Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

В вересні 2013 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № CNH0R000331131 від 20 листопада 2003 року в сумі 27040 грн. 13 коп. та судових витрат. Свої вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" мотивувало тим, що відповідно до укладеного договору № CNH0R000331131 від 20 листопада 2003 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 3397 грн. зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 20.11.2005 року. Відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував, в зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 25.06.2013 року становить 27040 грн. 13 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом - 2840 грн. 21 коп., заборгованість по процентам - 8489 грн. 70 коп., пеня - 15710 грн. 22 коп. Зазначену суму заборгованості по кредитному договору і просило стягнути ПАТ КБ «ПриватБанк» з [PERSON] Оскаржуваним заочним рішенням Сосницького районного суду від 04 листопада 2013 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" відмовлено. В апеляційній скарзі ПАТ КБ „ПриватБанк" просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи. Апелянт посилається на те, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про нікчемність кредитного договору, оскільки для цього відсутні будь-які законні підстави. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлений, відповідно до вимог ст..305 ЦПК України апеляційний суд, вважає можливим слухати справу у відсутності відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає розгляду справи. Представник апелянта в судовому засіданні просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити по справі нове рішення про задоволення позовних вимог. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши та дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення, виходячи з наступного. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції послався на те, що правочин, який укладений між сторонами, є нікчемним, бо порушує публічний порядок, визначений ст. 228 ЦК України. Проте з таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд погодитися не може з наступних підстав. Звертаючись до суду з позовом, ПАТ КБ „ПриватБанк" просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, посилаючись на невиконання ним взятих на себе зобов'язань. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивачем ПАТ КБ „ПриватБанк" при поданні позову 13.09.2013 року (а.с.2-3) не заявлялись вимоги про визнання нікчемним кредитного договору від 20.11.2003 року, укладеного між ним та [PERSON], не була подана і заява про зміну предмету чи підстави позову. Отже, суд першої інстанції, розглядаючи справу, вийшов за межі заявлених позовних вимог. Статтями 1049, 1054 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Виходячи з положень статей 1050, 625, 549-552 ЦК України, у випадку несвоєчасного повернення кредитних коштів передбачено можливість стягнення суми боргу, процентів, неустойки, розмір яких встановлюється актом цивільного законодавства або договором. Судом встановлено, що 20.11.2003 року між ПАТ КБ „ПриватБанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір №CNH0R000331131, відповідно до умов якого останній отримав споживчий кредит у розмірі 3397 грн. строком з кінцевим терміном повернення 20.11.2005 року. Даний договір є чинним, а відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Судом також встановлено, що вироком Сосницького районного суду Чернігівської області від 06.05.2005 року відповідач [PERSON] засуджений за частинами 2, 3 ст.190, частинами 2, 3 ст.358, ст.70, ст.75 КК України до чотирьох років позбавлення волі з іспитовим строком у три роки. За цим же вироком Сосницького районного суду Чернігівської області від 06.05.2005 року стягнуто з [PERSON] в рахунок відшкодування завданих збитків на користь ЗАТ «Приватбанк» 3762,65 грн. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Апеляційним судом встановлено, що жодних сум на виконання вироку суду [PERSON] сплачено не було. Відповідно до розрахунку, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № CNH0R000331131 від 20 листопада 2003 року станом на 25.06.2013 року становить 27040 грн. 13 коп., в тому числі: заборгованість за тілом кредиту - 2840 грн. 21 коп., заборгованість по процентам - 8489 грн. 70 коп. та пеня - 15710 грн. 22 коп. Проте заборгованість за тілом кредиту в сумі 2840 грн. 21 коп. вже була присуджена до стягнення з [PERSON] на підставі вироку Сосницького районного суду від 06.05.2005 року. Постановою державного виконавця ВДВС Сосницького РУЮ від 09 грудня 2005 року було відкрито виконавче провадження про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» Представник позивача Рожко С.М. також в судовому засіданні апеляційного суду не заперечував, що заборгованість за тілом кредиту в сумі 2840 грн. 21 коп. вже була стягнута з відповідача на підставі вироку Сосницького районного суду від 06.05.2005 року. Крім того, представником позивача була надана заява від 02.06.2014 року, в якій була визначена остаточна сума до стягнення, що складалась із 7895 грн. 98 коп. заборгованості по відсоткам та 15 570 грн. 61 коп. заборгованості по пені за прострочення виконання зобов'язання за кредитним договором. У зв'язку з наведеним, позов про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ „ПриватБанк" заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню частково, шляхом стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 7895 грн. 78 коп., заборгованості по пені за несвоєчасне виконання грошового зобов»язання - 15 570 грн. 61 коп., а всього 23466 (двадцять три тисячі чотириста шістдесят) грн. 39 коп. Оскільки апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції і задовольняє позов частково, відповідно до правил п.5 ст.88 ЦПК України належить провести розподіл судових витрат, понесених позивачем, пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк" грн. 235 грн. в рахунок відшкодування судових витрат за розгляд справи в суді першої інстанції та 114 грн. 70 коп. за подання апеляційної скарги.

Outcome: partial