Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

[PERSON] 10.01.2019 року пред`явила позов до [PERSON] про стягнення аліментів на малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 6950 грн. щомісячно і до досягнення ним повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що відповідач у справі, її чоловік, з яким вони тривалий час не проживають, не надає їй матеріальної допомоги на утримання малолітнього сина, хоча має таку можливість, так як офіційно працює в Республіці Польща бригадиром та отримує заробітню плату у розмірі 1000 доларів США, а тому може сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 6950 грн. Відповідно до ухвали суду 13 лютого 2019 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представником відповідача - адвокатом Гивель В.П. 11.03.2019 року подано відзив на позовну заяву, в якому вказано, що відповідач свого обов`язку утримувати дитину не заперечує, однак заявлений розмір аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 6950 грн. не в змозі сплачувати, оскільки отримує заробітну плату в значному меншому розмірі, ніж позивач вказує у позовній заяві, що підтверджується довідкою про доходи. Також представником відповідача у подальшому додано до матеріалів справи докази (договір про працевлаштування, договір оренди житла) та зазначено, що чистий дохід, який отримує його довіритель становить 1200 польських злотих, що становить 8000 грн., а тому погоджується сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1500 грн. на місяць. У судовому засіданні позивач та її представник - адвокат Цюмрак М.Д. позов підтримали, посилаючись на мотиви викладені у ньому, а також зазначили, що ввважають довідку, яка додана до відзиву на позов представником відповідача про його доходи за останні три місяці за місцем праці в Республіці Польща, такою що не відповідає дійсності та з цього приводу ними надіслано відповідні запити в контролюючі органи Республіка Польща. Однак, на момент постановлення рішення на пропозицію суду щодо наявності клопотань у сторони позивача, її представник - адвокат Цюмрак М.Д. не надав, що суд розцінює, як неможливість позивача надати належні та допустимі докази щодо розміру заробітку (доходу) відповідача. Представник відповідача - адвокат Гивель В.П. в судовому засіданні позов визнав частково, покликаючись на обставини викладені у відзиві, який долучено до матеріалів справи. При цьому, зазначив, що відповідач не в змозі сплувати аліменти в розмірі заявленому позивачем, оскільки отримує чистий дохід в розмірі 8000 грн. Заслухавши вступне слово позивача, її представника, представника відповідача, показання свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до положень, викладених у ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі( арк. справи 2). За час спільного проживання у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] ( арк. справи 8). З довідки № 5539, яка видана Жидачівським МВУКГ від 27.12.2018 року, вбачається, що дитина сторін проживає із [PERSON] (матір`ю та позивачем у справі) за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] (відповідач) проживає окремо (арк. справи 3). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що відповідач її зять, із грудня 2018 року перестав надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язку щодо дитини. За приписами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У разі виїзду одного з батьків за кордон на постійне проживання у державу, з якою Україна не має договору про надання правової допомоги, аліменти стягуються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо після виконання аліментних зобов`язань згідно з частиною четвертою цієї статті один з батьків не виїхав на постійне проживання у державу, з якою Україна не має договорів про правову допомогу, та залишився або повернувся для постійного проживання в Україну, порядок стягнення аліментів з урахуванням сплаченої суми встановлюється законодавством. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, згідно з яким з одного із батьків стягуються аліменти, він виїжджає для постійного проживання у державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, з нього за рішенням суду до його виїзду за межі України може бути стягнуто аліменти за весь період до досягнення дитиною повноліття. Якщо після набрання законної сили рішенням суду про сплату аліментів за весь період до досягнення дитиною повноліття особа, з якої стягуються аліменти, продовжує постійно проживати в Україні або повертається в Україну для постійного проживання та змінюються обставини, які вплинули на визначення розміру аліментів, у судовому порядку може бути встановлено періодичне стягнення аліментів з урахуванням сплаченої суми. Якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога з урахуванням матеріального стану сім`ї, у якій виховується дитина. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги, її розмір визначається Кабінетом Міністрів України. Роботу щодо призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері усиновлення та захисту прав дітей. Суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку. Відповідно до ст. 182 СК України (в редакції чинній на момент постановлення оскаржуваного рішення), при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом з цим суд зазначає, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення ( ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що щомісячний розмір аліментів на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , слід визначити у розмірі 2000 грн. Згідно з п) 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Крім того, позивач [PERSON] в своїй позовній заяві просить суд стягнути з відповідача [PERSON] витрати за надання правничої допомоги в розмірі 1500 гривень. В обгрунтування заявленої суми на надання правничої допомоги в розмірі 1500 гривень позивач до позовної заяви додала квитанцію про оплату за юридичну допомогу, договір про надання правової допомоги та ксерокопія свідоцтва про заняття адвокатською діяльністю (арк. справи 10-12). У п. п. 47, 48 Постанови Пленуму № 10 від 17 жовтня 2014 р. "Про застосування законодавства про судові витрати у цивільних справах" роз`яснено, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано ст.137 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Тому, оскільки позивачем до позовної заяви додано документальне підтвердження витрат на правову допомогу, але не додано розрахунку таких витрат, враховуючи вимоги ст.141 ЦПК, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, а саме, стягненню з [PERSON] на корить позивача підлягає стягненню 800 грн. судових витрат. Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 768, 40 грн.. Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати. На підставі п.) 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 768,40 грн..

Outcome: partial