Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-15 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача, їх заяви (клопотання), інші процесуальні дії у справі. [PERSON] звернувся з позовом до АТ "Ідея Банк", в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 18 грудня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСТАПЕНКОМ Є.М., який зареєстрований в реєстрі за № 30910 про стягнення з нього на користь АТ «Ідея Банк» грошових коштів в сумі 35 576 грн 02 коп. В обґрунтування позовних вимог вказує, що: - 23 жовтня 2018 року між ним та АТ «Ідея Банк» було укладено Кредитний договір Z02.00616.004449976, за умовами якого Банк надав клієнту кредит на поточні потреби в сумі 69 403 грн, а останній зобов`язався одержати кредит і повернути його з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредиту), строком на 36 місяців, за користування Кредитом Позичальник сплачує проценти в розмірі 10 % річних від залишкової суми кредиту; - 18 грудня 2020 р. до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСТАПЕНКА Є.М. звернувся представник АТ «Ідея Банк» із заявою про вчинення виконавчого напису від 14.12.2020 р. 12.4.2/168415; - 18 грудня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСТАПЕНКОМ Є.М. вчинений виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 30910 про стягнення з нього на користь АТ «Ідея Банк» невиплачених в строк грошових коштів, за кредитним договором № Z02.00616.004449976, укладеним 23 жовтня 2018 р. між ним та АТ «Ідея Банк», строк за яким настав 23.03.2020 р., за період з 23.04.2020 р. по 04.11.2020 р. включно, на загальну суму 71 606 грн 49 коп, в т.ч.: ?35 576 грн 02 ко - строковий сновний борг; ?20 055 грн 45 коп - прострочений основний борг; ?3 687 грн 27 коп - прострочені проценти; ?180 грн 45 коп - строкові проценти; ?777 грн 31 коп строкова плата за обслуговування кредиту; ?8 717 грн 02 коп - прострочена плата за обслуговування кредиту; ?712 грн 97 коп - пеня; ?1 900 грн - плата за вчинення виконавчого напису; - в провадженні Ріпкинського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебуває виконавче провадження (ВП 64214266), з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 18 грудня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСТАПЕНКОМ Є.М., який зареєстрований в реєстрі за № 30910 про стягнення з нього на користь АТ «Ідея Банк» грошових коштів в сумі 71 606 грн 49 коп. - через надання АТ "Ідея Банк" не усіх документів, нотаріус при вчиненні спірного напису, не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом. В судове засідання позивач [PERSON] , його представник [PERSON] не з`явились, просили проводити судове засідання за їх відсутності. 13 квітня 2021 р. від представника АТ «Ідея Банк» надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що АТ «Ідея Банк» надало нотаріусу для вчинення виконавчого напису всі необхідні документи, які підтверджують безспірність заборгованості та які передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, а відтак виконавчим напис є законним та підлягає виконанню. Також вказує, що участь боржника в процесі вчинення виконавчого напису законодавством не передбачена, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Позивач був повідомлений про те, що в нього наявна заборгованість згідно кредитного договору, йому надсилалася вимога про усунення порушень кредитних зобов`язань з попередженням про можливість стягнення боргу шляхом вчинення виконавчого напису нотаріусом або іншим способом. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСТАПЕНКО Є.М. в судове засідання не з`явивсь, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду направив письмові пояснення щодо позовних вимог, відповідно до яких просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Як вбачається з пояснень, 18 грудня 2020 р. до нього, як приватного нотаріуса звернувся представник АТ «Ідея Банк» із заявою про вчинення виконавчого напису від 14.12.2020 р. 12.4.2/168415. Вважає, що ним виконавчий напис вчинено на підставі п. 2 Постанови Кабінету Міністрів від 29.06.1999 року № 1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса", відповідно до якого для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, подаються: оригінал кредитного договору, засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, що представник АТ «Ідея Банк» і зробив, оскільки до заяви були надані всі необхідні та передбачені законодавством України для вчинення виконавчого напису документи. Третя особа - уповноважений представник Ріпкинського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) в судове засідання не з`явивсь, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду направив письмові пояснення щодо позовних вимог, відповідно до яких вказав, що у них на виконанні перебуває виконавче провадження (ВП 64214266), з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 18 грудня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСТАПЕНКОМ Є.М., який зареєстрований в реєстрі за № 30910 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Ідея Банк» грошових коштів в сумі 71 606 грн 49 коп, в якому відкрито виконавче провадження від 22.01.2021 р.. При цьому, 22.01.2021 р. боржник [PERSON] з`явився до них, отримав копію постанови, надав пояснення, заповнив відповідну декларацію. На підставі наявної інформації, ними зроблено відповідні запити щодо транспортних засобів, щодо майна боржника, щодо доходів боржника. 27.01.2021 р. державним виконавцем винесені постанови про звернення стягнення на доходи (пенсію), накладено арешт на земельну ділянку. Ними, в процесі виконання вказаного напису, з доходу [PERSON] утримано 3 611 грн 04 коп. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що: - 23 жовтня 2018 року між ним та АТ «Ідея Банк» було укладено Кредитний договір Z02.00616.004449976, за умовами якого Банк надав клієнту кредит на поточні потреби в сумі 69 403 грн, а останній зобов`язався одержати кредит і повернути його з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредиту), строком на 36 місяців, за користування Кредитом Позичальник сплачує проценти в розмірі 10 % річних від залишкової суми кредиту; - 18 грудня 2020 р. до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСТАПЕНКА Є.М. звернувся представник АТ «Ідея Банк» із заявою про вчинення виконавчого напису від 14.12.2020 р. 12.4.2/168415, додавши Довідку про ненадходження платежів, розрахунок заборгованості, довідку-розрахунок заборгованості, виписки з 23.10.2018 р. по 14.12.2020 р. та з 01.01.2012 р. по 14.12.2020 р. з його рахунку, Кредитний договір Z02.00616.004449976 від 23.10.2018 р., заяву № Z02.00616.004449976 від 23.10.2018 р. про акцепт публічної оферти AT «Ідея Банк» на укладення договору про використання аналогу власноручного підпису та відтиску печатки банку, вимогу AT «Ідея Банк» до нього про усунення порушення кредитних зобов`язань, - 18 грудня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСТАПЕНКОМ Є.М. вчинений виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 30910 про стягнення з нього на користь АТ «Ідея Банк» невиплачених в строк грошових коштів, за кредитним договором № Z02.00616.004449976, укладеним 23 жовтня 2018 р. між ним та АТ «Ідея Банк», строк за яким настав 23.03.2020 р., за період з 23.04.2020 р. по 04.11.2020 р. включно, на загальну суму 71 606 грн 49 коп, в т.ч.: ?35 576 грн 02 ко - строковий сновний борг; ?20 055 грн 45 коп - прострочений основний борг; ?3 687 грн 27 коп - прострочені проценти; ?180 грн 45 коп - строкові проценти; ?777 грн 31 коп строкова плата за обслуговування кредиту; ?8 717 грн 02 коп - прострочена плата за обслуговування кредиту; ?712 грн 97 коп - пеня; ?1 900 грн - плата за вчинення виконавчого напису; - постановами Ріпкинського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 21.01.201 р. відкрито виконавче провадження (ВП 64214266), з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 18 грудня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСТАПЕНКОМ Є.М., який зареєстрований в реєстрі за № 30910 про стягнення з нього на користь АТ «Ідея Банк» грошових коштів в сумі 71 606 грн 49 коп, від 27.01.2021 р. про звернення стягнення на доходи (пенсію), накладено арешт на земельну ділянку; - уповноваженими особами Ріпкинського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), в процесі виконання вказаного напису, з доходу [PERSON] утримано 3 611 грн 04 коп. Джерела права застосовані (не застосовані) судом. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. В ч.1 ст. 1 Закону України "Про нотаріат" дано визначення поняттю "нотаріат в Україні", яким є це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року N 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за N 282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України "Про нотаріат" та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року N 296/5. Так, згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів та передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Виходячи з правового аналізу даних норм можна стверджувати, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 05 липня 2017 року в справі № 6- 887 цс17). Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів провадиться стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису у цьому випадку подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів внесено зміни, зокрема доповнено пунктом 2 - Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису за цим пунктом нотаріусу подаються: а)оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 р. № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, зокрема, п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та не чинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 р. № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оцінка суду. Проаналізувавши фактичні обставини встановлені судом в сукупності з вказаними нормативними актами, суд робить висновок, що позов [PERSON] до АТ «Ідея Банк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню слід задовольнити та визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 18 грудня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСТАПЕНКОМ Є.М., який зареєстрований в реєстрі за № 30910 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Ідея Банк» грошових коштів в сумі 71 606 грн 49 коп, виходячи з того, що: - по-перше, оскаржений [PERSON] виконавчий напис вчинений нотаріусом 18 грудня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, а укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не посвідчений нотаріально, що свідчить про недотримання умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника; - по-друге, у оскаржуваний виконавчий напис включено і ним стягнуто, поміж іншого, плату за обслуговування кредиту та прострочену плату за обслуговування кредиту, хоча кредит надавався саме на поточні (споживчі) потреби, а тому включення у виконавчий напис плати за користування кредитом є спірним, з огляду на правову правову позицію Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 06 вересня 2017 року по справі № 531/648/15-ц стосовно ПАТ «Ідея Банк», згідно, якої послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Розподіл судових витрат. З [PERSON] слід стягнути в дохід держави 908 грн судового збору, недоплаченого при зверненні до суду. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вирішуючи питання про стягнення понесених [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з того, що наявні у матеріалах справи: договір про надання правничої допомоги АО «РЯБІНІН, ПЕРЕВЕРЗЄВ та партнери» від 20.02.2021 р.,, акт приймання-передачі наданих послуг від 15.03.2021 року, квитанція до прибуткового касового ордеру на суму 10 000 грн, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЧН №000288 є підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу. В той же час, враховуючи критерій оцінки співмірності витрат на оплату послуг адвоката (адекватності ціни за надані адвокатом послуги відносно складності та важливості справи, витраченого на ведення справи часу), суд приходить до висновку про зменшення понесених [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу з 10 000 грн до 4 000 грн, які підлягають стягненню з АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» на користь [PERSON] ..

Outcome: approved