Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

До суду з названим позовом звернулося ПАТ „Страхова компанія „Провідна" , посилаючись на те, що 5 листопада 2012 року між ПАТ „Страхова компанія „Провідна та ТОВ „Союз-Світло-Україна" було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 06/0660558/1005/12, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням автомобілем IVECO DAILY 60 С15, державний номерний знак [NUMBER], 2008 року випуску. 6 березня 2013 року відбулося ДТП, учасниками якого були застрахований автомобіль IVECO DAILY 60 С15, державний номерний знак [NUMBER] та автомобіль Рено, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] На підставі страхового акту, розрахунку суми страхового відшкодування ПАТ „Страхова компанія „Провідна" було виплачене страхове відшкодування у розмірі 23822 грн. Позивач просить суд стягнути із відповідача на користь ПАТ „Страхова компанія „Провідна", завдану матеріальну шкоду на суму 23822 гривні. В судовому засіданні в режимі відеоконференції представник позивача позовні вимоги підтримав, підтвердив обставини, на які посилається ПАТ „Страхова компанія „Провідна" в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначаючи суду, що він, керував даним автомобілем у зв'язку з виконання трудових обов'язків. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові докази, вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що ТОВ „Союз-світло Україна" відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а. с. 13), є власником вантажного фургона-С IVECO DAILY 60 С15, державний номерний знак [NUMBER]. 5 листопада 2012 року між ПАТ „Страхова компанія „Провідна" та ТОВ „Союз-Світло-Україна" було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 06/0660558/1005/12 - автомобіля IVECO DAILY 60 С15, державний номерний знак [NUMBER], 2008 року випуску, що підтверджується копією вказаного договору (а. с. 5). Відповідно до копії наказу ТОВ „Союз-Світло Україна" від 1 січня 2013 року „Про закріплення автомобілів" (а.с. 14) автомобіль IVECO DAILY 60 С15 був закріплений за [PERSON], який 6 березня 2014 року керував даним автомобілем на підставі подорожнього листа № 2957915 від 1 березня 2014 року (а.с. 5). З копії постанови Святошинського районного суду м. Києва від 3 квітня 2013 року (а. с. 6 зв.) встановлено, що [PERSON] 6 березня 2013 року, близько 10 години 50 хвилин, в м. Києві по вул. Якутська, 8/1, керуючи автомобілем марки Рено, державний номерний знак [NUMBER], відповідач не дотримався безпечного бокового інтервалу стоячого автомобіля Івеко [NUMBER], внаслідок чого сталося зіткнення, що спричинило пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 13.1 ПДР України. Вказаною постановою суду відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мало місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Пунктом 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 1 березня 2013 року „Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" передбачено, що не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Відповідач у судовому засіданні зазначав, що на час даної дорожньо-транспортної пригоди він перебував у трудових відносинах з ТОВ "Імперіал-транс груп". Проте, [PERSON] не надав суду переконливих доказів, які б свідчили про те, що він керував автомобілем марки Рено, державний номерний знак [NUMBER] у зв'язку з виконанням своїх трудових обов'язків із особою, яка на відповідній правовій підставі володіла вищезазначеним транспортним засобом, а судом даних обставин не встановлено. З копії акту огляду транспортного засобу № 06/41801 від 11 березня 2013 року (а.с. 7-11), копії заяви на виплату страхового відшкодування (а.с. 12), копії довідки інспектора ДПС УДАІ ГУМВС України в м. Києві про пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді (а.с. 13) встановлено, що автомобіль IVECO DAILY 60 С15, державний номерний знак [NUMBER] отримав механічні пошкодження, а саме: пошкоджено капот, праву фару, переднє праве крило, решітку радіатора. Відповідно до копії наряду-замовлення № НЗ-00001 (а.с. 16), копії страхового акту № 1 1001/06/41801 від 17 травня 2013 року, копії акта - передачі виконаних послуг (робіт) (а.с. 15) ФОП [PERSON] було надано ТОВ „Союз-Світло-Україна" послуги по відновлювальному ремонту автомобіля IVECO DAILY 60 С 15, державний номерний знак [NUMBER] на загальну суму 23822 гривні, яку 11 червня 2013 року ПАТ „СК „Провідна" перерахувало ФОП [PERSON] в рахунок страхового відшкодування згідно договору № 06/0660558/1005/12, що підтверджується копією платіжного доручення № 0030163 (а.с. 20). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України така майнова шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а ч. 2 ст. 1192 ЦК України передбачає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них. Відповідно до копії розрахунку суми матеріального збитку від 16 травня 2013 року (а.с. 19) сума матеріальної шкоди, завданої власнику даного автомобіля, в результаті його пошкодження при ДТП, складає 23822 грн. Разом з тим, з копій акта - передачі виконаних послуг (робіт) та наряду-замовлення № НЗ-00001 встановлено, що у вартість відновлюваних робіт також враховані витрати на придбання переднього бампера в сумі 2978грн. та його фарбування - 800 грн., фарбування передніх правих дверей - 800 грн. та фарбування моторного відсіку - 100 грн. на загальну суму 4678 грн. Проте, відповідно до копії акту огляду транспортного засобу № 06/41801 від 11 березня 2013 року (а.с. 7-11) вищезазначені пошкодження транспортного засобу не пов'язані з даним страховим випадком. Тому у задоволені позовних вимог, щодо стягнення з відповідача 4678 грн. слід відмовити, оскільки позивачем не надано переконливих доказів того, що дані витрати понесені в результаті ДТП . Згідно зі ст. 27 Закону України „Про страхування" та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи. Відповідальної за завдані збитки. Враховуючи викладене, суд вважає, що оскільки дорожньо-транспортна пригода, під час якої пошкоджено автомобіль IVECO DAILY 60 С15, який застрахований по договору добровільного страхування № 06/0660558/1005/12 від 5 листопада 2012 року, сталась з вини відповідача - з [PERSON] слід стягнути на користь позивача збиток, понесений останнім по виплаті страхового відшкодування в сумі 19144 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial