Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

позивачка звернулася з позовом до суду до відповідача про стягнення аліментів, посилаючись на те, що вони з відповідачем проживали в зареєстрованому шлюбі, але на даний час шлюбні відносини припинені, шлюб розірвано 28 лютого 2007 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Жодних коштів та іншої допомоги на утримання сина відповідач добровільно не надає, тому позивачка змушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого законодавством на дитину відповідного віку, до досягнення сином повноліття. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з викладених в позові підстав. Наполягав на стягненні аліментів в частці від доходів відповідача, оскільки останній працює, не є інвалідом, пенсіонером та зобов"язаний утримувати свою дитину. Відповідач в судове засідання з"явився. Позов визнав частково та просив стягнути аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн., оскільки він має на утриманні ще одну неповнолітню дитину, батьком якої записаний у встановленому законом порядку. Вважав, що суми аліментів в розмірі 300 грн. буде достатньо для утримання сина. Вислухавши пояснення представника позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі та шлюб між ними розірвано, відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу Серії [NUMBER] (а.с. 4). В судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], що також підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] (а.с.8). Неповнолітній [PERSON] проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. В даний час відповідач на утримання дитини коштів не надає, що достовірно встановлено в ході розгляду справи, та доказів зворотньому, зокрема, відповідачем не надано суду в ході розгляду справи. Відповідач офіційно працює кочегаром та ортримує заробітну плату, що підтверджується відповідною довідкою № 673 від 24.11.2014 року (а.с. 26). На утриманні у відповідача перебуває ще одна неповнолітня дитина [PERSON], [INFO], батьком якої відповідач записаний у встановленмоу законом порядку (а.с. 22) та яка перебуває на обліку, як часто хворіюча дитина, що підтверджується відповідними довідками (а.с.24) Крім того, дружина відповідача [PERSON] на час розгляду спарви в суді перебувуає в декретній відпустці по догляду за хворою дитиною до 6 річного віку (а.с. 24). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов'язок покладено Законом на обох батьків у рівних частинах. При недосягненні батьками домовленості щодо виконання цього обов'язку, кошти на утримання дитини стягуються у судовому порядку з того із батьків хто проживає окремо від дитини. Підстав для звільнення відповідача від виконання обов'язку по утриманню дитини суд не вбачає. Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Посилання відповідача на те, що необхідно стягнути аліменти не в частці від доходу, а в твердій грошовій сумі, судом до уваги не приймаються, оскільки, в розумінні ст. 184 Сімейного кодексу України, в справі наявні докази того, що відповідач офіційно працює та отримує заробітну плату в установленому законом порядку, а тому має постійний дохід, в зв"язку з чим, суд вважає, що аліменти мають бути стягнені в частці від дохода відповідача. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище дитини, матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки і сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи положення ст. 182 Сімейного кодексуУукраїни, суд при визначенні частки, яка буде стягуватись як аліменти, враховує те, що відповідач працює, є особою працездатного віку, не є інвалідом, песіонером, має на утриманні ще одну малолітню дитину, дружину, яка перебуває в декретній відпустці по догляду за хворою дитиною. Відповідно до вимог ст. 183 ч. 1 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а тому справедливим розміром аліментів на утримання, з урахуванням викладених вище обставин, - буде 1/4 частина доходів відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, в зв"язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. Крім того, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір, від сплати якого позивачка звільнена на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року "Про судовий збір". Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial