Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

26.11.2014 року позивач [PERSON] в особі представника - адвоката [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення розміру ідеальної частки. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON], його батьку [PERSON], а також відповідачці [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. [INFO] року помер його батько [PERSON] Померлим, ще за його життя було складено заповіт, відповідно до якого спадкоємцем усього майна, з чого б воно не складалося, де б воно не знаходилося є його дружина [PERSON] 18.03.2010 року відповідач по справі, на користь якої було складено заповіт звернулася до нотаріуса з приводу оформлення спадщини, останнім їй було рекомендовано звернутися до суду для виділення ( визначення ) частки померлого у спільному майні. Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 13.04.2010 року визначено за [PERSON], який помер [INFO] року, та [PERSON] кожним 1/3 частку квартири [ADDRESS] Проте, вищевказаним рішенням суду не було визначено частку у спільній сумісній власності за [PERSON], що позбавляє його право розпоряджатися належною йому часткою квартири на власний розсуд. На підставі викладеного просив суд, визначити за [PERSON] 1/3 ідеальну частку квартири [ADDRESS] із спільної сумісної власності. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник позивача - адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, суду надала заяву, в якій позов визнає та просить проводити судовий розгляд справи за її відсутності ( а.с. 34 ). Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши матеріали справи у межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, позивач є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 15.10.2009 року Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції ( а.с. 7 ). [INFO] року [PERSON] помер в м. Вознесенськ Миколаївської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 20.08.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області ( а.с. 9 ). Відповідач [PERSON] з 18.04.1989 року й до дня його смерті перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], що свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданим 18.04.1989 року (а.с.10). Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема на частину квартири [ADDRESS] (а.с.4) Ще за свого життя, 17.12.2004 року, [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого все своє майно, з чого б воно не складалося, де воно не знаходилося, і взагалі все те, що буде належати йому по закону на день смерті, заповів своїй дружині - [PERSON] Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] 17.12.004 року ( а.с. 12 ) Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 30.11.1993 року, виданого органом приватизації - Вознесенським шкіряним об'єднанням "Возко", позивачу, відповідачу та [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] (а.с.11). Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 13.04.2010 року визначено за [PERSON], який помер [INFO] року в м. Вознесенську, та [PERSON] кожним 1/3 частку квартири [ADDRESS] Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 09.12.2014 року № 30667137 за [PERSON] зареєстровано право власності на 2/3 частки квартири [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право на спадщину № 796, виданого 23.06.2010 року приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу [PERSON], свідоцтва про право власності виданого 30.11.1993 року Вознесенським виробничим шкіряним об'єднанням «ВОЗКО» та рішення Вознесенського міськрайонного суду від 13.04.2010 року ( а.с. 35 ). Право власності на частину, належну [PERSON] не зареєстроване в зв'язку зі смертю власника. Згідно ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ст. 370 ЦК України та рекомендацій Постанови Пленуму Верховного Суду за № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовом про захист права приватної власності" співвласники мають право на виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності і частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Зважаючи на викладене вимоги позивача щодо визначення ідеальної частки є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно положень ЦК УРСР, Закону України "Про власність" від 7 лютого 1991 року визначено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Обов'язкову державну реєстрацією прав на нерухоме майно та момент виникнення на нього права власності саме з цього часу законодавець пов'язує лише з прийняттям нового ЦК України ( ст. ст. 331, 182). Зокрема, із 3 серпня 2004 року, з часу набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" (далі - Закон). Так, ч. 3 ст. 3 Закону передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, зокрема, за умови, якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової державної реєстрації таких прав (ч.4 ст.З Закону). Враховуючи те, що позивач не має іншої можливості захистити своє право власності, суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України його цивільне право підлягає захисту шляхом визначення за ним 1/3 ідеальної частки на квартиру.

Outcome: approved