Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на будівлю водонасосної станції, що знаходиться за адресою: м. Ходорів пров. В.Стуса, 11 Жидачівського району Львівської області. В обгрунтування заявлених вимог посилається на те, що він придбав на підставі договору купівлі-продажу від 01 березня 2017 року нежитлову будівлю промводокачки, яка складається з приміщень: будівля промводокачки А-1, загальною площею 297,6 кв.м. та воріт 1, розташованої поза територією ТзОВ«Ходорівський цукровий завод», за адресою: м. Ходорів провулок В.Стуса, 11 Жидачівського району Львівської області. Коли позивач звернувся до державного реєстратора з приводу реєстрації права власності на придбане майно, йому було рекомендовано звернутися до нотаріуса з приводу нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. В свою чергу державний нотаріус відмовив йому у нотаріальному посвідченні договору, оскільки відсутні будь-які правовстановлюючі документи на придбане майно. Таким чином, у зв'язку з неналежним оформленням договору купівлі-продажу нерухомого майна та відсутністю реєстрації права власності на будівлю насосної станції, нотаріус не має можливості за ним, як за правонабувачем за договором купівлі-продажу, посвідчити відповідний договір купівлі-продажу нерухомого майна, тому він звернувся до суду та просить визнати за ним право власності на придбану будівлю. Позивач у судове засідання не з'явився, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує у повному обсязі, який просить задовольнити. Відповідач у судове засідання також не з'явився, надавши до суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі, позов визнає повністю. Відповідно\~\~до\~\~ст. 197\~\~ЦПК\~\~України,\~\~у\~\~разі\~\~неявки\~\~в\~\~судове\~\~засідання\~\~всіх\~\~осіб,\~\~які\~ беруть\~\~участь\~\~у\~\~справі,\~фіксування\~\~судового\~\~процесу\~\~за\~\~допомогою\~\~звукозаписувального\~\~тех- нічного\~\~засобу\~\~не\~\~здійснюється. Відповідно до ч.4\~ст.174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши надані сторонами письмові докази, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно Договору купівлі-продажу від 01 березня 2017 року, укладеного в м. Ходорів Жидачівського району Львівської області, між ТзОВ "Ходорівський цукровий завод" в особі директора [PERSON] та [PERSON], останній придбав будівлю промводокачки загальною площею 297,6 кв.м., розташованої за адресою: м. Ходорів провулок В.Стуса, 11 Жидачівського району Львівської області. Відчужуване майно належить Товариству з обмеженою відповідальність "Ходорівський цукровий завод" з 21.11.2000 року та знаходиться у нього на балансі. 05 квітня 2017 року на підставі Акту прийому-передачі майна, Товариство з обмеженою відповідальність "Ходорівський цукровий завод" в особі директора [PERSON] передав, а [PERSON] прийняв майно : будівлю промводокачки, інвентарний номер 1113, 1913 року побудови, в кількості однієї одиниці та огорожу промводокачки, інвентарний номер 4072, 1962 року випуску, в кількості однієї одиниці. Згідно видаткової накладної № 1 від 05 квітня 2017 року, [PERSON] сплатив Товариству з обмеженою відповідальність "Ходорівський цукровий завод" за будівлю промводокачки з огорожею 105 000,00 грн. З поданої технічної документації Стрийського МБТІ, виданої ТзОВ "Ходорівський цукровий завод", вбачається, що промводокачка, розташована м. Ходорів провулок В.Стуса, 11 Жидачівського району Львівської області, є нежитловою цегляною будівлею, 1913 року побудови, загальною площею 297.6 кв.м., 40% зносу, інвентаризаційною вартістю 677444 грн. До складу будівлі входять металеві ворота 1, варістю 3 225 грн. Позивач вказує, що з 05 квітня 2017 року - з часу передачі йому у власність та користування і до теперішнього часу він володіє, користується вказаними нерухомими об'єктами. Будь-яких претензій з боку третіх осіб відносно придбаного ним вищевказаного нерухомого майна не заявлялось. Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходив з вимог ст. 60 ЦПК України, яка регламентує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, коли мають місце підстави звільнення від доказування. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Крім того, дотримуючись принципу диспозитивності, передбаченого ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні, а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. У відповідності до ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, належить власнику товару. Якщо продавець не є власником, покупець набуває права власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. У відповідності до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно ч. 3 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ч 4 ст. 3 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Оцінивши достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що вимоги позову є обґрунтованим та таким, що підлягають задоволенню, оскільки наявними доказами підтверджено, що позивач на підставі Договору купівлі - продажу від 01 березня 2017 року фактично отримав право власності на придбане майно, однак не може зареєструвати в установленому законом порядку право власності на придбане майно у зв'язку з тим, що з боку ТзОВ «Ходорівський цукровий завод» в особі директора [PERSON], відповідно до діючого законодавства, не було передано відповідні правовстановлюючі документи для реєстрації до державного нотаріуса, у звязку з їх втратою, чим були порушені права та охоронювані законом інтереси позивача, які підлягають захисту шляхом визнання права власності на придбане позивачем майно.

Outcome: approved