Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-31 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання їхніх синів [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 2600 грв. щомісячно, до досягнення ними повноліття. Посилається на те, що вона не в змозі сама забезпечити їхніх дітей, а відповідач відмовляється у добровільному порядку надавати їй матеріальну допомогу на утримання синів. Він виїжджає на сезонні роботи за кордон, тому його заробіток носить мінливий характер. На утриманні у відповідача непрацездатних та неповнолітніх дітей немає. Вважає, що він зобовязаний брати участь в утриманні дітей, оскільки є достатньо матеріально забезпечений. Просить справу розглянути в її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково. Пояснив, що згідний сплачувати по 600 гривень на місяць на одну дитину, так як постійно купляє дітям ліки, одяг та продукти харчування. Інших утриманців не має, періодично працює в Чехії. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які перебувають на утриманні позивачки. Це стверджено свідоцтвами про народження дітей, довідкою Нересницької сільської ради та актом обстеження матеріально-побутових умов, з якого вбачається, що позивачка виховує двох неповнолітніх дітей, проживає у будинку своїх батьків. Її сімя утримує свійських тварин та користується земельною ділянкою 0.10 га. Матеріально-побутові умови задовільні. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Статтею 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" звернуто увагу суддів на те, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин 5 - 7 ст. 181 СК. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21.04.1999 р. N 606-XIV "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено у ст. 74 Закону "Про виконавче провадження", а також у статтях 194 - 197, 274 СК. Зважаючи на вказані вимоги закону аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі визначальним при визначенні способу стягнення аліментів є те чи платник аліментів має постійний, стабільний заробіток (дохід) чи навпаки такий його дохід є нерегулярним, мінливим, частина такого виплачується в натурі, тощо. Як вбачається із матеріалів справи та сторонами не оспорюється, що відповідач на час розгляду справи офіційно не працює та постійного (сталого) доходу не має. При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивачки, яка сама виховує двох малолітніх дітей, відсутність у відповідача інших аліментних зобов'язань та відсутність істотних причин, які б перешкоджали йому працювати та заробляти кошти. Тому суд вважає, що відповідач, як молодий, працездатний чоловік, який працює на сезонних роботах у Чехії у змозі заробити суму, яка дасть йому можливість сплачувати на утримання своїх малолітніх дітей 2200 гривень у місяць. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказів того, що відповідач має можливість сплачувати по 2600 грв. позивачка суду не надала. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу. Згідно ч. 2 ст. 84 ЦПК України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Статтею 1 Закону України від 20.12.2011 року № 4191-У1 "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу в цивільних справах не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину роботи особи, яка надавала правову допомогу у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Позивачкою наданий суду розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу адвоката [PERSON] в тому, що вона сплатила 1200 грв. за попередню консультацію, вивчення адвокатом і правовий аналіз матеріалів справи та підготовку процесуальних документів. З поданого позивачкою розрахунку не вбачається перевищення такого граничного розміру, тому з відповідача підлягають стягнення витрати на правову допомогу в користь позивачки. У відповідності ст. 88 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача. За таких обставин,

Outcome: partial