Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

01 квітня 2019 року представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою. Позовна заява мотивована тим, що відповідно до підписаної відповідачем Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт №б/н від 15.12.2015 року відповідач отримав кредит у розмірі 24067,09 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. На думку позивача, вказана Генеральна угода разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті\~www.privatbank.ua/rules,\~складають Кредитний\~договір (надалі\~-\~Договір).\~При укладенні\~Договору сторони\~керувалися ч.1\~ст.\~634\~ЦК України,\~формулярами та\~стандартними формами.У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору позивач просив стягнути із [PERSON] станом на 17.03.2019 заборгованість в сумі 64770,94 грн., з яких: 22080,84 грн. заборгованість за кредитом; 11544,75 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; заборгованість за пенею та комісією; 1915,53 грн.- штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди, яку позивач просить стягнути з відповідача та понесені позивачем при зверненні з позовом до суду судові витрати. Згідно свого Статуту АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК „ПРИВАТБАНК є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК „ПРИВАТБАНК (а.с.36-37). Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про акціонерні товариства», зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, пов`язаних зі зміною назви. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05 квітня 2019 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 06 грудня 2019 року суд вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. 26.01.2012 року відповідачем підписано Анкету-Заяву про надання кредитної картки №б/н із встановленням кредитного ліміту в сумі 3000 грн (а.с.5). У Анкеті зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які була надані для ознайомлення в письмовому вигляді. До позову банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку. Вказаний витяг не містять підпису відповідача. 15.12.2015 року відповідачем підписано Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (надалі - Генеральна угода) (а.с.6). Згідно преамбули до договору він укладений з метою сприяння виконанню відповідачем обов`язків по кредитному договору №SAMDS20000S7184251 від 26.01.2012 року. Відповідно до п. 1.1.1 - 1.1.2 вказаної вище Генеральної угоди сторони домовилися зменшити розмір заборгованості, що виникла в період з дати надання Позичальнику кредиту, а саме: проценти - на 1018,98 грн., комісію - на 114,96 грн, пеню - на 0,0 коп., штраф - на 781,58 грн. Заборгованість по договору 1 з дати підписання Генеральної угоди складає 25434 грн. 59 коп., дата остаточного погашення заборгованості по Договору 31.12.2018 року. З метою забезпечення виконання обов`язків по Договору, Позичальник зобов`язується в день підписання генеральної угоди мати залишок на будь-якому відкритому в Банку рахунок в розмірі 1367 грн. 51 коп. Згідно п.2.1. Генеральної угоди банк надає строковий кредит в сумі 24067,09 грн на строк 36 місяців з 15.12.2015 року по 31.12.2018 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в обмін на зобов`язання Позичальника по сплаті кредиту, процентів в розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості по Кредиту вказану в Заяві, Умовах і правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: з "1" по "25" число кожного місяця позичальник надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 873,15 грн. для погашення заборгованості по Кредиту, яка складається з заборгованості по кредиту, процентів, а також інших витрат згідно Умовами та правилами. Дата останнього погашення заборгованості має бути не пізніше 31.12.2018 року. Пунктом 2.2 Генеральної угоди б/н від 15.12.2015 року визначено, що згідно ст. 212, 611, 651 ЦПК України при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, вказаних в цій Генеральній угоді, Умовах і правилах, більш ніж на 31 день, по зобов`язанням, строк яких не настав, Сторони узгодили, що терміном повернення кредиту рахується 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту починаючи з 32-го дня порушення рахується простроченою. Позичальник сплачує Банку штраф в розмірі 1915,52 грн. В п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року, встановлено обов`язок Клієнта погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. У відповідності до п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов`язань за договором на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Власник картки зобов`язати слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.12.9 Умов та правил надання банківських послуг Боржник доручає списувати з будь-якого рахунку відкритого в Банку в тому числі з Картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов`язань. У відповідності до п.2.1.1.12.11 Умов та правил надання банківських послуг Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших зобов`язань за цим договором. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг підписання даного договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Відповідно до п. 2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг, на боргові зобов`язання за Кредитом і Овердрафтом Банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13 (пункт не застосовується для Преміальних краток Platinum, MC World Signia і VISA Infinite). Відповідно до п. 2.8 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н з метою створення сприятливих умов для виконання Позичальником зобов`язань за кредитним договором № SAMDN52000057184251 від 15.12.2015року, укладеної 26.01.2012 року, при порушенні позичальником обов`язків по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої вказаний в умовах і правилах за кожен день прострочки. За змістом п. 2.1.1.12.6.2 Умов та правил надання банківських послуг, у випадку виникнення простроченого зобов`язання на суму від 100 грн., враховуючи прострочені зобов`язання, передбачені пп. 2.1.1.12.6.2, 2.1.1.12.8.1 Умов та правил, клієнт сплачує банку пеню, яка розраховуються так: Пеня = базова процентна ставка по договору/30 (нараховується за кожен день прострочення кредиту) + 50 грн. (одноразово). Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту, що передбачено п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.12.8 Умов та правил надання банківських послуг, банк стягує комісію за обслуговування згідно з тарифами/пам`яткою клієнта/довідкою про умови кредитування, Тарифами банку, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13 Оплата комісії здійснюється у відповідності до п. 2.1.1.3.3 Умов та правил. Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] , наданого АТ КБ "Приватбанк", відповідач кредитні кошти у встановленому договором порядку та строки не погасила, в результаті чого станом на 17.03.2019 року утворилась заборгованість у розмірі 64770,94 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом - 22080 грн. 84 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 11544 грн. 75 коп., заборгованість за пенею та комісією - 29229 грн. 82 коп., а також штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди - 1915 грн. 53 коп. При цьому суд, виходячи з положень ч.2 ст. 614 ЦК України, якою встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання, приходить до висновку, що відповідачем по справі не надано жодного належного доказу на спростування розрахунку кредитної заборгованості, наданого позивачем, та її розміру. Разом з тим, як вбачається зі змісту позовної заяви, до загальної суми заборгованості відповідача [PERSON] по кредитному договору позивачем була включена заборгованість за пенею та комісією в сумі 29229,82 грн. без надання відповідного розрахунку окремо за кожним видом платежу. При цьому до самого розрахунку заборгованості відповідача [PERSON] позивачем включений загальний розмір комісії та пені, в тому числі, накопичувальним підсумком (графи 13 і 14 розрахунку), який в кінцевому підсумку заборгованості за кредитом зазначений позивачем виключно у виді комісії у сумі 29229,82 грн.. Зі змісту Генеральної угоди, підписаної відповідачем 15.12.2015 року, не вбачається сплата комісії у розмірах, наведених у розрахунку її заборгованості за наданим кредитом. У відповідності до п.2.1.1.5.5 Умов і правил надання банківських послуг відповідач по справі, як клієнт, зобов`язувався погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених даним договором (а.с.25 зворот). З урахуванням викладеного судом встановлено, що будь-яких умов щодо порядку нарахування, строків сплати комісії та її розміру підписана відповідачем [PERSON] угода від 15.12.2015 року не містить, а з доданих позивачем до позовної заяви Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, не вбачається наявності фінансових умов кредитування, які б встановлювали обов`язок відповідача сплачувати комісію та пеню сукупним розміром, як зазначено позивачем у наданому суду розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором. Інших банківських документів на підтвердження порядку нарахування комісії, строків її сплати та розміру позивачем до суду надано не було. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги відсутність наданого позивачем належного розрахунку заборгованості окремо за кожним видом платежу - комісією та пенею, суд, виходячи із засад змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, приходить до висновку про безпідставність та недоведеність належними доказами включення позивачем до суми заборгованості за кредитом відповідача [PERSON] загального розміру заборгованості за пенею та комісією в сумі 29229,82 грн., та відмову в задоволенні позову в цій частині. Крім того, відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача суми пені, включеної останнім до загального розміру заборгованості за пенею та комісією, суд враховує і вимоги чинного законодавства щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності. Так, відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2\~ ст. 549 ЦК України\~). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору, а саме пунктом 1.1.5.25 Умов та Правил надання банківських послуг, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання відповідачем грошових зобов`язань по даному договору, а саме: за несвоєчасну оплату послуг, передбачених цим договором, Умовами і Правилами клієнт платить банку по кожному випадку порушення пеню у розмірі 0,1% від суми заборгованості, але не вище подвійної дисконтної ставки НБУ, що діяла у період, за який платиться пеня, за кожний день прострочення. Одночасно з цим, згідно з\~пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, на який посилається позивач, передбачений обов`язок відповідача по справі при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, сплатити банку штраф в розмірі 500,00 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в першу чергу (а.с.26). Враховуючи викладене, відповідно до ст. 549 ЦК України, суд приходить до висновку про те, що одночасне застосування банком штрафу і пені, які є одним видом цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання позивачем положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а тому позовна вимога щодо стягнення з відповідача по справі пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом без надання суду належного розрахунку даного виду платежу за договором, одночасно із штрафом, встановленими за порушення строків погашення заборгованості за кредитним договором без зазначення, за яким саме видом грошових зобов`язань, не підлягає задоволенню з підстав подвоєння цивільно-правової відповідальності відповідача за одне і те саме порушення. Такі ж висновки щодо застосування норм матеріального права викладені в постановах Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року в справі\~\~№347/1910/15-ц та від 21.10.2015 року в справі №6-2003цс15, які відповідно до ч.4 ст, 263 ЦПК України мають враховуватись судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, а також в постановах Верховного Суду від 13.02.2018 року у справі №165/260/16-ц, від 08.02.2018 року у справі №442/6663/15-ц та від 21.03.2018 року у справі №344/15777/14-ц. На підставі викладеного, суд вважає встановленим факт невиконання відповідачем [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором та приходить до висновку про часткове задоволення позову щодо стягнення з відповідача по справі на користь позивача АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за: кредитом в сумі 22080,84 грн., по процентам за користування кредитом в сумі 11544,75 грн. та штрафу в сумі 1915,53 грн., а всього в розмірі 35541,12 грн. та відмову в задоволенні іншої частини позовних вимог про стягнення з відповідача по справі [PERSON] суми комісії та пені в загальному розмірі 29229,82 грн.. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача пропорційно до\~розміру задоволених\~позовних вимогна підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial