Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], в якому просить стягнути з останніх на її користь аліменти на утримання дітей, а саме: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у розмірі 516, 00 грн. на кожного щомісячно з моменту подання позовної заяви та до досягнення ними повноліття. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 14 липня 2014 року по справі №301/1567/14-ц від батьків [PERSON] та [PERSON] відібрано дітей, а саме: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], яким згідно розпорядженням голови Іршавської РДА №273 від 05 серпня 2014 року надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. В подальшому для належного влаштування дітей позбавлених батьківського піклування, відповідно до розпорядження голови Перечинської РДА №273 від 18 вересня 2014 року дітей передано на проживання та виховання в сім'ю [PERSON] та [PERSON] Оскільки відповідачі [PERSON] та [PERSON] самоусунулися від утримання дітей: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], тому просить позов задовольнити. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, однак її представник [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просили такі задовольнити та не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання також не з'явилися, будучи належним чином повідомленими, про причини неявки суду не повідомили, а тому суд зі згоди позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Так, у судовому засіданні встановлено що батьками дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] являються [PERSON] та [PERSON], що підтверджується відповідно свідоцтвами про народження виданими повторно виконкомом Ільницької сільської ради Іршавського району Закарпатської області від 29 жовтня 2014 року серії [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER]. Також встановлено, що згідно рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 14 липня 2014 року по справі №301/1567/14-ц за позовом органу опіки та піклування Іршавської РДА до [PERSON] та [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - прокурор Іршавського району Закарпатської області про відібрання дітей, дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] було відібрано у батьків [PERSON] та [PERSON] та передано органу опіки та піклування Іршавської РДА. Крім цього встановлено, що відповідно до розпорядження голови Перечинської РДА №273 від 18 вересня 2014 року дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] передано на проживання та виховання в сім'ю [PERSON] та [PERSON]. Разом з цим встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] фактично самоусунулися від виконання батьківських обов'язків, а саме не мають бажання створити належні матеріально-побутові умови проживання для своїх дітей, утримувати, виховувати і забезпечувати їх. Отже, такими діями, відповідачі порушують свої зобов'язання закріплені в статті 51 Конституції України від 28 червня 1996 року та статті 180 Сімейного Кодексу України, згідно яких батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Також, в принципі №6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: "Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення". У ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року вказано: "Держави-учасники зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов'язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи". Відповідно до ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини... Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ч. 4 ст. 256-2 СК України прийомні батьки є законними представниками прийомних дітей і діють без спеціальних на те повноважень як опікуни або піклувальники. Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року №2402 кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 12 даного Закону виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров"я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Отже, аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що обов'язок виховувати, навчати, розвивати та утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. З урахуванням того, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] належним чином не виконують обов'язок щодо утримання своїх дітей, тому суд вважає, що з них слід стягнути аліменти на їх утримання. Виходячи із змісту ч.3 ст.181 СК України, згідно якої за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, суд вважає, що з відповідачів необхідно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує, наявність обставин, передбачених ст.182 СК України, а саме: стан здоров`я дитини є задовільний, та ту обставину, що мати дитини вважає, що з відповідача на утримання дітей необхідно стягнути аліменти у твердій грошовій сумі. З урахуванням того, що згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, та того, що позовна заява [PERSON] подано 04 листопада 2014 року, тому суд вважає, що саме з цього часу повинно бути присуджено стягнення аліментів з відповідачів на дітей. В силу ч.1 ст.367 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст.88 ч.1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: approved