Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

29.04.2020 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Єланецької районної державної адміністрації Миколаївської області про визнання права власності в порядку спадкування. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] , яка за життя зробила розпорядження, склавши 06.05.1997 року заповіт, згідно якого заповіла йому земельну частку (пай), яка належала їй згідно сертифікату серії МК № 019740 виданого КСП «Шлях Леніна» Єланецького району 27.05.1996 року розташованого в межах Нововасилівської сільської ради Єланецького району Миколаївської області розміром 8,13 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Після смерті спадкодавиці, позивач звернувся для оформлення своїх спадкових прав на вищевказане майно до нотаріальної контори, проте, йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що ним не пред`явлено оригіналу правоустановчого документу, оскільки спадкодавиці [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії МК № 066992 загальною прощею 6,71 га, яка розташована в межах Нововасилівської сільської ради Єланецького району Миколаївської області, з кадастровим номером 4823083000:01:000:02:0290 після її смерті. Він після смерті матері прийняв спадщину і з того часу володіє, користується і управляє вказаною земельною ділянкою, проте, не може скористатися правом на розпорядження нею. Посилаючись на викладене, просив визнати за ним право власності на вищевказану земельну ділянку в порядку спадкування після смерті матері. Ухвалою від 30.04.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження. 16.06.2020 року ухвалою Єланецького районного\~суду Миколаївської\~області витребувано від Баштанської державної нотаріальної контори Миколаївської області інформацію зі Спадкового реєстру щодо наявності або відсутності відкритих спадкових справ після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , кола спадкоємців, які прийняли спадщину, наявності заповітів, прав осіб на обов`язкову частку у спадщині, а за наявності спадкової справи, відкритої після смерті останньої, належним чином посвідчену копію спадкової справи №252/2005 та від Державного нотаріального архіву Миколаївської області належним чином копію посвідченої спадкової справи №252/2005, заведеної щодо спадкового майна [PERSON] , померлої [INFO] (у разі наявності). Ухвалою Єланецького районного суду Миколаївської області від 12.11.2020 року за клопотання представника позивача замінено первісного відповідача Єланецьку районну державну адміністрацію Миколаївської області належним відповідачем Нововасилівською сільською радою Єланецького району Миколаївської області та залучено до участі у справі у якості третіх осіб без самостійних вимог щодо предмета спору Єланецьку районну державну адміністрацію Миколаївської області та [PERSON] . Ухвалою Єланецького районного суду Миколаївської області від 19.02.2021 року за клопотання представника позивача замінено відповідача Нововасилівську сільську раду Єланецького району Миколаївської області належним - Єланецькою селищною радою Вознесенського району Миколаївської області. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю, просили їх задовольнити. Представник відповідача Єланецької селищної ради Вознесенського району Миколаївської області у судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору - Єланецька районна державна адміністрація Миколаївської області в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Третя особа без самостійних\~вимог щодо\~предмета спору\~- [PERSON] в судове засідання не з`явився, до суду направив заяву про слухання справи в його відсутність, позовні вимоги визнав повністю, просив задовольнити. Вислухавши позивача, його представника, представника третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого висновку. Так, за\~Конституцією України, ст.ст. 4, 49 ЦПК України\~та\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожній особі, як фізичній так і юридичній, а також державі гарантовано судовий захист їх інтересів. Відповідно до ст.ст.\~1,\~3 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12-13 ЦПК України,\~завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення, в порядку позовного, наказного та окремого провадження, цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом. Кожна особа, а у встановлених законом випадках, органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України і обраний позивачем. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до\~ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Як слідує з матеріалів справи та встановлено у ході судового розгляду, [INFO] померла мати позивача [PERSON] , яка на час відкриття спадщини була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] (а. с. 10, 58). Батько позивача [PERSON] помер [INFO] (а.с. 12). 06.05.1997 року [PERSON] зробила розпорядження на випадок своєї смерті, склавши заповіт, згідно якого сертифікат на право на земельну частку (пай) серії МК № 019740 виданий КСП «Шлях Леніна» Єланецького району 27.05.1996 року, заповіла позивачу [PERSON] (а. с. 8). Згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай), серії МК № 019740, виданого 27.05.1996 року Єланецькою районною державної адміністрацією Миколаївської області, на підставі рішення Єланецької РДА від № 236-р від 24 травня 1996 року [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Шлях Леніна» розміром 8,13 в умовних кадастрових гектарах (а.с. 9). 12.07.2005\~року державним\~нотаріусом Баштанської\~державної нотаріальної\~контори щодо\~майна померлої\~ [INFO] [PERSON] заведено спадкову справу №252/2005 (а. с. 56-69). Із вказаної спадкової справи вбачається, що із заявою про прийняття спадщини щодо майна померлої спадкодавиці у встановлений законом строк звернувся [PERSON] (а. с. 57). 12.07.2005 року [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину на автомобіль марки ГАЗ-24, випуску 1973 року, реєстраційний номер [NUMBER] та рахунок № [NUMBER] з усіма належними відсотками та компенсаціями, що знаходяться на зберіганні в Баштанському відділенні № 3154 Державного ощадного банку України в Миколаївській області (а. с. 67). [INFO] [PERSON] помер. Його син [PERSON] , [INFO] , 16.11.2009 року написав заяву, посвідчену приватним нотаріусом Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області Олефір М.Ю., про те, що він не заперечує, щоб майно яке залишилося після смерті бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] , успадкував її син [PERSON] , на якого померла залишила заповіт (а.с. 10). Із Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК № 066992, виданого 16 липня 2004 року Єланецькою районною державною адміністрацією Миколаївської області вбачається, що [PERSON] є власницею земельної ділянки площею 6,71 га в межах території Нововасилівської сільської ради Єланецького району Миколаївської області. Вказаний державний акт видано вже після смерті спадкодавиці [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 13). У судовому засіданні позивач зазначав, що після смерті матері [PERSON] він із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався. Проте, з 2004 року він безперервно володіє, користується та управляє вищевказаною земельною ділянкою, сплачує встановлені податки та збори (а.с. 165-171). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що [PERSON] отримала право на земельну частку (пай) як член КСП «Шлях Леніна», в 2004 році їй була виділена земельна ділянка в натурі і за домовленістю між родичами її обробленням займався позивач, оскільки мати за життя склала заповіт на [PERSON] .\~Їм відомо про те, що позивач з 2004 фактично вступив в управління та володіння спадковим майном після смерті матері [PERSON] , обробляв належну останній земельну ділянку, сплачував податки. \~ \~ \~ \~Із довідки виконавчого комітету Єланецької селищної ради № 71/04-09/21 слідує, що [PERSON] з 2004 року по даний час обробляє земельну ділянку площею 6,71 га, яка розташована в межах території Нововасилівської сільської ради, що залишилась після смерті [PERSON] , померлої [INFO] (а.с. 174). За вказаних обставин, суд вважає доведеною обставину, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , але не оформив спадкові права через те, що правовстановлюючий документ на спадкове нерухоме майно виданий після смерті спадкодавиці, що підтверджується матеріалами зібраними у справі і не заперечується сторонами. До того ж, як вбачається з листа завідувача Баштанської державної нотаріальної контори Миколаївської області № 63/01-16 від 05.02.2021 року, позивачу [PERSON] надано роз`яснення про те, що останній в установлений законом шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини не звертався та на момент відкриття спадщини разом зі спадкодавцем не був зареєстрований та не проживав, тому вказану заяву неможливо зареєструвати як заяву про прийняття спадщини [PERSON] . З огляду на викладене, нині захист спадкових прав та інтересів позивача можливий лише у судовому порядку шляхом визнання за ним права власності на вищевказану земельну ділянку. Так, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини(ст. 1223 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частини 1, 3\~ст. 1268 ЦК України). Частиною 1\~ст. 1269 ЦК України\~ передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини згідно із ч. 1\~ст. 1270 ЦК України\~встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Відповідно до ст. 131 ЗК України, громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування. Згідно положень ч.ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Як слідує зі змісту п. п. 5, 10, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. За відсутності умов для одержання свідоцтва про право на спадщину, або у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину спадкоємець має право пред`явити вимоги про визнання права на спадщину у судовому порядку за правилами позовного провадження. Згідно ст. 67 Закону України "Про нотаріат",\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні (п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4/-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування"). Відповідно до п.4.15. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", з урахуванням положень частини першої статті\~15\~та статті\~392 ЦК\~власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Таким чином, передумовою для застосування положень ст. 392 ЦК України\~є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Зі системного аналізу вищевикладеного слідує, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Оскільки, в ході судового розгляду достовірно встановлено неможливість позивача реалізувати свої спадкові права на вищевказане майно, суд приходить до висновку про необхідність судового захисту прав позивача та вважає за необхідне позов [PERSON] до Єланецької селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved