Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

ТОВ "Кредекс фінанс" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості станом на 23 червня 2015 року за кредитними договорами: № 390/3526SFPRPG7 від 30 листопада 2011 року в сумі 2904 грн., з яких 2049,4 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 256 грн. - заборгованість за відсотками, 598,6 грн. - заборгованість за пенею, та № 389/3526SFPR7 від 30 листопада 2011 року в сумі 969,8 грн., з яких 782,8 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 84 грн. - заборгованість за відсотками, 103 грн. - заборгованість за пенею. Позовні вимоги мотивовано тим, що згадані кредитні договори були укладені 30 листопада 2011 року між ПАТ "Платинум банк" та відповідачем на суму 2139,44 грн. (кредитний договір № 390/3526SFPRPG7) та 942,8 грн. (кредитний договір № 389/3526SFPR7) строком до 30 листопада 2013 року. В подальшому на підставі договорів факторингу відбувалося відступлення права вимоги за цими кредитними договорами. Так, ПАТ "Платинум банк" відступив право вимоги ТОВ "ФК БІЗНЕСФІНАНС", ТОВ "ФК БІЗНЕСФІНАНС" - ТОВ "Європейська агенція з повернення боргів", а ТОВ "Європейська агенція з повернення боргів" - йому, позивачеві. Відповідно до Додатку № 1 до договору факторингу № 1/15-ФКю від 08 травня 2015 року він, позивач, набув право грошової вимоги до відповідача за кредитними договорами на загальну суму 3873,8 грн., з яких 2904 грн. - за кредитним договором № 390/3526SFPRPG7 та 969,8 грн. - за кредитним договором № 389/3526SFPR7. Заборгованість виникла у зв"язку з тим, що відповідач порушував умови графіку платежів згідно кредитних договорів. З огляду на такі обставини, враховуючи те, що відповідач має перед ним, позивачем, непогашену заборгованість, позивач звернувся до суду. Представник позивача в судове засідання не з"явився. Позивач звернувся до суду з клопотанням про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції та ухвалою суду від 02.09.2015 року це клопотання було задоволено. Однак, у зв"язку з наявністю технічних проблем, що утруднюють проведення судового засідання у режимі відеоконференції, провести таку не представляється можливим. 15.09.2015 року від позивача до суду поступило клопотання про розгляд справи без присутності представника, позов підтримують в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Аналогічні клопотання поступили від позивача 06.08.2015 року на електронну адресу суду та 12.08.2015 року до канцелярії суду. З огляду на такі обставини, на підставі ч. 8 ст. 152-1 ЦПК України суд прийшов до висновку про проведення судового засідання без участі представника позивача. Відповідач, будучи у відповідності до положень ст. 74 ЦПК України повідомленим про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з'явився. Рекомендовані поштові відправлення з повістками про виклик відповідача в судові засідання, призначені на 07.08.2015 року на 12.45 год. та 07.09.2015 року на 08.30 год., які направлялися на адресу місця проживання відповідача, зареєстровану у встановленому законом порядку, повернулося до суду за закінченням терміну зберігання (а.с. 48, 49). Згідно відстеження пересилання рекомендованих поштових відправлень на інтернет-сайті Укрпошти з аналогічних причин повернуто рекомендоване поштове відправлення з повісткою про виклик відповідача в судове засідання, призначене на 18.09.2015 року на 08.30 год. Відтак, згідно положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається, що судовий виклик вручений відповідачеві належним чином. Від відповідача не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, тому на підставі ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, оскільки позивач у поданих до суду клопотаннях про розгляд справи без присутності представника не заперечив проти такого вирішення справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. В судовому засіданні достовірно встановлено, що між публічним акціонерним товариством "Платинум банк" та відповідачем 30 листопада 2011 року було укладено: кредитний договір з обслуговуванням кредитної картки, страхуванням життя, майна та/або подовженої гарантії позичальника № 390/3526SFPRPG7 на суму 2139,44 грн. та кредитний договір з обслуговуванням кредитної картки та страхуванням життя позичальника № 389/3526SFPR7 на суму 942,8 грн., строком на 24 місяці, кожен, з щомісячним поверненням згідно графіків платежів, встановлених Додатками № 1 до кредитних договорів. Відповідач порушував умови графіку платежів, в результаті чого утворилася заборгованість. Право вимоги кредитора до боржника за кредитними договорами, укладеними з відповідачем, переходило до інших кредиторів на підставі договорів факторингу. Так, за кредитним договором № 390/3526SFPRPG7 перехід права вимоги відбувався наступним чином: - 30 травня 2012 року було укладено договір факторингу № 20120530-Г між ПАТ "Платинум банк" та ТОВ "ФК "БІЗНЕСФІНАНС"; - 15 жовтня 2012 року - договір факторингу № 3 між ТОВ "ФК "БІЗНЕСФІНАНС" та ТОВ "Європейська агенція з повернення боргів"; - 08 травня 2015 року - договір факторингу 1/15-ФКю між ТОВ "Європейська агенція з повернення боргів" та ТОВ "Кредекс фінанс" - позивачем у справі. За кредитним договором № 389/3526SFPR7 право вимоги переходило таким чином: - 26 липня 2012 року було укладено договір факторингу № 20120726-Г між ПАТ "Платинум банк" та ТОВ "ФК "БІЗНЕСФІНАНС"; - 08 жовтня 2012 року - договір факторингу № 2 між ТОВ "ФК "БІЗНЕСФІНАНС" та ТОВ "Європейська агенція з повернення боргів"; - 08 травня 2015 року - договір факторингу 1/15-ФКю між ТОВ "Європейська агенція з повернення боргів" та ТОВ "Кредекс фінанс" - позивачем у справі. У період з часу укладення кредитного договору № 390/3526SFPRPG7 до 23.06.2015 року відповідачем сплачено 154 грн., з яких 154 грн. - на користь ПАТ "Платинум банк". Останній платіж відповідачем здійснено 01.01.2012 року, а нарахування відсотків та інших платежів зупинено 29.05.2012 року - під час відступлення права вимоги від ПАТ "Платинум банк". У період з часу укладення кредитного договору № 389/3526SFPR7 до 23.06.2015 року відповідачем сплачено 272 грн., з яких 272 грн. - на користь ПАТ "Платинум банк". Останній платіж відповідачем здійснено 01.04.2012 року, а нарахування відсотків та інших платежів зупинено 25.07.2012 року - під час відступлення права вимоги від ПАТ "Платинум банк". Станом на 23 червня 2015 року сума заборгованості відповідача за кредитним договором №390/3526SFPRPG7 складає 2904 грн., з яких 2049,4 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 256 грн. - заборгованість за відсотками, 598,6 грн. - заборгованість за пенею, та за кредитним договором № 389/3526SFPR7 - 969,8 грн., з яких 782,8 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 84 грн. - заборгованість за відсотками, 103 грн. - заборгованість за пенею. Відповідачеві направлялися повідомлення про відступлення прав вимоги, в тому числі позивачем (а.с. 37), проте станом на час розгляду справи судом заборгованість не погашено. Наведені вище обставини повністю та об"єктивно стверджені дослідженими судом письмовими доказами, а саме: копіями кредитних договорів № 389/3526SFPR7 від 30.11.2011 року (а.с. 7) та № 390/3526SFPRPG7 від 30.11.2011 року (а.с. 12, 13), копією витягу з договору факторингу № 1/15-ФКю від 08.05.2015 року та витягами з реєстру заборгованостей - Додатку № 1 до даного договору факторингу (а.с. 4, 12, 13), іншими письмовими доказами. Суд констатує, що між сторонами виникли договірні правовідносини, врегульовані нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України та ч. 1 ст. 550 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Як встановлено судом, відповідач порушував умови графіків платежів згідно кредитних договорів, укладених з ПАТ "Платинум банк", в результаті чого утворилася заборгованість за основною сумою боргу, відсотками та виник обов"язок передати кредитору передбачену договорами неустойку: пеню. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. В результаті укладення згаданих вище договорів факторингу до позивача перейшло право вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за кредитними договорами, укладеними ним, відповідачем, з ПАТ "Платинум банк". Про відступлення права грошової вимоги відповідачеві направлялися письмові повідомлення, в тому числі позивачем, проте заборгованість не погашено. За таких обставин, оцінивши всі докази в їх сукупності та взаємозв'язку, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що позов підставний, обгрунтований та підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивач при зверненні до суду сплатив 243,60 гривень судового збору (а.с. 1), тому дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved