Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 12.11.2005 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. 10.11.2010 року Ленінським районним судом м.Дніпропетровська з відповідача були стягнути аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття, починаючи стягнення з 21.07.2010 року. Після отримання виконавчого листа, позивачем було надіслано до Синельниківського міськрайонного відділу ДВС Головного Територіального Управління юстиції у Дніпропетровській області заяву про відкриття виконавчого провадження разом із оригіналом виконавчого листа № 2-5543, виданого Ленінським районним судом м.Дніпропетровська, на підставі чого було відкрите виконавче провадження. З моменту відкриття виконавчого провадження відповідач злісно ухиляється від сплати аліментів. Відповідача було попереджено про кримінальну відповідальність за ч.1 ст. 164 КК України відносно злісного ухилення від сплати аліментів, про що свідчить його особистий підпис у підписках від 30.03.2011 року та від 05.05.2015 року. Проте не зважаючи на попередження про кримінальну відповідальність відповідач продовжує злісно не виконувати судове рішення, що стало підставою для подання заяви про вчинення кримінального правопорушення до Синельниківського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області від 05.09.2016 року за ч.1 ст.164 ККУкраїни. Станом на день звернення до суду із відповідною позовною заявою, відповідно до Листа Синельниківського ВДВС від 03.10.2016 року за № 7827, виконавчий лист направлений до ТОВ Виробниче підприємство «Енергополіс», та згідно наданого розрахунку станом на 25.08.2016 року за № 529 вбачається відсутність оплати аліментів за 2015- 2016 рік, що складає заборгованість на загальну суму 33 743,15 грн. Але відповідач, як батько дитини не тільки не сплачує аліментів, він не цікавиться та не бере участь у вихованні дитини, у розвитку його здібностей, не бере участь в освіті, що підтверджується характеристиками з місця навчання дитини, з яких вбачається, що лише мати, особисто та у повній мірі займається вихованням сина, відвідує батьківські збори, особисто приводить сина до школи та збирає, завжди приділяє належну увагу особистому розвитку дитини, його навчанню, зовнішньому вигляді та дисципліни, проте батька в школі ніколи не бачили. Згідно Довідки від 02.09.2016 року за № 1254, виданої ЖЕП «Центральний» ДМР вбачається що дитина проживає безпосередньо з матір'ю та бабусею та дідусем. Відповідно до відповіді наданої за адвокатським запитом КЗ «Дніпропетровським центром лервинної медико - санітарної допомоги №6» від 17.10.2016 року за № 6/11-1502, вбачається постійний контроль з боку лише матері відносно дитини, виконання всіх рекомендації лікарів. Відповідач навіть не усвідомлений про стан здоров'я дитини. У зв'язку з цим, позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітньої дитини- [PERSON], [INFO]. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просили його задовольнити. Пояснили обставини справи таким чином як вони викладені вище. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що з сином він спілкується, аліменти на його утримання сплачує, відвідує за місцем проживання позивача. З 2009 року він не проживає з позивачем як родина, але з сином продовжував спілкування - відвідує його та телефонує йому. Заборгованість по аліментам виникла у зв'язку з відсутністю постійної роботи, це було протягом 2014-2015 року. З 22.04.2016 року він офіційно працевлаштований у приватній фірмі «Енергополіс» монтажником котельних установок, з заробітної плати щомісячно стягуються аліменти. На батьківські збори до сина не ходить, так як син відвідує школу в м. Дніпро, а він проживає в Синельниківському районі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач є її донькою, а відповідач - її колишній зять. Позивачка та її син проживають з нею. З 2010 року сторони разом не проживають. Після цього відповідач приїжджає до сина дуже рідко. Останніх 5 років відповідач взагалі не з'являвся до сина. 21.03.2017 року відповідач відвідав сина на день народження, ніякої матеріальної допомоги не надавав, один раз дзвонив до сина. Він не дав дозволу сину поїхати на змагання. Позивач сама займається вихованням сина. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з 2009 року знає сторін, їх діти навчаються в одному класі. Вона бачила, що відповідач приходив до сина на 01 вересня 2013 року. Дитиною загалом займається позивач та бабуся з дідусем. Від невизначеності син позивачки перебуває в стресовому стані. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що зі сторонами проживає по сусідству з 2008 року. Разом сторони не проживають останніх 6 років. Протягом цього періоду вона не бачила щоб відповідач відвідував свого сина. Син позивачки спілкується з її сином, тому їй відомо про ці обставини. Вихованням сина позивач займається загалом сама та з бабусею і дідусем. Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, відповідача, свідків, розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов такого висновку. Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER], 12.11.2005 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON]. Прізвище позивача після реєстрації шлюбу : «[PERSON]». З свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серія [NUMBER], вбачається, що його батьками є сторони по справі. Заочним рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.11.2010 року з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття [PERSON], починаючи стягнення з 21 липня 2010 року. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.06.2011 року між сторонами було розірвано шлюб. Згідно довідок Відділу ДВС Синельниківського міськрайонного управління юстиції № 255 від 14.04.2015 року, № 386 від 20.07.2017 року, № 647 від 10.11.2015 року [PERSON] у період з 01.01.2014 року по 31.03.2015 року, 01.05.2015 року по 01.11.2015 року, 01.01.2015 року по 30.06.2015 року не отримує аліменти згідно виконачого листа № 2-5543, виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська. Згідно довідки Відділу ДВС Синельниківського міськрайонного управління юстиції № 4851 від 15.04.2015 року заборгованість [PERSON] по аліментам на утримання дитини станом на 01.04.2015 року складає 32820,01 грн. Згідно листа, надісланого на адресу [PERSON] Синельниківським міськрайонним відділом ДВС № 7827 від 03.10.2016 року заборгованість за виконавчим документам станом на 01.08.2016 року становить 33743,15 грн.. Постановою державного виконавця Відділу ДВС Синельниківського МРУЮ від 15.03.2011 року було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-5543, виданого 02.02.2011 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі ? частини. Постановою державного виконавця Синельниківського МРВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області від 25.08.2016 року вищезазначене виконавче провадження було закінчено у зв'язку з тим, що боржник отримує дохід в ТОВ «Виробниче підприємство «Енергополіс», що знаходиться за адресою : м. Дніпро, вул.. Червона,21 Г. Згідно розрахунку по аліментам на [PERSON], заборгованість станом на 01.08.2016 року складає 33743,15 грн.. Згідно підписки [PERSON] 05.05.2015 року роз'яснена ст.164 КК України за ухилення від сплати аліментів. Відповідно довідки Комінального житлово-експулатаційного підприємства «Центральний» Дніпропетровської міської ради № 1254 від 02.09.2016 року [PERSON] зареєстрована за адресою : [ADDRESS], та має такий склад сім'ї : син - [PERSON], 2006 року народження; батько - [PERSON], мати - [PERSON] Згідно довідки КЗ «середня загальноосвітня школа № 77» № 138 від 11.08.2016 року, [PERSON] самостійно виховує сина, учня 5-А класу, батько дитини батьківські збори не відвідує, до школи сина не відводить та не забирає. З характеристики на учня 5-А класу [PERSON] вбачається, що вихованням сина займається мати, яка приділяє належну увагу його особистому розвитку, навчанню, зовнішньому вигляду та дисципліні. Згідно характеристики на [PERSON], остання працює в КЗК «Дніпропетровський національний музей імені Д.І. Яворницького» ДОР». За час роботи зарекомендувала себе з позитивної сторони. Загальна сума її доходу за період з 01.10.2015 року по 30.09.2016 року становить 123312,06 грн., що підтверджується довідкою про доходи № 27 від 18.10.2016 року. Відповідно висновку Органу опіки та піклування Новокодацької районної у місті Дніпрі ради Орган опіки та піклування вважає за недоцільне в інтересах малолітньої дитини позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні до його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Комісією з питань захисту прав дитини рекомендовано батькові систематизувати зустрічі з дитиною, оскільки хлопцеві необхідне батьківське піклування. В матерілах справи містяться висновки психолога Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ відділення психологічного забезпечення відділу кадрового забезпечення спільно з інформаційно-консультативним центром для осіб, що постраждали від домашнього насилля «Liberta», згідно якого психологом [PERSON] рекомендована подальша робота дитини - [PERSON] с психологом, уникнення стресових ситуацій ( зокрема спілкування з біологічним батьком). Згідно листа Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області № 52/10-3767 від 03.04.2017 року, [PERSON], було повідомлено про те, що її заяву з проханням притягти до адміністративної відповідальності [PERSON] зареєстровано до ЖЕО № 1792 від 09.03.2017 року. Притягнути останнього до адміністративної відповідальності виявилося неможливим у зв'язку з відсутністю [PERSON]. Також повідомлено, що в разі встановлення місця знаходження [PERSON] питання про притягнення останнього до відповідальності буде розглянуто знову. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ч.6 ст. 19 Сімейного Кодексу України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно ч.1 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону ( ч.6 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства"). Відповідно до вимог ст. 164 Сімейного Кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 р. №3 позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 р. №3 ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Отже, судом не було встановлено жодних з підстав, передбачених ч. 1 ст. 164 СК України. Доводи позивача щодо ухилення [PERSON] від виконання своїх обов'язків з виховання їх сина не знайшли свого повного підтвердження в ході судового розгляду, оскільки суду не було надано документальних підтверджень щодо притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітньої дитини. Показання свідків не є належним доказом доводів позивача, оскільки з них не вбачається свідомого нехтування відповідачем своїми обов'язками по вихованню дитини. Крім того, посилання позивача на наявність заборгованості по виплаті аліментів у розумінні вищезазначених положень законодавства та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України також не є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав відносно свого неповнолітнього сина. За таких обставин судом не встановлено винної поведінки відповідача та свідомого нехтування ним своїми обов'язками. Таким чином, суд вважає необхідним в задоволенні позовних вимог відмовити. Крім того, згідно ст.88 ЦПК України у разі відмови в задоволенні позову судові витрати з відповідача на користь позивача не стягуються. На підставі викладеного та ст.ст. 19, 150, 164, 166 СК України, Законом України "Про охорону дитинства", Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав",

Outcome: dismissed