Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

17.09.2020 року на розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитом (за договором № 2014264 від 15.03.2016 року) в сумі 19289,34 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 15.03.2016 року [PERSON] підписав заяву № 2014264 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Згідно умов цієї заяви АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» надано відповідачу грошові кошти у вигляді встановленої кредитної лінії у розмірі 23200,00 гривень зі сплатою відсотків за користування у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом строком на 24 місяці з можливим подовженням на той самий строк. Позивачем договірні зобов`язання виконано, зокрема, відповідачу надано кредит в погодженому сторонами розмірі. В свою чергу, [PERSON] , за посиланням АТ «Ощадбанк» не належним чином виконував зобов`язання за вказаним договором (не сплачував частку кредиту та відсотками), в зв`язку з чим утворено заборгованість станом на 08.09.2020 року в сумі 19289,34 гривень (з урахуванням 3 процентів річних, інфляційні втрати). Відповідач в добровільному порядку заборгованості за кредитним договором не сплачує, належну суму до теперішнього часу не повернуто, що змусило АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Донецьке обласне управління АТ "Ощадбанк" в судовому порядку захищати свої майнові інтереси. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України. Позивач АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Донецьке обласне управління АТ "Ощадбанк" про дату, час проведення судового засідання повідомлений належним чином відповідно до ст. 130 ЦПК України, представником Яківчик С.В. (діє на підставі довіреності) надано в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43, ч. 3 ст. 221 ЦПК України заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримано, не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався, про розгляд справи повідомлений з дотриманням ст. 130 ЦПК України. Суду повернуто поштове відправлення № 8530205736210 з довідкою УДППЗ «Укрпошта» за ф. 20 про причину невручення кореспонденції «адресат відсутній», що відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є належним повідомленням про розгляд справи. З огляду на вказане, в розумінні ст. 280 ЦПК України наявні умови для проведення заочного розгляду справи. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено такі факти та відповідні правовідносини. 15.03.2016 року [PERSON] оформлено в Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» заяву 2014264 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до заяви № 2014264 від 15.03.2016 року про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки): - п. 3.1: відповідач беззастережно приєднався до Договору в редакції, яка на день підписання цієї Заяви на приєднання розмішена на інтернет-сторінці банку та уклав з банком договір складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку; - п. 6.1 - 6.4: банк надав відповідачу кредитну лінію на відкритий карткових рахунок за такими параметрами: бажаний кредит - 23200,00 гривень, максимальний розмір кредиту - 40000,00 гривень, строк кредитування - 24 місяці з можливим продовженням на той самий строк; - п. 6.6: процентна ставка за кредитом є фіксованою та складає 24,00 процентів річних, сплачується щомісячно (а.с. 13-15). З розрахунку заборгованості за вказаним договором вбачається, що станом на 08.09.2020 року відповідач [PERSON] має перед АТ «Ощадбанк» заборгованість в загальній сумі 19289,34 гривень, яка складається з: загальної суми основної заборгованості (основного боргу) - 16197,79 гривень; заборгованість по процентам - 1927,77 гривень, комісії - 215,89 гривень, інфляційне збільшення заборгованості - 380,31 гривень, три проценти річних від суми заборгованості - 567,58 гривень (а.с. 4-6). На підставі зазначених доказів позивач АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Донецьке обласне управління АТ "Ощадбанк" ґрунтує заявлені вимоги. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Статті 12, 81 ЦПК України передбачають обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом надано оцінку поданих позивачем доказів і прийнято висновок про слушність аргументів, наведених в позовній заяві та про задоволення заявлених позовних вимог з огляду на наступні норми права. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначеним змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що позивач АТ «Ощадбанк» виконав свої зобов`язання перед відповідачем [PERSON] відповідно до Заяви про приєднання № 2014264 від 15.03.2016 року до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). В свою чергу, в порушення погоджених сторонами умов договірних відносин відповідач не виконував умови укладеного договору-приєднання № 2014264 від 15.03.2016 року, порушивши передбачені терміни погашення кредиту та відсотків, що підтверджується випискою по картковому рахунку (а.с. 7-10). Закон України «Про банки і банківську діяльність» визначає банківський кредит як будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми. Станом на 08.09.2020 року заборгованість за Договором № 2014264 від 15.03.2016 року за основним боргом (кредитом) складає 16197,79 гривень. Закон України «Про банки і банківську діяльність» визначає банківський кредит як будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів із такої суми. Умови договору в частині зміни розміру відсоткової ставки не переглядались і не змінювались, а тому у суду не має сумніву щодо достовірності нарахованого розміру основного боргу (тіло кредиту) та несплачених процентів за користування кредитом. Станом на 08.09.2020 року за Договором № 2014264 від 15.03.2016 року заборгованість по процентам складає 1927,77 гривень. Добровільно борг відповідачем не сплачується, тому наявні підстави для примусового стягнення суми заборгованості (основного боргу за тілом кредиту), суми заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом. Крім того, у відповідності із ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» від 17.12.2013 року № 14 інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. З наданого позивачем АТ «Ощадбанк» розрахунку заборгованості встановлено, що за укладеним договором-приєднання № 2014264 від 15.03.2016 року підсумовано: 3 % річних від суми заборгованості - 567,58 гривень, інфляційне збільшення заборгованості - 380,31 гривень. Відповідачем не надано належних доказів повної чи часткової сплати заборгованості, не спростовано наданий позивачем розрахунок. Правових підстав для звільнення [PERSON] від відповідальності за порушення грошових зобов`язань за договором суд не вбачає. З урахуванням вищевикладеного, суд, розглянувши справу, вирішивши питання, які відповідно до статті 264 ЦПК України підлягають врахуванню під час ухвалення рішення, - приходить до висновку про задоволення позовних вимог АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» в повному обсязі. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved