Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому вимагає розтлумачити зміст договору купівлі-продажу від 24.02.2018 року, встановивши, що згідно цього договору позивач придбав та прийняв у власність господарські будівлі, розташовані по вул.Гагаріна, 1а/1, в с.Богатирівка Вільнянського району Запорізької області, та визнати за собою право власності на ці будівлі. Як зазначив позивач у своїй позовній заяві, згідно договору купівлі-продажу від 24.02.2018 року він придбав у відповідача у власність сіносховище, розташоване по вул.Гагаріна, 1а/1, в с.Богатирівка Вільнянського району Запорізької області. За змістом договору, предметом договору визначене нерухоме майно сіносховище літ.А, загальною площею 965,6 м2, що знаходиться за вказаною адресою. Крім того, згідно іншого договору купівлі-продажу від 24.02.2018 року, позивач також придбав у відповідача земельну ділянку площею 1,8000 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, на якій розташовано це сіносховище. Після укладення договору з'ясувалося, що до складу придбаного сіносховища відносяться ще кілька господарських приміщень, не відображені у технічній документації на цей об'єкт нерухомого майна. Через ці обставини зазначити їх у договорі не виявилося можливим. На даний ці приміщення перебувають у володінні позивача, відповідач визнає його право власності на них, але укласти відносно них договір чи змінити вже існуючий відмовляється. Враховуючи ці обставини, позивач й звернувся до суду із зазначеними вимогами. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, просить їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився в судове засідання без повідомлення причин, і не подав відзив. На підставі ст.ст.280-281 ЦПК України, судом проведений заочний розгляд справи. Суд, дослідивши надані йому докази, вважає, що позов є обґрунтованим. Так, згідно договору купівлі-продажу від 24.02.2018 року, укладеного між відповідачем [PERSON] як продавцем, та позивачем [PERSON] як покупцем, продавець [PERSON] передав у власність покупця [PERSON] сіносховище літ.А, загальною площею 965,6 м2. Крім того, згідно іншого договору купівлі-продажу від 24.02.2018 року, позивач також придбав у відповідача земельну ділянку площею 1,8000 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану за цією ж адресою. Проте згідно технічного паспорту, наданого позивачем, на місці сіносховища фактично знаходиться нежитлова будівля, що складається із: сіносховища літ."А"; будівлі літ."Б"; парканів №№ 1, 3; воріт № 2; замощення "І". Відповідно до ч.2 ст.213 ЦК України, на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. Господарські приміщення конструктивно та функціонально відносяться до сіносховища літ.А, розташовані на одній земельній ділянці, придбаній позивачем, тому тлумачити зміст правочину слід таким чином, що позивачем було придбано у власність також і зазначені приміщення. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може вимагати у судовому порядку визнання його права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved