 року передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім"ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов"язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров"я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею ст.150 СК України визначені обов"язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов"язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім"ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов"язані піклуватися про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов"язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов"язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов"язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ч.2 та ч.4 ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання обов"язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є [PERSON] і [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] виданих Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 26.11.2014 року і 29.01.2016 року. Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 21.03.2017 року розірвано шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 24.04.2017 року ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30.01.2017 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Як вбачається з висновку Органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради №38 від 26.12.2017 року доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], оскільки він не бере жодної участі у вихованні дітей, не цікавиться їх здоров"ям та потребами, має заборгованість по сплаті аліментів понад 15000,00 гривень, а на засідання комісії не з"явився. Пунктом 16 Постанови ПВСУ №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз"яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов"язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов"язками. Частинами 2 та 3 ст.150 СК України передбачено, що батьки зобов"язані піклуватися про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч.2 ст.155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. В силу ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об"єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідач доводи позивача не спростував, відзиву на позов суду не надав, у судові засідання жодного разу не з"являвся, а тому суд враховує лише ті докази, які містяться в матеріалах справи і вважає, що позивачем повністю доведено необхідність позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітніх дітей у зв"язку з невиконанням ним своїх батьківських обов"язків. Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 704,80 гривень, що підтверджується квитанцією. Оскільки позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved