Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Терра Банк", ПАТ "Терра Банк" відділення №6 в м. Кривий Ріг про дострокове розірвання договору банківського вкладу та стягнення суми вкладів та відсотків. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 24 липня 2014 року між нею та ПАТ "Терра Банк" в особі начальника відділення № 6 в м. Кривий Ріг, укладено договір банківського вкладу (депозиту) № ДБ-35456:980 строком дії до 25 листопада 2014р. Згідно договору позивач передала відповідачу кошти у сумі 40000,00грн., відсоткова ставка - 27,5% річних, строком на 4 місяці та 1 день. Однак, у зв'язку з потребою в грошових коштах, скориставшись правом, передбаченим п. 2.5. Договору та ст. 1060 ЦК України, 11 серпня 2014 року вона звернулась до відповідача із письмовою заявою про дострокове повернення коштів. Однак, банк не повернув кошти, відповіді не надав, у зв'язку з чим позивач просить суд розірвати договір банківського вкладу, стягнути з відповідача на її користь 40000,00грн. суму вкладу, та 3667,00грн. відсотків за договором, 3000,00 грн. моральної шкоди, та сплачений судовий збір. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з викладених у позові підстав. Представник відповідача в судовому засіданні просив у задоволенні позивних вимог відмовити в повному обсязі, оскільки відповідач є учасником Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з 22 серпня 2014 року в ПАТ "Терра Банк" запроваджено тимчасову адміністрацію, призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію, у зв'язку з чим на підставі ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" на час тимчасової адміністрації позовні вимоги не можуть бути задоволені, а позивач не позбавлена можливості звернутись до фонду із заявою. Суд, вислухавши пояснення позивача, доводи представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. Встановлено, що 24 липня 2014 року між [PERSON] та ПАТ "Терра Банк" в особі начальника відділення № 6 в м. Кривий Ріг було укладено договір банківського вкладу (депозиту) № ДБ-35456:980 строком дії до 25 листопада 2014р., відповідно до умов якого сума депозиту складала 40000 грн. (а.с.6-7). Факт внесення грошових коштів до установи банку підтверджується платіжним дорученням № 403764 від 24.07.2014 року (а.с. 8). Позивач 11 серпня 2014 року звернулась до банку з заявою про розірвання договору та повернення суми депозиту за договором банківського вкладу № ДБ-35456:980 від 24.07.2014р. Вказана заява прийнята банком за вх.. № 873 від 11.08.2014р. (а.с.8). На вказану заяву позивач відповіді не отримала, та у зв'язку з тим, що сума депозиту повернута не була, позивач 28 жовтня 2014р. звернулась до суду з вимогою повернути суму вкладу та нараховані проценти за договором банківського вкладу (депозиту) № ДБ-35456:980 від 24.07.2014р., та відшкодування їй моральної шкоди (а.с. 2.). Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного. Згідно із ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Частиною 2 ст. 1060 ЦК України закріплено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ч. 3 ст. 1060 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент. Згідно із ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. При цьому, в силу ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частина 1 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як вбачається з п. 2.5. договору банківського вкладу, укладеного між сторонами у справі, протягом всього строку дії цього договору вкладник має право, згідно вимог ст. 1060 Цивільного кодексу України, достроково одержати вклад у повному обсязі на підставі своєї письмової заяви, яка подається в Банк не пізніше 5 (п'яти) робочих днів до дати дострокового повернення вкладу. При цьому, відповідно до п. 2.8. договору, в разі, якщо вклад повертається вкладнику на його вимоги до спливу строку, визначеного п. 2.6. договору (до 25.11.2014 року), проценти за фактичний строк знаходження вкладу на рахунку нараховуються та сплачуються за фактичну кількість днів знаходження вкладу на рахунку за ставкою 1(один) % річних, а не за ставкою 27,50%, як передбачено п. 2.3. договору (а.с. 6). Таким чином, як умовами договору так і положеннями ЦК України (ст. 1060), передбачено право вкладника за договором (позивача у справі) вимагати дострокового повернення вкладу. Як вбачається з матеріалів справи, позивач скористалась своїм правом на дострокове повернення вкладу, подавши до установи банку відповідну заяву. Виходячи з наведеного, ураховуючи положення ст.ст. 530, 1060 ЦК України, п. 2.5. Договору, відповідач повинен був повернути грошові кошти позивачу не пізніше ніж протягом п'яти робочих днів, однак своїх зобов'язань не виконав, що призвело до порушення прав та майнових інтересів позивача. Крім того, відмова банку він виконання своїх зобов'язань за договором банківського вкладу, та неповернення суми вкладу на вимогу вкладника у передбачений договором строк, є не тільки неналежним виконанням зобов'язання, порушенням ст. 530, 1060 ЦК України, а є й порушенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та Першого протоколу до неї, оскільки кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Так, розглядаючи справу "Золотас проти Греції", Європейський суд чітко вказав, що "особа, яка розмістила грошову суму в банку, передала йому право використання цієї суми, банк був зобов'язаний зберігати її, й у разі використання з метою одержання прибутку мав повернути еквівалентну суму вкладникові після припинення дії угоди. Отже, власник рахунку міг уважати, що його вклад у банку - в безпеці, особливо при отриманні відсотків. Власник рахунку правомірно вважав, що буде повідомлений про ситуацію, яка загрожує суті угоди з банком і його фінансовим інтересам, щоб він міг завчасно зробити дії відповідно до закону та зберегти право на захист свого майна". У своїх запереченнях представник відповідача зазначає про те, що зобов'язання за договором не порушувались, оскільки з 22.08.2014р. по теперішній час у ПАТ "Терра Банк" запроваджено тимчасову адміністрацію та наказом Уповноваженої особи від 22.08.2014 року будо заборонено здійснення видаткових операцій. Однак, суд не погоджується з такими твердженнями представника відповідача з огляду на наступне. Дійсно, рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21.08.2014 року № 72 у ПАТ "Терра Банк" з 22.08.2014 року по 22.11.2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.11.2014 року № 122 продовжено строк дії тимчасової адміністрації у ПАТ "Терра Банк" до 22.12.2014 року. Наказом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21.08.2014 року № 148 призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладників фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Терра Банк" - [PERSON] Наказом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21.11.2014 року № 232 [PERSON] продовжує здійснення повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладників фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Терра Банк". Разом з тим, позивач звернувся до Відповідача 11 серпня 2014 року, тому з урахуванням п. 2.6 Договору, ст.ст. 530, 1060, Відповідач повинен був повернути депозит у розмірі 40000,00грн. та виплати проценти відповідно до п. 2.8. Договору не пізніше 15 серпня 2014 року, тобто до впровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Терра банк". З урахуванням наведеного, суд відхиляє доводи відповідача про неможливість повернення грошей з посиланням на введення з 22 серпня 2014 року тимчасової адміністрації. Таким чином, позовні вимоги позивача до відповідача про повернення суми вкладу за договором банківського вкладу(депозиту) № ДБ-35456:980 від 24.07.2014р.. в розмірі 40000,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Позовні вимоги про стягнення нарахованих процентів за договором банківського вкладу, підлягають задоволенню частково з урахуванням наступного. У ст. 1061 ЦК України передбачено, що банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. За ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Розмір процентів за договором, укладеним між сторонами, визначено п. 2.3. та п. 2.8. Договору № ДБ-35456:980 від 24.07.2014р. Оскільки [PERSON] звернулась до банку із заявою про дострокове повернення депозиту, застосовуються положення п. 2.8. Договору. Тобто стягненню підлягають проценти нараховані з 25 липня 2014 року і до дати повернення депозитних коштів на вимогу вкладника, що становить 19,73 грн., виходячи з розрахунку: 19,73=((40000,00*1%)/365)*18днів. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди, суд відмовляє в позові в цій частині, оскільки між сторонами у справі виникли договірні відносини, та умовами договору не передбачено відшкодування моральної шкоди за несвоєчасне виконання зобов'язання. Деліктних правовідносин між сторонами не виникло. Суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині розірвання договору, оскільки підстав, передбачених ст. 651, 652 ЦК України, не встановлено. Згідно ст. 88 ЦПК України, судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог має бути стягнутий з відповідача на користь позивача, яка при поданні позову сплатила судовий збір (а.с. 1) .

Outcome: partial