Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, а 13.01.2021 з уточненою позовною, вимогами: - визнати за на нею право на 1/4 частину земельної частки (паю), розміром 1,4525 в умовних кадастрових гектарах, що належало померлій [INFO] [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER], який зареєстровано в книзі записів реєстрації сертифікатів за № 33 від 12.12.1996, виданого Великобурлуцькою районною державною адміністрацією Харківської області, розміром 5,85 умовних кадастрових га без визначення меж цієї земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності АСТ "Нива", розташованої на території Великобурлуцької селищної ради Великобурлуцького району Харківської області, в порядку спадкування за законом після смерті її батька [INFO] [PERSON] . На обґрунтування позову зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді Ѕ частини земельної частки (паю), розміром 5,85 умовних кадастрових га без визначення меж цієї земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності АСТ "Нива", розташованої на території Великобурлуцької селищної ради Великобурлуцького району Харківської області, с. Плоске. Право на земельну частку (пай) на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER], який зареєстровано в книзі записів реєстрації сертифікатів за № 33 від 12.12.1996, виданого Великобурлуцькою районною державною адміністрацією Харківської області належало матері померлого - [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті [PERSON] прийняли спадщину шляхом подання заяв до нотаріальної контори її діти - син [PERSON] та донька [PERSON] . Оригінал сертифікату було втрачено у зв`язку з чим було розміщено оголошення в місцевій газеті «Вісник Великобурлуччини» №23 від 07.06.2019. За життя діти [PERSON] , які були єдиними спадкоємцями, не оформили своїх спадкових прав. Після смерті батька вона, [PERSON] та [PERSON] звернулися із заявами про прийняття спадщини, однак оформити свої спадкові права не мають можливості у зв`язку із втратою оригіналу Свідоцтва про право на земельну частку (пай). Постановою державного нотаріуса Марченко Н.І. від 08.04.2020 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та роз`яснено право звернутися до суду. Вищезазначене стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 04.12.2020 прийнято позовну заяву та відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою від 10.02.2021 прийнято уточнену позовну заяву та закрито підготовче провадження. Пояснення учасників справи в судовому засіданні. Належним чином повідомлені учасники справи у судове засідання не з`явилися. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій вона просить задовольнити її вимоги у повному обсязі. Від Великобурлуцького селищного голови Терещенка В. на адресу суду надійшов лист, в якому він просить розглянути справу без участі представника ради та прийняти законне рішення. Від заступника голови Великобурлуцької районної державної адміністрації Каліберди С. надійшов лист про розгляд справи без участі представника адміністрації, проти позовних вимог заперечень немає. Від третьої особи [PERSON] на електронну адресу суду надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу за її відсутності, заперечень проти позову немає. Треті особи [PERSON] та [PERSON] , які були належним чином повідомлені про розгляд справи через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади (а. с. 79, 80), не повідомили про причини неявки у судове засідання, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подали. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . (а. с.18). За життя померлій [PERSON] належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності АСТ «НИВА», розміром 6,34 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що підтверджується копією сертифіката на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER], виданого 06.03.1997 на підставі рішення Великобурлуцької районної державної адміністрації від 26.11.1996 № 602 та листом начальника відділу у Великобурлуцькому районі ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 19.11.2020 №29-20-0.23, 15-218/106-20. Нормативна грошова оцінка земельної частки (паю) станом на 01.01.2020 становить 161449, 74 грн (а. с. 10, 12). Згідно з розпорядженням Великобурлуцької районної державної адміністрації Харківської області від 06.03.2000 про дозвіл на уточнення і затвердження уточненого розміру та вартості земельної частки (паю) АСТ «НИВА» дозволено провести уточнення розміру та вартості земельної частки (паю) по АСТ «НИВА» та затверджено уточнений розмір земельної частки (паю) 5,85 умовних кадастрових гектарів, вартість земельної частки (паю) 19 170 грн 00 к., кількість осіб, що мають право на земельну частку (пай) 1 127 чоловік. Дозволено виготовити та видати сертифікати на право на земельну частку (пай), згідно списку, що додається, та внести відповідні зміни в сертифікати, що видані згідно з розпорядженням Великобурлуцької районної державної адміністрації від 26 листопада 1996 року № 602 (а. с. 54). Оригінал Сертифікату на право на земельну частку (пай), серії [NUMBER], який було видано [PERSON] було втрачено, про що в газеті «Вісник Великобурлуччини» за № 23 від 07.06.2019 розміщено оголошення (а. с. 13). Після смерті [INFO] [PERSON] до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини звернулися її діти: син [PERSON] та донька [PERSON] у зв`язку з чим було заведено спадкову справу №39/1998 (а. с. 18). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 05.12.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Великобурлуцького РУЮ у Харківській області [PERSON] у віці 75 років помер, про що складено відповідний актовий запис №124 (а. с. 8). Після смерті [INFO] [PERSON] до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини звернулися його діти: [PERSON] та [PERSON] у зв`язку з чим було заведено спадкову справу № 43/2015 (а. с. 18). Факт родинний відносин між [PERSON] та її померлим батьком [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] серія [NUMBER] виданого 02.07.1970 районним бюро РАЦС Харківської області, в якому в графі батько зазначено [PERSON] (а. с. 9). З постанови державного нотаріуса Великобурлуцької державної нотаріальної контори Харківської області від 08.04.2020 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] їх батька [PERSON] , на 1/2 частку права на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності бувшого акціонерного сільськогосподарського товариства «НИВА», с. Плоске Великобурлуцького району Харківської області, розміром 5,85 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), посвідченого Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER], у зв`язку з втратою оригіналу документу, що посвідчує таке право. (а. с. 18). Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. За приписами статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За змістом частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У відповідності до п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року, Цивільний Кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. П. 5 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року Правила книги шостої Цивільного Кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до роз`яснень, наданих у пункті першому Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного Кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного Кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються Цивільним Кодексом України. Згідно положень статті 524 Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно статті 548 Цивільного кодексу УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Положеннями статті 549 Цивільного кодексу УРСР визначено дії, що свідчать про прийняття спадщини. Так, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Як встановлено судом, після смерті [PERSON] у встановлений статтею 549 Цивільного кодексу УРСР строк спадкоємці майна, що залишилося після смерті [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, було заведено спадкову справу №39/1998, однак, не оформили свої спадкові права. [PERSON] помер [INFO] . Відповідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду у порядку позовного провадження. Статтею 1216 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1217 Цивільного кодексу України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до частин 1, 3 статті 1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до статті 3 Земельного Кодексу України та п. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10 листопада 1994 року № 666/94 право на земельну частку (пай) може бути передане в спадщину. Згідно п. 3.5 Інформаційного листа Вищого ССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Статтею 1258 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. За життя [PERSON] заповіту на випадок своєї смерті не залишив, тобто має місце спадкування за законом. Єдиними спадкоємцями першої черги після його смерті є його діти [PERSON] та [PERSON] , які прийняли спадщину шляхом подання відповідних заяв до Великобурлуцької державної нотаріальної контори, однак, внаслідок відсутності правовстановлюючого документа щодо належності права на земельну частку (пай) спадкодавцю, державний нотаріус Великобурлуцької державної нотаріальної контори Харківської області відмовила [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого їх батька [PERSON] , що убачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08 квітня 2020 року. Отримати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно у виді права на земельну частку (пай) позивач не має можливості з тих підстав, що оригінал правовстановлюючого документа на земельну частку(пай) було втрачено. Виходячи з вищевикладеного, позовні вимоги позивача про визнання права на 1/4 частину земельної частки (паю), розміром 1,4525 в умовних кадастрових гектарах, що належало померлій [INFO] [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER], який зареєстровано в книзі записів реєстрації сертифікатів за № 33 від 12.12.1996, виданого Великобурлуцькою районною державною адміністрацією Харківської області, розміром 5,85 умовних кадастрових га без визначення меж цієї земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності АСТ "Нива", розташованої на території Великобурлуцької селищної ради Великобурлуцького району Харківської області, яке належало померлому [PERSON] , є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судові витрати. Оскільки під час судового розгляду представник позивача не вимагала відшкодування судових витрат, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішувалося.

Outcome: approved