Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою про визнання права власності на земельну частку (пай), посилаючись на те, що [INFO] померла її рідна мати [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки (паю) розміром 3,72 га в умовних кадастрових гектарах, яка перебуває у колективній власності КСП "Зоря". При зверненні до державної нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа, так як право власності виникає з моменту державної реєстрації, а реєстрація земельної ділянки відбулася після смерті матері. Оскільки вирішити спір в добровільному порядку неможливо позивачка вимушена звертатись до суду з даним позовом. Просить визнати за нею право приватної власності на земельну частку (пай) площею 3,72 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка перебуває у колективній власності КСП "Зоря" та належала на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) [PERSON]. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Представник відповідача - Надлацької сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи - відділу держземагенства у Новоархангельському районі Кіровоградської області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки не повідомив. Представник третьої особи - Головного управління юстиції в Кіровоградській області в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти задоволення позову. Сторони скористались свої правом, передбаченим ст. 158 ЦПК України щодо розгляду справи у їх відсутність. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, фіксування судового процесу відповідно до вимог ст. 197 ЦПК України не здійснюється. Суд, розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права інших осіб. Судом встановлено, що предметом спору в даній справі є правовідносини щодо визнання права власності. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.6). Рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 26.04.2011 року встановлено факт, що має юридичне значення про те, що позивачка являється рідною дочкою [PERSON], яка померла [INFO] в с. Надлак Новоархангельського району Кіровоградської області (а.с.7-9). За життя [PERSON] мала право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Зоря» розміром 3,72 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться у с. Надлак Новоархангельського району Кіровоградської області на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії КР № 0241135 від 21.12.1997 року (а.с.13). Листом державного нотаріуса № 241/02-31 від 01.03.2014 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по закону після смерті матері [PERSON] у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку, так як право власності виникає з моменту державної реєстрації, а реєстрація земельної ділянки відбулася після смерті матері (а.с.4). З довідки Надлацької сільської ради № 298 від 24.02.2014 року [PERSON], 1926 року народження, уродженка села Надлак Новоархангельського району Кіровоградської області проживала і була зареєстрована до дня смерті [INFO] в [ADDRESS] В даному домоволодінні проживала одна, виписана в зв'язку зі смертю. Надлацькою сільською радою заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався (а.с.12). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно до положень ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай) або державний акт. Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)"від 05.06.2003 року № 899-1У право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідчену сертифікатом чи Державним актом. Позивачка є спадкоємицею за законом земельної ділянки після смерті [PERSON], але оскільки державна реєстрація земельної ділянки відбулась після смерті матері, тому позивачка не може оформити свої спадкові права. Згідно Земельного Кодексу України після затвердження відповідним органом проекту землеустрою надається згода на розроблення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Лише після розроблення технічної документації із землеустрою здійснюється заповнення, державна реєстрація та видача державного акта на право власності на земельну ділянку. Державні акти на право власності на земельну ділянку видаються структурними підрозділами Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України з дотриманням вимог Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04.05.1999 року. Згідно з п. 1 ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації, а тому спадкодавець [PERSON] мала право на земельну ділянку на підставі сертифіката на земельну частку (пай), який було виготовлено після її смерті. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. В даному випадку позивачем набуто право власності в порядку спадкування, а тому за ним має бути визнано право власності на земельну ділянку. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" визначено, що за наявності умов для одержання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні спадщини такі справи розглядаються за правилами позовного провадження. Аналізуючи досліджені докази, суд вважає доведеним, що [PERSON] мала право на земельну ділянку згідно сертифіката на земельну частку (пай), а відтак після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входять усі права та обов'язки на зазначену земельну ділянку. Суд вважає доведеним, що позивачка є спадкоємцем за законом, тому має право спадкування земельної ділянки після смерті [PERSON], але не має належно оформленого документа про право власності на зазначену земельну ділянку. Саме тому у суду є всі підстави для визнання за позивачкою права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Іншого порядку визнання права власності в порядку спадкування при відсутності Державного акта про право власності на землю не існує. Зважаючи на те, що на підставі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, однак такі вимоги позивачем не заявлені, то понесені витрати не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved