Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить виділити їй із об`єктів нерухомого майна, що перебувають у спільній частковій власності та розташовані за адресою: [ADDRESS] , у власність частину житлового будинку, позначеного на плані КП «ВООБТІ» літерою «А», з прибудовою «а» з ганком та прибудовою «а1» з ганком, загальною площею приміщень (підрахованою за формулами розрахунку площ) 81,5 кв.м., загальною площею 70,1 кв.м., житловою площею 52,6 кв.м., допоміжною площею 17,5 кв.м., площею літніх приміщень 11,4 кв.м., до складу якої входить: прибудова «а1» з ганком, (яка складається з кухні 1-6, площею 8,5 кв.м. та санвузла 1-5, площею 3,9 кв.м.), житлова кімната 1-4, площею 12,2 кв.м., житлова кімната 1-7, площею 11,6 кв.м.; сарай Ѕ Б; літню кухню 1/2 Б, погріб П/Б, огорожу №2, хвіртку № 3, хвіртку № 4, огорожу № 5, огорожу № 6, огорожу № 7, хвіртку № 8 залишити в спільному користуванні. Позов обґрунтовує тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим державним нотаріусом Тиврівської державної нотаріальної контори 05 вересня 2013 року вона є спадкоємицею Ѕ вказаного житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами після смерті матері - [PERSON] , померлої [INFO] . Інша частка житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель належить її сестрі - [PERSON] . Дану частку вона також успадкувала після смерті їх матері [PERSON] . Оскільки вона має намір використовувати належну їй 1/2 частку житлового будинку для проживання, в неї виникла необхідність розділити житловий будинок в натурі. Досягнути згоди щодо користування вказаним нерухомим майном їй не вдалось, відтак вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою Тиврівського районного суду від 12.04.2018 року дану заяву прийнято до розгляду, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. [PERSON] подала до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] про виділ частини даного будинку та господарських споруд, в якій просить визнати за нею право приватної власності на частину даного житлового будинку, позначеного на плані КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» літерою «А» з прибудовою «а» з ганком та прибудовою «а1» з ганком, до складу якої входить житлова кімната 1-3, площею 22,0 кв.м., житлова кімната 1-4, площею 12,2 кв.м., санвузол 1-5, площею 3,9 кв. м., кухня 1-6, площею 8,5 кв.м. та гараж, позначений на плані літерою «Г». Позов обґрунтовує тим, що вона є власником Ѕ частки даного житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, проживає у вищевказаному будинку і самостійно здійснює догляд за будинком та господарськими будівлями. Зокрема нею було проведено ремонт житлової кімнати 3, площею 22,0 кв.м., житлової кімнати 4, площею 12,2 кв.м., санвузла 5, площею 3,9 кв.м. та кухні 6, площею 8,5 кв.м. [PERSON] проживає за іншою адресою та не користується спірним будинковолодінням. В зв`язку з цим вважає за можливе виділити їй вказані приміщення. Ухвалою Тиврівського районного суду від 05.06.2018 року зустрічну позовну [PERSON] прийнято до спільного сумісного розгляду з первісним позовом [PERSON] . На підставі ухвали Тиврівського районного суду від 05.06.2018 року 19.04.2019 року Вінницьким відділенням КНДІСЕ у справі проведена судова будівельно-технічна експертиза, якою запропоновано 3 варіанти поділу спірного житлового будинку з господарськими будівлями. Після проведення даної експертизи [PERSON] подала суду уточнену позовну заяву, в якій просить виділити їй в натурі із об`єктів нерухомого майна, а саме житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS] : кімнату 1-4, площею 12,2 кв.м., санвузол 1-5, площею 3,9 кв.м., кухню 1-6, площею 8,5 кв.м. та кімнату 1-7, площею 11,6 кв.м., загальною площею 36,2 кв.м., а також: господарські споруди: погріб П/В, Ѕ сараю Б та 1/2 літньої кухні Б; - відповідачці виділити коридор 1-1, площею 5,1 кв.м., кімнату 1-2, площею 6,8 кв.м., кімнату 1-3, площею 22,0 кв.м., веранду І, площею 5,5 кв.м. та кладову II, площею, 5,9 кв.м., загальною площею 45,3 кв.м., а також: господарські споруди: 3/5 сараю б, 2/5 убиральні б та гараж Г; огорожу № 2, хвіртку № 3, хвіртку № 4, огорожу № 5, огорожу № 6, огорожу № 7, хвіртку № 8 залишити в загальному користуванні; для забезпечення ізольованого користування приміщеннями, які виділяються співвласникам згідно висновку експерта зобов`язати сторони провести наступні ремонтно -будівельні роботи: - демонтувати дверний блок з подальшим закладанням прорізу між: приміщеннями 1-1 та 1-7, 1-3 та 1-4 та виконати будівельні роботи по улаштуванню інженерних мереж (електропостачання, опалення) згідно ТУ; стягнути з [PERSON] на її користь компенсацію за відступ від ідеальної частки в розмірі 10 756 грн. Дані вимоги мотивує тим, що вказаний варіант поділу є найбільш прийнятним, так як він передбачає найменші ремонтно - будівельні роботи та є близьким до ідеальних часток співвласників ( для першого співвласника 48/100 частин; другого співвласника -52/100 частин). Компенсація першому співвласнику Ѕ частки за відступ від ідеальної частки в такому випадку становитиме 10 756 грн. Її судові витрати становлять 1 154,23 грн. - судовий збір; 8008,00 грн. - витрати на проведення експертизи; 2000,00 грн. - витрати на професійну правничу допомогу. Представник [PERSON] в її інтересах також подав уточнену позовну заяву, в якій просить здійснити поділ в натурі даного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами згідно варіанту №3 висновку експерта за результатами проведення судової експертизи від 19.04.2019 р. № 3423-3425/18-21 наступним чином: виділи в натурі у власність [PERSON] частину житлового будинку, а саме: кімнату 1-3, площею 22,0 кв.м., кімнату 1-4, площею 12,2 кв.м., санвузол 1-5, площею 3,9 кв.м., кухню 1-6, площею 8,5 кв.м. (в тому числі ганок), а також господарську будівлю - гараж Г; виділити в натурі у власність [PERSON] частину житлового будинку, а саме: коридор 1-1, площею 5,1 кв.м., кімнату 1-2, площею 6,8 кв.м., кімнату 1-7, площею 11.6 кв.м., веранду І, площею 5,5 кв.м., кладову II, площею 5,9 кв.м. (в тому числі ганок), а також господарські будівлі - сарай 3/5 б, убиральню 2/5 б, погріб П/В, сарай 1/2 б, літню кухню 1/2Б; огорожу №2, хвіртку №3, хвіртку №4, огорожу №5, огорожу №6, огорожу №7, хвіртку № 8 залишити в спільному користуванні [PERSON] та [PERSON] ; для забезпечення ізольованого користування приміщеннями зобов`язати сторін виконати наступні роботи: демонтувати дверний блок з подальшим закладанням прорізу між приміщеннями 1-1 та 1-3, 1-4 та 1-7, а також улаштувати окремі системи інженерних мереж (електропостачання, опалення) згідно ТУ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму компенсації за відхилення від ідеальних часток у праві власності на домоволодіння в розмірі 16 953,00 грн. Дані вимоги мотивує тим, що найбільш підходящим є третій варіант встановлення порядку користування приміщеннями житлового будинку. Насамперед даний варіант враховує фактичне користування сторонами приміщеннями в будинку, який склався на протязі тривалого часу між ними. Як уже зазначалось в первісній позовній заяві, у спірному будинку проживає [PERSON] і саме вона здійснює догляд за будинком та господарськими будівлями. Нею було проведено ремонт житлової кімнати 1-3, площею 22,0 кв.м., житлової кімнати 1-4, площею 12,2 кв.м., санвузла 1-5, площею 3,9 кв.м. та кухні 1-6, площею 8,5 кв.м., якими [PERSON] і користується. Натомість [PERSON] проживає за іншою адресою та не користується спірним будинковолодінням, про що вона сама зазначає в позовній заяві. Таким чином, при такому варіанті поділу будинковолодіння співвласникам забезпечується можливість обслуговування виділених в натурі частин будинку, обслуговування виділених їм господарських будівель і споруд. Приміщення кожного із співвласників у будинку при такому варіанті поділу є максимально згрупованими, що забезпечує їх раціональне використання відповідно до цільового призначення та сталого фактичного користування. При цьому [PERSON] готова сплатити [PERSON] визначену у висновку експерта вартість компенсації за відхилення (збільшення) її частки в натурі, порівняно з ідеальною часткою, у розмірі 16 953,00 грн. Ухвалою Тиврівського районного суду від 10.07.2019 року підготовче провадження закрито. В судовому засіданні позивачка - відповідачка [PERSON] та її представники [PERSON] та [PERSON] первісний уточнений позов підтримали, просять його задоволити з викладених у заявах підстав. Зустрічний позов не визнали. [PERSON] пояснила також суду, що її сестра [PERSON] з 2005 року перебуває в Італії. До того вона жила в Росії. Востаннє в Україні вона була в серпні 2017 року. Вона, без її відома, заселила в їх будинку квартиронаймачів. На протязі 11-ти років вона доступу до будинку не мала і будь-яких ремонтних робіт в будинку не робила. Хто в цей час оплачував комунальні послуги не знає. Разом з тим, не визнає, що [PERSON] проводила в спірному будинку ремонтні роботи. На подвір`я вона мала доступ, востаннє приходила на подвір`я в серпні 2019 року, а в спірному будинку була востаннє в 2016 році. Чи проводились в ньому ремонтні роботи з того часу не знає. Вони з [PERSON] ніколи не погоджували порядок користування спірним будинком. В 1980 році її чоловік отримав однокімнатну квартиру в [ADDRESS] , а потім в 2000 році вони здійснили обмін даної квартири на трикімнатну квартиру в [ADDRESS] , безкоштовно, оскільки власниця квартири була в розпачі, її син сидів у тюрмі. Батьки їй гроші на квартиру не давали. Представник [PERSON] - [PERSON] зазначив, що перший варіант поділу спірного домоволодіння, запропонований експертом є найбільш прийнятним, оскільки є найменш обтяжливим для сторін, передбачає найменший розмір компенсації за відступ від ідеальної частки. Представник відповідача-позивача [PERSON] зустрічний уточнений позов підтримав, первісний позов не визнав з підстав викладених у зустрічному позові, а також пояснив, що в 2019 році за кошти [PERSON] в спірному домоволодінні було проведено водопровід, пофарбовані дах будинку, в будинку поставлений конвектор. Ремонтні роботи в частині будинку, на який претендує [PERSON] , вона проводила, оскільки була усна домовленість між нею та [PERSON] про порядок користування спірним будинком. [PERSON] і квартиранти, яким надавали житло в користування [PERSON] , жили саме в тій частині будинку, що була узгоджена з [PERSON] [PERSON] не перешкоджала [PERSON] доступу до будинку. Третій варіант поділу є найбільш прийнятним і тому, що за такого поділу уже облаштовані окремі виходи з спірного будинку. Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що зустрічний позов слід задоволити, а первісний задоволити частково, виходячи з такого. 12.03.2011 року [PERSON] Тиврівською державною нотаріальною контрою видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] , за реєстровим номером 628. 05.09.2013 року Тиврівською державною нотаріальною конторою [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] , за реєстровим №1157 (а.с. 7, 43). Сарай «б-1» побудований самочинно, до свідоцтва про право на спадщину не входить (а.с.7). Право власності на успадковану 1\\2 частину даного будинковолодіння за [PERSON] за даною адресою зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23.03.2011 р., що стверджується інформацією з даного Державного реєстру (а.с.43). Право власності на успадковану 1\\2 частину даного будинковолодіння за [PERSON] зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.09.2013р., що стверджується витягом з даного Державного реєстру (а.с.8). Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року і відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У пункті 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України", пунктах 51, 52 рішення ЄСПЛ від 03.12.2003 року у справі "Рябих проти Росії" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У пункті 50 рішення у справі "Беллет проти Франції" від 4 грудня 1995 року Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" від 15.05.2008 року та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" від 08.04.2010 року наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. При цьому суд враховує позиції ЄСПЛ щодо аргументації судових рішень, закріплені, зокрема в рішенні "Бендерський проти України" від 15.11.2007 року, в якому наголошується, що "право може вважатися ефективним, тільки, якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом ( п.33 рішення від 21.03.2000 року у справі "Дюлоранс проти Франції"; пп. 32 35 рішення від 07.03.2006 року у справі "Донадзе проти Грузії"). Відповідно до ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Стаття 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України є спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Нормами ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Між тим, згідно ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений його чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 364 Цивільного кодексу України співвласнику надається право самостійно розпоряджатися своєю часткою у спільній частковій власності. Однією з правових форм такого розпорядження є право співвласника на виділ у натурі частки із спільного майна. Частинами 1-2 ст. 367 ЦК України передбачено, що майно, яке є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до роз`яснень викладених в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним входом. Виділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовану квартиру. По справі проведена Вінницьким відділенням КНДІСЕ 19.04.2019 року судова будівельно-технічна, оціночно-будівельна та оціночно-земельна експертиза №3432-3425/1 (а.с. 69-105). Сторона відповідача-позивача [PERSON] стверджує, що за рахунок її коштів було проведено ремонті роботи в кімнатах 1-3, площею 22,0 кв.м., 1-4, площею 12,2 кв.м., санвузла 1-5, площею 3,9 кв.м. та кухні 1-6, площею 8,5 кв.м. спірного будинку якими [PERSON] і користується. Крім того, за рахунок її коштів проведено ряд надвірних робіт у даному будинковолодінні. Суду представником [PERSON] - [PERSON] надано ряд документів про придбання будівельних матеріалів (товарні, фіскальні чеки) (а.с.177-183 ). З даних документів достеменно не вбачається за рахунок чиїх коштів вони придбані та де були використані. Разом з тим, свідок [PERSON] , [INFO]., жителька [ADDRESS] показала, що за батьками сторін доглядала [PERSON] . Після смерті [PERSON] в її будинку деякий час проживала дочка [PERSON] - [PERSON] . Потім вона переїхала до чоловіка. На протязі останніх двох років [PERSON] знайшла людей, які проживали у спірному будинку (сім`я [PERSON] ) і робили в двох кімнатах ремонт, провели водопровід, пофарбували дах за кошти [PERSON] На фарбу на дах [PERSON] їй особисто перекидала гроші у вересні 2019 року ( 450 євро). Вона особисто закуповувала фарбу (сріблястого кольору - 3 відра), щітки на дах. Також про ці обставини їй відомо зі слів квартиронаймачів. Також за кошти [PERSON] її зять поклав огорожу, конвектор в будинку. Гараж також будувався за кошти [PERSON] Допомагав роботою її ( [PERSON] ) чоловік. Зі слів [PERSON] їй відомо, що вона пропонувала [PERSON] 10000 валютою, однак [PERSON] хотіла 12000. Свідок [PERSON] , жителька [ADDRESS] , показала, що на момент смерті [PERSON] в будинку в [ADDRESS] , проживала [PERSON] , її дочки - [PERSON] та [PERSON] . Вони доглядали [PERSON] . З дня смерті [PERSON] , з 2008 року в її будинку періодично проживали дочки [PERSON] зі своїми дітьми, проводили ремонтні роботи. Нещодавно діти [PERSON] перебудували огорожу, вважає, що за кошти [PERSON] , два рази був пофарбований дах, востаннє - влітку -восени 2019 року. З грудня 2017 року до літа 2019 року в даному будинку проживала сім`я [PERSON] . В цей час в будинку був поставлений конвектор, в будинку проводились ремонтні роботи за кошти [PERSON] Це їй відомо зі слів її сина - [PERSON] , який товаришував з [PERSON] . Так само за кошти [PERSON] будувався гараж. Свідок [PERSON] показала, що покійна [PERSON] її родичка, їх батьки - чи двоюрідні, чи троюрідні між собою. Вона з нею товаришувала. [PERSON] доглядала та лікувала [PERSON] Зі [PERSON] їй відомо, що вона з чоловіком дали кошти [PERSON] , щоб та купила квартиру і не судилась з [PERSON] . Слід вказати, що сама [PERSON] не заперечувала того, що ніяких ремонтно-будівельних робіт з дня смерті своєї матері [PERSON] , з 2008 року в спірному будинку вона не проводила, слід вказати, що будинок облаштований двома окремими виходами. Крім того, суду також представником [PERSON] - [PERSON] надано ряд документів про оплату комунальних послуг, в тому числі від імені [PERSON] , [PERSON] ( після її смерті) (а.с. 184-194 ). Слід також звернути увагу, що [PERSON] на депозитний рахунок ТУ ДСА у Вінницькій області внесено компенсацію за відступ від частки в праві власності для [PERSON] в сумі 16953 грн. (а.с. 174-176) за третім варіантом поділу спірного домоволодіння, запропонованим вищевказаною експертизою. Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне здійснити поділ за третім варіантом, виділивши у власність [PERSON] приміщення, на які вона претендує та виділити у власність [PERSON] іншу частину домоволодіння, виходячи і з того, що за даним варіантом не має потреби облаштувати окремі виходи у спірному будинковолодіння, співвласникам забезпечується можливість обслуговування виділених в натурі частин будинку, обслуговування виділених їм господарських будівель і споруд, приміщення кожного із співвласників у будинку при такому варіанті поділу є максимально згрупованими, що забезпечує їх раціональне використання відповідно до цільового призначення, а роботи, які необхідні для розподілу будинку у даному випадку такі ж як і при першому варіанті та менші як при другому варіанті. Крім того, як вказано вище, [PERSON] на депозитний рахунок ТУ ДСА у Вінницькій області внесено компенсацію за відступ від частки в праві власності для [PERSON] в сумі 16953 грн., які при такому розподілі, слід перерахувати [PERSON] Відтак, суд вважає, що при даному розподілі права обох співвласників спірного будинковолодіння будуть максимально захищені. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує судові витрати кожній із сторін відповідно до розміру задоволених позовних вимог. Суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] частково, оскільки вважає менш прийнятним варіант розподілу спірного домоволодіння, про який просила [PERSON] . Проте, з урахуванням компенсації, яку належить передати їй за відступ від її частки в будинковолодінні, розмір задоволених їй позовних вимог становить 100%, а саме 249455,50 грн. Позов [PERSON] підлягає задоволенню повністю, так само на 249455,50 грн. Судові витрати [PERSON] становлять витрати на сплату судового збору 1154,23 грн. (а.с.1,121), витрати на правничу допомогу - 2000 грн. (а.с.120) та витрати на проведення експертизи - 8008 грн. (а.с.119), а всього 11162,23 грн., які підлягають стягненню з [PERSON] Судові витрати [PERSON] наразі складають 807,65 грн. судового збору (а.с. 44), які підлягають стягненню з [PERSON] . Слід також зазначити, що ціна позовних вимог для кожного з відповідачів становить по 249455,50 грн., що стверджується висновком вищевказаної експертизи. Оскільки сторонами не повністю оплачено судовий збір, відповідно до розміру задоволених позовних вимог з кожної із сторін слід достягнути в прибуток держави несплачену іншою стороною частину судового збору. Отже, з [PERSON] в прибуток держави слід стягнути судовий збір в сумі 1341,27 грн. (2494,55 грн. ( розмір судового збору який підлягає оплаті ( 1% від ціни позову) - 1154,23 грн.; з [PERSON] - 1687,85 грн. (2494, 55 грн. - 807,65 грн. ).

Outcome: approved