Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

20.05.2016 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, у якому просила розірвати шлюб, зареєстрований 03.03.2015 року з [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Татарбунарського районного управління юстиції в Одеській області, про що було зроблено актовий запис №24. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї стало те, що на протязі останнього року між ними зникло порозуміння, сімейне життя поступово погіршуловася, на цьому ґрунті у них виникають сварки, позивачка вважає, що вони вступили до шлюбу, не пізнавши один одного. В зв'язку з цим, вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивачка та її представник в судове засідання не зявилися, але надали заяву з проханням справу розглянути у їх відсутність, позовні вимоги підтримали (а.с.15). Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає (а.с.12). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб І-ЖД № 225565 (а.с.5), 03.03.2015 року був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] /Работа/ [PERSON], який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Татарбунарського районного управління юстиції в Одеській області, про що було зроблено актовий запис №24. Копією свідоцтва про народження серії І-ЖД № 438029 від 26.05.2015 року (а.с.4) підтверджується, що сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами носить формальний характер, вони фактично припинили подружні стосунки, відносини не підтримують, примирення не бажають. З урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер і продовжується тривалий час, що призвело до втрати почуття любові та перспектив налагодження стосунків немає. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, у звязку з чим, на думку суду, сім'я розпалась остаточно, тому шлюб між ними варто розірвати. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. В силу ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як видно зі свідоцтва про шлюб, у зв'язку з реєстрацією шлюбу позивачка змінила прізвище з "Работа " на "Меюс". В самому позові, остання просила відновити дошлюбне прізвище "Работа". Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що згідно абз.2 ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved