Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа : Служба у справах дітей Синельниківської міської ради Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що відповідач - [PERSON] , [INFO] є матір`ю неповнолітніх дітей : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Вона є матір`ю [PERSON] - батька дітей, а по відношенню дітей : [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , є їх рідною бабусею. Звернутись до суду з позовною заявою про позбавлення [PERSON] , Позивача [PERSON] примусили наступні обставини. Починаючи з вересня 2015 року, діти відповідачки фактично проживають з нею. Весь цей час вони перебувають на її повному утриманні. Ні батько, ні мати грошей на потреби дітей не дають. В 2017 році відповідачка покинула дітей, виїхала у невідомому напрямку, теперішнє її місцезнаходження нікому не відоме. Батько дітей [PERSON] відбуває покарання в місцях позбавлення волі. Позивач надає добрий догляд за онуками, дбає про те, щоб вони не хворіли, відвідували школу. Житлові умови позивача задовільні. Відповідачка своїх батьківських обов`язків, зокрема обов`язку виховувати та утримувати дітей до досягнення ними повноліття, не виконує та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання. Будь-яких перешкод для виконання нею своїх обов`язків, позивач не чинила. Зокрема, неодноразово пропонувала матері спілкуватися з дітьми, купувати їм одяг і харчі, шкільне приладдя, відвідувати батьківські збори в школі, брати іншу участь у їх вихованні та утриманні, але цього робити вона не бажала, свідомо ухиляючись від виконання своїх батьківських обов`язків. [PERSON] зовсім не цікавилися розвитком, станом здоров`я синів, не дбала про їх інтереси. Навпаки, постійними скандалами негативно впливала на дітей. Оскільки батько дітей на даний час засуджений та відбуває покарання в місцях позбавлення волі, то право стати їх опікуном та повністю відповідати за їх виховання має саме вона - [PERSON] , як їх баба. Відповідачка не має регулярного доходу, адже не має постійного місця роботи. Водночас вона зобов`язана нести витрати по утриманню дітей: на придбання їжі, одягу, шкільного приладдя тощо. Крім того, періодично доводиться купувати ліки. Адже її сини (онуки [PERSON] ), як і інші діти, теж періодично хворіють на простудні захворювання. Ліки ж дуже дорогі. Також для загального зміцнення здоров`я їм, як і іншим, періодично не завадить оздоровлюватись у санаторіях. Але коштів на це у позивача не має. Добровільно відповідачка коштів на утримання дітей не дає. У зв`язку з цим, позивач просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав стосовно синів : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; Призначити [PERSON] , [INFO] опікуном онуків : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та передати цих дітей їй (бабі) на виховання; Стягнути з відповідача на її користь аліментит на утримання онуків : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі 4000 (чотири тисячі) грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до досягнення дітьми повноліття. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак до його початку надав заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача. Позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідачка в судове засідання не з`явилася по невідомим суду причинам, хоча про день та час судового засідання була належним чином повідомлена, що підтверджується оголошенням про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України. Представник третьої особи до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи без її участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Також надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , віднсоно хх малолтініх дітей : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов : відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням згоди позивача та її представника, суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та винести заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до наступного висновку. З копій свідоцтв про народження [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] , вбачається, що їх батьками є : «Мати - [PERSON] », «Батько - [PERSON] ». Згідно довідки квартального комітету № 5 від 24.11.2018 року [PERSON] проживає разом з дітьми : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , , [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки КЗ «Синельниківський центр первинної медико-санітарної допомоги Синельниківської міської ради» від 10.09.2018 року уход за дітьми з боку [PERSON] гарний, діти доглянуті, житлові умови дітей задовільні. Претензій медичних працівників до [PERSON] відсутні. З довідки квартального комітету № 5 від 10.09.2018 року вбачається, що [PERSON] неодноразово покидала дітей на [PERSON] .. Остання опікується та доглядає дітей. Онуки виховуються виключно бабусею та знаходяться на її утриманні. Згідно довідки № 3 від 06.09.2018 року [PERSON] відвідує КЗО «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 3 «Сонечко» з 28.08.2017 року. З травня 2018 року мати хлопчика ні одного разу не приводила та не забирала дитину з дитячого закладу, не прйимала участі у житті [PERSON] в дитячому садочку, цим займається його бабуся - [PERSON] . З довідки Синельниківської ЗОШ № 1 вбачається, що [PERSON] навчається в даній школі з 01.09.2014 року. Протягом навчання в початкових школах мати [PERSON] не завжди відвідувала батьківські збори, не брала участі в прибиранні а ремонті класної кімнати, часто нехтувала своїми батьківськими обов`язками ( учень часто пропускав заняття без поважної причини, запізнювався до школи, не мав необхідного шкільного приладдя). Згідно довідки Синельниківської ЗОШ № 1 [PERSON] протягом 2017-2018 навчального року недостатньо придялала уваги своєму синові - [PERSON] . Вона жодного разу не відвідала батьківські збори, не брала участі у колективних справах батьків і детей. [PERSON] іноді приходила до школди ( коли викликав класний керівник), погоджувалась із зауваженнями, але рекомендацій для того, щоб покращити навчально-виховний процес дитини, не виконувала. Відповідно до висновку Органу опіки та пікулвання Синельниківської міської ради від 26.02.2020 року, Орган опіки та піклування вважав за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Також у висновку зазначено, що малолітні діти проживають разом з бабусею [PERSON] . Відповідно до довідки, наданої [PERSON] , бабуся повністю займається вихованням, навчанням та матеріальним забезпеченням онуків. Малолітні діти з травня 2018 року знаходяться на її утриманні. За весь цей час мати не цікавилась життям своїх дітей, не виявляла бажання спілкуватись та брати участь у їх вихованні й утриманні, не піклувалась про фізичний та моральний розвиток дітей, [PERSON] не бере участі в забезпеченні синів одягом, харчуванням, оздоровленням, не цікавилася шкільним життям дітей, їхніми успіхами. Відповідно до характеристик, наданих Синельниківською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 1 та комунальним закладом освіти : «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 3 «Сонечко», [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] забезпечені усім необхідним для навчання. Вихованням та доглядом за дітьми займається бабуся. Вона активно цікавиться шкільним життям онуків, приймає активну участь у громадському житті школи та дитячого садочку, відвідує батьківські збори. Матері, [PERSON] , з травня 2018 року в школі жодного разу не бачили. Відповідно до акту обстеження умов проживання служби у справах дітей міської ради від 11.01.2019 року малолітні [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] забезпечені усім необхідним для розвитку та виховання : є місця для сну, навчання та відпочинку, в наявності одяг, взуття, навчальний матеріал, іграшки. Баткьо дітей - [PERSON] перебуває під вартою у Полтавській установі виконання покарань з 10.07.2016 року. Утриманням дітей не займається, кошти бабусі на виховання та утримання не перераховує. Відповідно до ч.2,3,4,5 ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ч.1 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону ( ч.6 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства"). Відповідно до вимог ст. 164 Сімейного Кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 р. №3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 1 ст.18 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Як встановлено в судовому засіданні та з матеріалів справи вбачається, що відповідач по справі не займалася та не займається вихованням своїх малолітніх дітей, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, не цікавиться їх навчанням, станом здоров`я, що свідчить про те, що відповідач свідомо нехтувала своїми батьківськими обов`язками, що в своїй сукупності свідчить про ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків з виховання дітей. Частиною 4 ст. 167 Сімейного Кодексу України передбачено, що якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Відповідно до ст. 243 Сімейного кодексу України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Згідно ст. 244 Сімейного кодексу України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажанням самої дитини. Згідно ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Частиною 3 ст.60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Крім того, ч.2, 3 ст. 166 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує : стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення ( ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України). Частинами 2 та 3 ст.182 Сімейного Кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно вимог ч.1,2,3 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч.1, 2 ст. 179 Сімейного Кодексу України передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Таким чином, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, як законно обґрунтовані та підтверджені документально. Згідно ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн.., а також на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.. На підставі викладеного та ст.ст. 150,164,166,179,180,182,183,191,243,244, Сімейного Кодексу України, ст.ст.55, 60 ЦК України, ч.1 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ст.ст.3,18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року та

Outcome: approved