Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

До суду 23.06.2020 року надійшла позовна заява Комунального підприємства «Жилкомсервіс», в якій позивач просить солідарно стягнути з [PERSON] , [PERSON] суми заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01.03.2013 по 01.03.2020 у сумі 9736 грн. 55 коп. та судовий збір у розмірі 2102 грн. 00 коп. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] (о/р [NUMBER] ), є власниками квартири [ADDRESS] . КП «Жилкомсервіс» є підприємством по наданню послуг по утримання будинків та прибудинкової території, розташованих за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з наведеним між позивачем та відповідачами існують відносини, що породжують цивільні права та обов`язки, оскільки позивач надає послуги по утриманню спільного майна багатоквартирного будинку [ADDRESS] , зокрема прибирання прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо будинкових систем, утримання ліфтів, а [PERSON] і [PERSON] ними користуються проте, не виконують обов`язку щодо повної та своєчасної оплати отриманих послуг, в результаті чого утворилася заборгованість, яка станом на 01 березня 2020 року складає 9736,55 грн. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 25.06.2020 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі з викликом сторін. Вказана ухвала направлена до відома відповідачам за їх зареєстрованим місцем проживанням. 17.08.2020 р. від [PERSON] надійшла заява про відкладення розгляду справи, що вказує на її обізнаність про відкриття провадження по даній справі, та лише 25.09.2020 р., тобто з пропуском п`ятиденного строку, подала заяву із запереченнями проти розгляду позову КП «Жилкомсервіс» в порядку спрощеного провадження. При цьому доказів поважності пропуску строку у своїй заяві [PERSON] не навела. 12 жовтня 2020 р. [PERSON] подані до суду заперечення проти позову (відзив), в який вона посилається на необґрунтованість вимог позивача, оскільки в жодних правовідносинах з ним вона не перебуває, та жодних послуг від КП «Жилкомсервіс» не отримує. Свої заперечення відповідач подала під назвою «Зустрічний позов», який фактично таким не є, оскільки не відповідає вимогам ст. 175, 177 ЦПК України та не містить вимог щодо предмету спору, тому суд розцінює його саме як заперечення проти вимог позивача. 16.12.2020 р. представником позивача [PERSON] до суду подано відповідь на відзив, в якому наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 05.01.2021 р. [PERSON] подала до суду доповнення до раніше поданих заперечень, в яких вона просить визнати дії відповідача стосовно не підготовки та не укладення з нею договору про надання послуг - незаконними; визнати нарахування відповідача на суму 9736 грн. незаконними та застосувати строк позовної давності. Вказані заперечення відповідача подала під назвою «Уточнена зустрічна позовна заява», яка знову не відповідає вимогам ЦПК України, що ставляться до позовних заяв та фактично є запереченнями проти позову КП «Жилкомсервіс». В судове засідання представник позивача не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачі в судові засідання не з`явились повторно, про час та місце розгляд справи були повідомлені належним чином. Відповідачем [PERSON] неодноразово подавались до суду заяви про перенесення розгляду справи з огляду на запроваджений в країні карантин, але ці причини неявки є не поважними та вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачів та прийняти рішення по суті спору. Суд, вивчивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] проживають та зареєстровані в квартирі [ADDRESS] (яка належить їм на праві власності), є споживачами послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надаються КП "Жилкомсервіс", особовий рахунок № [NUMBER] . Станом на 01 березня 2020 року сума заборгованості [PERSON] та [PERSON] за отримані ними послуги за період з 01.03.2013 по 01.03.2020 становить згідно довідки-розрахунку - 9736,55 грн. Як на підставу позовних вимог КП "Жилкомсервіс" посилається на те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не виконують свої обов`язки щодо сплати вартості послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що є підставою для стягнення з них суми заборгованості. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України "Про житлово-комунальні послуги". Відповідно до ст.5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:1) комунальні послуги (послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами); 2) послуга з управління багатоквартирним будинком (утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо). Пункт 2 частина 3 ст. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги визначає», що органи місцевого самоврядування встановлюють ціні/тарифи на комунальні послуги відповідно до закону. Пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено право споживача одержувати вчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами укладених договорів. При цьому такому праву прямо відповідає визначений частини 1 статті 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Наведене свідчить, що відповідачі зобов`язані були своєчасно і в повному обсязі оплачувати витрати на утримання будинку, споруд і прибудинкової території. Матеріали справи свідчать про те, що позивачем виконувалися обов`язки з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, якими користувались відповідачі, однак [PERSON] та [PERSON] не здійснювали оплату їх вартості своєчасно та в повному обсязі. 1 січня 2007 року набрав чинності публічний Договір про надання житлово-комунальних послуг між КП "Жилкомсервіс" та споживачами( власниками житлових і нежитлових приміщень, які знаходяться на балансі Територіальної громади м.Харкова в особі Харківської міської ради). Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Статтею 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг) . У разі необґрунтованої відмови підприємця від укладення публічного договору він має відшкодувати збитки, завдані споживачеві такою відмовою. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними. Згідно ч.3 ст.14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний договір про надання комунальних послуг укладається між співвласником багатоквартирного будинку та виконавцем відповідної комунальної послуги. Частиною 5 ст. 13 цього ж Закону передбачено, що відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Отже, законодавством передбачений двосторонній обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови від оплати таких послуг споживачем, посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. За приписами ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. КП «Жилкомсервіс» надавало послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, а відповідачі їх отримували, не надавши суду належних доказів на підтвердження своїх доводів щодо невиконання КП «Жилкомсервіс» своїх обов`язків, передбачених договором. Таким чином, між сторонами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг, які регулюються Цивільним Кодексом України та спеціальним законодавством-Законом України «Про житлово-комунальні послуги», позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав, а відповідачі плату за надані послуги у встановленому порядку не вносить тривалий строк. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У зв`язку з тим, що відповідачі по справі, мають непогашену заборгованість за надані послуги з утримання багатоквартирного будинку, споруд та прибудинкових територій, враховуючи те, що відповідачем [PERSON] заявлено клопотання про застосування строків позовної давності до виниклих правовідносин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з утримання багатоквартирного будинку, споруд та прибудинкових територійпідлягають частковому задоволенню за період з 01.07.2017 по 01.03.2020 року в розмірі 6601,44 грн. Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 141 КПК України та стягує з відповідачів на користь позивача суму сплаченого судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1425 грн. 16 коп.

Outcome: partial