Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

11 листопада 2014 року [PERSON] звернувся у суд із позовом до ТОВ "Брума" про повернення коштів. Уточнені в судовому засіданні позовні вимоги мотивував тим, що за умовами додаткової угоди №3, укладеної 10 лютого 2014 року між підприємством "Beijing debarker co. Ltd" і ТОВ "Брума", він як фізична особа здійснив оплату заборгованості ТОВ "Брума" перед підприємством "Beijing debarker co. Ltd" в сумі 2000 євро, а ТОВ "Брума" зобов'язалося повернути йому указану суму протягом 90 днів. Позивач вніс вказану суму на рахунок ТОВ "Брума" для погашення заборгованості перед підприємством "Beijing debarker co. Ltd". Строк повернення кошів минув і відповідач відмовляється добровільно їх повернути. Тому, просив стягнути з відповідача 2000 євро та судові витрати у справі. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов з підстав, наведених у позовній заяві. Посилаючись на норми цивільного законодавства щодо зобов'язання та позики, просили стягнути з відповідача 2000 євро. Також пояснили, що позивач вносив кошти на рахунок ТОВ "Брума" як фізична особа, письмово договір позики з відповідачем не укладав, оскільки тривалий час між ними існували довірливі відносини. Представник відповідача у судовому засіданні 26 лютого 2015 року позов не визнав та пояснив, що за умовами додаткової угоди №3, укладеної 10 лютого 2014 року між підприємством "Beijing debarker co. Ltd" і ТОВ "Брума", кошти в сумі 2000 євро мав оплатити позивач як фізична особа на рахунок ТОВ "Брума" за несвоєчасне виконання зобов'язань підприємством "Beijing debarker co. Ltd" перед відповідачем. Будь-яких зобов'язань відповідач перед позивачем не має. У наступне судове засідання представник відповідача не з'явився. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав. З матеріалів справи, пояснень сторін і їх представників убачається, що 12 вересня 2013 року ТОВ "Брума" і підприємство Китайської Республіки "Beijing debarker co. Ltd" уклали контракт про поставку обладнання (а.с.114-115). 10 лютого 2014 року між цими ж підприємствами до даного договору укладено додаткову угоду №3 (а.с.116). Як слідує із змісту цієї додаткової угоди №3 від 10 лютого 2014 року, між ТОВ "Брума" і підприємством "Beijing debarker co. Ltd" наявна заборгованість, яка рівна сумі 2000 євро. Фізична особа [PERSON] зобов'язується сплатити цю суму протягом 30 банківських днів на рахунок ТОВ "Брума". Угода укладена в Україні у м. Ковелі, підписана і скріплена печатками ТОВ "Брума" і підприємства "Beijing debarker co. Ltd". Згідно з наданими позивачем та витребуваними у ПАТ "Кредобанку" банківських виписок, з особового рахунку позивача у Фольксбанку (Хайльброн, Німеччина) 07 лютого 2014 року були перераховані кошти на рахунок відповідача ТОВ "Брума" (ПАТ "Кредобанк", Україна), призначення платежу - додаткова угода №3 від 03.02.2014 року (а.с. 5, 21, 117). Позивач уважає, що вказані документи доводять наявність зобов'язання між ним та відповідачем з приводу повернення останнім коштів у сумі 2000 євро. За змістом статей 509, 511 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Із додаткової угоди №3 від 10 лютого 2014 року слідує, що зобов'язання виникло тільки між ТОВ "Брума" і підприємством "Beijing debarker co. Ltd", і не убачається наявність зобов'язань між позивачем і відповідачем. Суд бере до уваги саме той текст додаткової угоди, що наданий на вимогу суду за клопотанням позивача ПАТ Кредобанком (а.с.116), оскільки копія документу завірена банком, на підставі цього документу надійшли кошти у банк, він містить підписи і печатки сторін угоди. І не приймає суд до уваги той текст додаткової угоди, що наданий позивачем (а.с.118), оскільки він є фотокопією і містить печатку лише однієї сторони угоди. Інших доказів про наявність зобов'язань між сторонами щодо повернення 2000 євро стороною позивача суду не надано. Статтями 10, 11, 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Обов'язок доказування і подання доказів процесуальним Законом покладено на сторони. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач свого процесуального обов'язку щодо доведення своїх вимог не виконав. Посилання позивача з проводу того, що між сторонами виникли зобов'язання із позики, також не доведенні належними доказами. Оскільки, з урахуванням суми позики у 2000 євро згідно з ч. 1 ст. 1047 ЦК України такий договір повинен бути укладеним у письмовій формі. А як встановлено у справі, письмовий договір позики між позивачем і відповідачем не укладався. Таким чином, судом не встановлено підстав для задоволення позову. З урахуванням положень ст. 88 ЦПК України судові витрати залишаються за позивачем. На підставі ст. ст. 526, 530, 1047 ЦК України,

Outcome: dismissed