Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовною заявою в якій просить збільшити розмір аліментів стягуваних з відповідача на її користь на підставі рішення Тячівського районного суду від 17.12.2007 р. на утримання синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] та стягувати на її користь по 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Посилається на те, що розмір аліментів визначений рішенням суду не відповідає її витратам на утримання та виховання синів. З кожним роком зростають витрати на продукти харчування та промислові товари. Діти часто хворіють, потребують додаткових витрат, вона ніде працює та разом з синами проживає у будинку батьків. Надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Тячівського районного суду від 17.12.2007 р. з відповідача було стягнуто на користь позивачки аліменти на утримання синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 300 грв. щомісяця. З довідки Нересницької сільської ради № 1376 від 04.07.2019 р. вбачається, що на утриманні позивачки знаходяться сини [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 04.07.2019 р. з 2007 року відповідач з сім`єю не проживає, аліменти на дітей не сплачує і не спілкується з ними. Діти перебувають на повному утриманні матері. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Відповідно до ст. 184 ч. 1 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За правилами ст. 192 СК України розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального стану та в інших випадках, передбачених сімейним кодексом. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" звернуто увагу суддів на те, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин 5 - 7 ст. 181 СК. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено у Законі "Про виконавче провадження", а також у статтях 194 - 197, 274 СК. Суд вважає, що з часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів сталася значна зміна цін на основні життєво-необхідні товари та продукти, що є загальновідомою обставиною і не потребує доказування, тому є підстави для часткового задоволення позову. З приписів Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" убачається, що з 01 грудня 2019 року для дітей віком від 6 до 18 років встановлено прожитковий мінімум у розмірі 2218 гривень. Середня заробітна плата по Україні на листопад 2007 року (день ухвалення рішення про стягнення аліментів) становила 1485 гривень, а по Закарпатській області 1189 гривень, станом на жовтень 2019 р. - 10727 грв., а по Закарпатській області - 9300 грв. Визначаючи розмір аліментів суд враховує матеріальний стан позивачки, яка сама виховує неповнолітніх дітей, і приходить до висновку, що [PERSON] , як молодий, працездатний чоловік, у змозі працювати та заробити таку суму, щоб сплачувати на утримання синів аліменти в розмірі по 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину. У відповідності ст. 141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача. За таких обставин,

Outcome: approved