Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

18 червняі 2014 року позивач звернувся до суду із відповідною позовною заявою, в якій просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна №8321 від 02 березня 1998 року, а саме: садового будинку [ADDRESS], укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Миколаївське кабельне телебачення" та [PERSON], який зареєстрований на Південній товарній біржі за реєстровим номером №8321 від 02 березня 1998 року. В обґрунтування позовних вимог позивач в особі директора Бражко А.В. зазначав, що 02 березня 1998 року придбав у [PERSON] садовий будинок [ADDRESS]. 05 березня 1998 року право власності на вказане майно було зареєстровано в КП ММБТІ у книзі записів №1 за реєстровим №86, про що на договорі зроблено реєстраційний напис. В теперішній час позивач вирішив продати зазначене майно, однак, при зверненні до нотаріуса йому було в цьому відмовлено, оскільки договір не був нотаріально оформленим. Відповідач ухиляється від нотаріального оформлення договору, вказуючи на те, що умови укладеного між ними договору є виконаними у повному обсязі, та останній не має ніяких зобов'язань перед ТОВ "Миколаївське кабельне телебачення", в зв'язку з чим позивач вимушений звернутися із зазначеним позовом до суду та просить його задовольнити. Позивач в судове засідання свого представника Бортик Р.О. не направив, але від останнього надійшла заява з проханням слухати справу за його відсутності та позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, від його представника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, не заперечував проти його задоволення. В заяві зазначив, що між сторонами були виконані всі зобов'язання, передбачені договором, а саме: позивачем сплачені кошти за придбане нерухоме майно, а відповідачем передані позивачу документи з ключами від садового будинку. Третя особа - Південна товарна біржа в судове засідання свого представника не направила, про час та дату слухання справи повідомлена належним чином та своєчасно, про причини неявки представника не повідомила. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до письмового договору купівлі-продажу за №8321 від 02 березня 1998 року, укладеного та зареєстрованого на Південній товарній біржі, 02 березня 1998 року позивач ТОВ "Миколаївське кабельне телебачення" в особі зам.директора Бражко А.В. купив у відповідача [PERSON] садовий будинок за адресою: [ADDRESS]. Зазначений будинок розташований на земельній ділянці площею 1200 кв.м (земельна ділянка зареєстрована в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за реєстровим номером №119 від 28 березня 1997 року). Будівлі та споруди: літ."А" - садовий будинок житловою площею 62,40 кв.м, літ."Б" - госп.блок, №2,3,І - огорожі та споруди. Договір зареєстрований в ММ БТІ за реєстровим №86 від 05 березня 1998 року (а.с.4). Згідно даних технічного паспорту та довідки ММ БТІ за №1095 від 16 квітня 2014 року власником вказаного домоволодіння зазначений позивач ТОВ "Миколаївське кабельне телебачення" (а.с.5-10,11). Виходячи з даних Інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна від 21.08.2014 року, відомості щодо власника та наявності обмежень чи обтяжень на спірний будинок відсутні (а.с.22-23). Аналізуючи надані докази, судом встановлено, що 02 березня 1998 року між [PERSON] та ТОВ "Миколаївське кабельне телебачення" в особі зам.директора Бражко А.В. було укладено письмовий договір купівлі-продажу садового будинку, умови зазначеного договору сторони виконали: покупець прийняв від продавця домоволодіння, сплатив обумовлену суму коштів, а продавець передав його у власність позивачу. Відповідно до ч.1 ст.227 ЦК України (в ред.1963 р.) договір купівлі-продажу житлового будинку, земельної ділянки, де однією із сторін є громадянин, підлягає нотаріальному посвідченню. Недотримання цієї умови тягне за собою недійсність угоди. Однак, на підставі ч.2 ст.47 ЦК України (в ред. 1963 р.) така угода може бути визнана судом дійсною, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що має місце в даній справі, у зв'язку з чим вимоги позивача суд визнає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, як встановлювала ч.2 ст.12 Закону України «Про власність» N 697-XII від 07 лютого 1991 року, чинного на час укладення угоди, громадянин набуває права власності на майно, одержане, зокрема, внаслідок укладення угод, не заборонених законом. Виходячи з викладеного, суд вважає, що сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу, виконали угоду, зазначений договір ніким не оскаржується та не оспорюється, а тому позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved