Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

21 жовтня 2013 року до суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради про позбавлення батьківських прав в якому прохала прийняти рішення, яким позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON]. У судове засідання учасники процесу не з'явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з»явився належним чином повідомлений через друковані засоби інформації, про причини неявки суд не повідомив. Від представника служби у справах дітей виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, у своїй заяві представник позов підтримав, просив задовольнити, направив на адресу суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав. Згідно ст. 169 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу по суті у відсутність сторін на підставі наявних по справі доказів. Відповідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджено документально, що відповідно до свідоцтва про народження Серія [NUMBER], виданого 21 січня 2008 року Октябрським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, [INFO] народився [PERSON], батьками зазначено - [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 23 вересня 2011 року шлюб, зареєстрований 03 серпня 2007 року у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №1080, між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] - розірвано. Надалі [PERSON], [INFO] вийшла заміж за [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 20 грудня 2012 року центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім»ї і їй присвоєно прізвище «Закорецька». Відповідно до письмових пояснень вихователя ДНЗ № 647 м. Києва, група «Зіронька»[PERSON] від 11.09.2013 року та письмових пояснень вихователя ДНЗ № 42 м. Полтави, групи «Сонечко» [PERSON] від 05.09.2013 року батько [PERSON] участі у вихованні сина [PERSON] не брав, у дитячому садочку його ніколи не бачили. Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, затвердженого рішенням виконкому Октябрської районної в м. Полтаві ради № 313 від 10.12.2013 року, орган опіки та піклування, виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради дійшов до висновку, що громадянин [PERSON] не виконує належним чином батьківські обов»язки щодо сина, ухиляється від виховання та утримання, не цікавиться життям, навчальними досягненнями, станом здоров»я. Згідно ст..ст. 155, 164 п.2 Сімейного кодексу України, ст..12 Закону України «Про охорону дитинства» громадянина [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до пояснень [PERSON], вчителя СНВК № 26 «Перші кроки» 1 класу, де навчається [PERSON] з 1 вересня 2013 року, вихованням і навчанням дитини займається мама з [PERSON], беручи активну участь у житті школи і класу. Відповідно до довідки про склад сім»ї, [PERSON] проживає разом зі своєю матір»ю [PERSON] у м. полтаві, [ADDRESS]. Обов'язки батьків щодо дитини закріпленні в ст. ст. 150, 180 Сімейного Кодексу України, зокрема: батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язанні забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язанні поважати дитину; батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи з вищезазначеного, суд приходить до висновку, що відповідач свідомо, протягом тривалого часу не виконує належним чином своїх обов'язків по відношенню до своєї дитини. Виходячи з вищевикладеного, суд встановив, що своїми діями відповідач порушує принцип № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано : "Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення". В ч.2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року вказано: "Держави-учасники зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов'язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи". Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року №2402 зазначено, що "Кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України". Статтею 11 цього ж Закону вказано, що "Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини." Згідно статті 12 цього Закону вказано, що "Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров"я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці". Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини. Відповідно до п.4.2 ст.166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов»язку щодо утримання дитини. Виходячи з вищевказаного, діючи в інтересах дитини, суд вважає можливим задовольнити позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved