Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

16.05.2014р. публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" (надалі -ПАТ "Державний ощадний банк України") звернулося в суд з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на майно, мотивуючи його тим, що між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», на даний час тип товариства змінено на публічне акціонерне товариство та [PERSON] 14 квітня 2008 року було укладено кредитний договір № 3927, відповідно до п.1 якого банк надав позичальнику кредит в сумі 350 000 грн. під 17,5% річних. Кредит, як випливає із п. 1.1. Кредитного договору, надавався на 120 місяців, з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 13 квітня 2018 року. Банк повністю виконав свої зобов'язання за дійсним кредитним договором. Відповідно до п. 1.5. кредитного договору позичальник зобов'язався, щомісячно, не пізніше останнього робочого дня кожного місяця, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані банком проценти ануїтетними платежами в сумі 6194,26 грн., шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань, починаючи з травня 2008 року на відповідні позичкові рахунки позичальника, відкриті у ВАТ Ощадбанк». Відсотки за квітень сплатити до останнього робочого дня квітня 2008 року. Сплату останнього ануїтетного платежу здійснити до 13 квітня 2018 року. При сплаті останнього ануїтетного платежу банк та позичальник здійснюють звірку сум нарахованих та сплачених процентів за користування кредитом. Згідно п. 4.3.1. кредитного договору, позичальник зобов'язався належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання за цим договором. Крім того, п. 4.3.2. кредитного договору позичальник зобов'язався повернути кредит в сумі 350 000 грн., своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановлені цим договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по цьому договору сплатити штрафні санкції, у строки та на умовах, що визначені цим договором. Відповідно до п. 4.3.3. кредитного договору позичальник зобов'язався у разі порушення умов цього договору та/або іпотечного договору достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів за фактичний час користування кредитними ресурсами, комісійних винагород та штрафних санкцій відповідно до чинного законодавства України. П. 4.2.2. кредитного договору передбачено, що банк має право при виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами, а також в інших випадках, передбачених цим договором, вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за цим Договором, та стягнути заборгованість за цим Договором в примусовому порядку, в тому числі, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до п. 5.2 кредитного договору за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим договором, позичальник зобов'язується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення. Станом на 12.05.2014 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором №3927 від 14 квітня 2008 року становить 813 498,55грн. (вісімсот тринадцять тисяч чотириста дев'яносто вісім грн. 55 коп.), в тому числі: 337 779,19 грн. - заборгованість за кредитом; 384,45 грн. - заборгованість за процентами; 128 012,05 грн. - пеня; 25 660,87 грн. - загальна сума 3% річних; 661,99 грн. - загальна сума втрат банку від інфляції. У зв'язку із неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору №3927 від 14 квітня 2008 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області 25 лютого 2010 року постановлено заочне рішення про стягнення з [PERSON], як основного боржника та [PERSON], як поручителя, на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором в сумі 367 471,40 гривень та стягнення з [PERSON], як основного боржника та [PERSON], як іпотекодавця, на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором в сумі 367 471,40 гривень. Крім того, 11 квітня 2013 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області постановлено заочне рішення про солідарне стягнення з [PERSON], та [PERSON], в користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Волинське обласне управління Ощадбанку заборгованість за кредитним договором №3927 від 14 квітня 2008 року в розмірі 202 534,32 гривень. На виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 квітня 2013 року видано виконавчі листи №11872 та 11873, які пред'явлені до виконання в органи державної виконавчої служби. На даний час вищезазначене рішення суду не виконано. Кошти банку не повернуто. Заборгованість за кредитним договором не погашена. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі між банком та відповідачем [PERSON] (надалі - іпотекодавець) 14 квітня 2008 року було укладено іпотечний договір, відповідно до якого в іпотеку банку передано двокімнатну квартиру №78, загальною площею 47,0 кв.м., житловою площею 29,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить відповідачу на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 10 березня 2008 року виконавчим комітетом Луцької міської ради згідно рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 21 лютого 2008 року № 96-1. Банк, як іпотекодержатель, має право одержати задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмети іпотеки на підставі рішення суду. 24 січня 2014 року, відповідно до вимог ч. 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку", відповідачу було направлено вимогу про усунення порушення зобов'язань за кредитним договором № 3927 від 14 квітня 2008 року, проте ця вимога залишена без задоволення. Посилаючись на вищенаведене, позивач просить в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед акціонерним товариством «Ощадбанк» за вищевказаним кредитним договором в сумі 813 498,55грн. звернути стягнення на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру №78, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить відповідачу - [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 10 березня 2008 року виконавчим комітетом Луцької міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 21 лютого 2008 року № 96-1, шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", визначивши, що початкова ціна встановлюється на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності, незалежним експертом, на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача по наявних матеріалах та зі згоди представника позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається із змісту ч. 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст. 526-527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. З матеріалів справи вбачається, що між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», та [PERSON] 14 квітня 2008 року було укладено кредитний договір № 3927. Відповідно до п.1 даного договору банк надав позичальнику кредит в сумі 350 000 (триста п'ятдесят тисяч гривень) грн. під 17,5% річних. Кредит, як випливає із п. 1.1. кредитного договору, надавався на 120 (сто двадцять) місяців, з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 13 квітня 2018 року. Відповідно до п. 1.5. кредитного договору позичальник зобов'язався, щомісячно, не пізніше останнього робочого дня кожного місяця, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані банком проценти ануїтетними платежами в сумі 6194,26 грн., шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань, починаючи з травня 2008 року на відповідні позичкові рахунки позичальника, відкриті у ВАТ Ощадбанк». Відсотки за квітень сплатити до останнього робочого дня квітня 2008 року. Сплату останнього ануїтетного платежу здійснити до 13 квітня 2018 року. При сплаті останнього ануїтетного платежу банк та позичальник здійснюють звірку сум нарахованих та сплачених процентів за користування кредитом. Згідно п. 4.3.1. кредитного договору, позичальник зобов'язався належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання за цим договором. Крім того, п. 4.3.2. кредитного договору позичальник зобов'язався повернути кредит в сумі 350 000 грн., своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановлені цим договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по цьому договору сплатити штрафні санкції, у строки та на умовах, що визначені цим договором. Відповідно до п. 4.3.3. кредитного договору позичальник зобов'язався у разі порушення умов цього договору та/або іпотечного договору достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів за фактичний час користування кредитними ресурсами, комісійних винагород та штрафних санкцій відповідно до чинного законодавства України. Також п. 4.2.2. кредитного договору передбачено, що банк має право при виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами, а також в інших випадках, передбачених цим договором, вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за цим Договором, та стягнути заборгованість за цим Договором в примусовому порядку, в тому числі, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до п. 5.2 кредитного договору за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим договором, позичальник зобов'язується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення. Судом встановлено, що банк виконав свої зобов'язання за вищевказаним кредитним договором. Проте, [PERSON] зобов'язання належним чином не виконала, в зв'язку з чим, станом на 12.05.2014 року заборгованість останньої за кредитним договором №3927 від 14 квітня 2008 року становить 813 498,55грн. (вісімсот тринадцять тисяч чотириста дев'яносто вісім грн. 55 коп.), в тому числі: 337 779,19 грн. - заборгованість за кредитом; 384,45 грн. - заборгованість за процентами; 128 012,05 грн. - пеня; 25 660,87 грн. - загальна сума 3% річних; 661,99 грн. - загальна сума втрат банку від інфляції. Як вбачається з матеріалів справи, Луцьким міськрайонним судом Волинської області 25 лютого 2010 року постановлено заочне рішення про стягнення з [PERSON], [INFO], уродженки м. Луцьк, Волинської області, ідентифікаційний номер [NUMBER], як основного боржника та [PERSON], [INFO], уродженки с.Сільце Горохівського району, Волинської області, ідентифікаційний номер [NUMBER], як поручителя, на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором в сумі 367 471,40 гривень та стягнення з [PERSON], як основного боржника та [PERSON], [INFO], уродженця с.Добрятин Млинівського району, Рівненської області, ідентифікаційний номер [NUMBER], як іпотекодавця, на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором в сумі 367 471,40 гривень. Крім того, 11 квітня 2013 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області постановлено заочне рішення про солідарне стягнення з [PERSON], та [PERSON], в користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Волинське обласне управління Ощадбанку заборгованості за кредитним договором №3927 від 14 квітня 2008 року в розмірі 202 534,32 гривень. На виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 квітня 2013 року видано виконавчі листи №11872 та 11873, які пред'явлені до виконання до державної виконавчої служби. На даний час вищезазначене рішення суду не виконано. Кошти банку не повернуто. Заборгованість за кредитним договором не погашена. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі між банком та відповідачем [PERSON] 14 квітня 2008 року було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області [PERSON] за реєстровим № 982, відповідно до якого в іпотеку банку передано двокімнатну квартиру №78 (сімдесят вісім), загальною площею 47,0 кв.м., житловою площею 29,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вказаний вище предмет іпотеки належить відповідачу на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 10 березня 2008 року виконавчим комітетом Луцької міської ради згідно рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 21 лютого 2008 року № 96-1, зареєстрованого комунальним підприємством «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», номер запису 6857 в книзі 62д та зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 26 березня 2008 року за № 22422288. Вартість предмета іпотеки сторони визначили в сумі 516 224 грн. При цьому сторони погодилися з тим, що вартість предмета іпотеки, зазначена у цьому пункті договору, є приблизною вартістю предмету іпотеки на момент передачі його в іпотеку. Реалізація предмета іпотеки у будь-якому випадку буде здійснюватись за цінами, що реально склалися на ринку на момент його реалізації та є реальними щодо його відчуження за грошові кошти, в порядку, передбаченому цим договором та чинним на момент реалізації законодавством (п.1.3. Іпотечного договору). Частиною 1 статті 4 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. У разі недотримання цієї умови іпотечний договір є дійсним, але вимога іпотекодержателя не набуває пріоритету відносно зареєстрованих прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно. Згідно Витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 18106391 від 14.04.2008 року, предмет іпотеки (квартира [ADDRESS]), зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, за реєстраційним номером 7013537, контрольна сума АДВ5ДБ7АА8, на підставі Договору іпотеки від 14.04.2008 року. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Пунктом 3.1.3. вказаного вище іпотечного договору передбачено, що банк, як іпотекодержатель, має право звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому цим Договором, у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язання за кредитним договором та/або цим Договором, в т. ч. й при невиконанні або неналежному виконанні Боржником зобов'язання за кредитним договором в цілому або в будь-якій його частині, якщо прострочення строку будь-якого з платежів або його частина становить більше двох місяців. Пунктом 4.2. іпотечного договору передбачено, що у випадку невиконання чи неналежного виконання боржником зобов'язання в цілому чи тієї або іншої його частини, а також у інших випадках, передбачених цим договором, іпотекодержатель реалізує своє право шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку, визначеному цим договором. Відповідно до п. 6.1. іпотечного договору передбачено, що іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо у момент настання строку платежу зобов'язання (або відповідна його частина ) не буде виконано, а також у будь-який час незалежно від настання строку платежу у випадку невиконання іпотекодавцем будь-якого з своїх обов'язків, передбачених цим договором та/або у випадку невиконання боржником своїх обов'язків, передбачених кредитним договором, а рівно у випадках, якщо будь-яка з гарантій або завірень, наданих іпотекодавцем у відповідності з цим договором, виявиться (стане) недійсною. Пунктом 6.2. цього ж іпотечного договору передбачено, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки будь-яким способом, не забороненим законодавством, в тому числі, на підставі виконавчого напису нотаріуса або рішення суду у встановленому чинним законодавством України та цим договором порядку. Згідно ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Якщо вимога за основним зобов'язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов'язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв; які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов'язання. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Статтею 39 Закону України "Про іпотеку" передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. Отже, АТ "Державний ощадний банк України", як іпотекодержатель, має право одержати задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмети іпотеки на підставі рішення суду, а саме: звернути стягнення на вищевказану двокімнатну квартиру, яка належить [PERSON] на праві власності . Згідно ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. В порушення вищезазначених вимог закону та умов договору, відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконує, предмет застави в заклад банку не передані. Відповідно до ст.19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано (ч.1 ст.20 Закону України «Про заставу») За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед акціонерним товариством «Ощадбанк» за вищевказаним кредитним договором в сумі 813 498,55грн. звернути стягнення на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру №78, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить відповідачу - [PERSON] шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", визначивши, що початкова ціна встановлюється на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності під час проведення виконавчих дій. Відповідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Таким чином, підлягають до задоволення вимоги позивача про відшкодування відповідачем понесених судових витрат.

Outcome: approved