Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

08 травня 2018 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, та відшкодування моральної шкоди. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07.05.2018 року справу передано за підсудністю до Київського районного суду м. Одеси. 10.07.2018 року ухвалою судді відкрито спрощене провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортної пригоди. Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», [PERSON] про відшкодування збитків та моральної шкоди, посилаючись на те, що внаслідок ДТП, яка мала місце 04.11.2017 року з вини відповідача, що підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення № 520/490/18 від 12.02.2018 року, було пошкоджено автомобіль «HYUNDAI», д/з [NUMBER] , яким керувала позивач. 22.11.2018 року позивач подала до суду заяву про зміну позовних вимог у зв`язку з проведенням автотоварознавчої експертизи та просить стягнути з відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» у відшкодування матеріальної шкоди 65 678 грн. 70 коп., стягнути з відповідача [PERSON] відшкодування моральної шкоди 5000 грн. Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» надав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позову посилаючись на те, що вина [PERSON] судовим рішенням не встановлена, позивач не зверталася до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» з заявою про виплату страхового відшкодування, тому передчасно звернулася до суду, а також позивачем не надано належних і допустимих доказів щодо розміру завданої матеріальної шкоди. Представник позивача надала до суду відповідь на відзив, у який зазначила, що провадження у справі про адміністративне правопорушення №520/490/18 закрито у зв`язку з закінченням строків притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, що не скасовує встановлену вину [PERSON] Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не надав. За наявності умов, передбачених частиною першою ст. 280 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази та матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню, у частині відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що 04 листопада 2017 року о 19 годині 30 хвилин, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «SKODA OCTAVIA», д/з [NUMBER] , рухаючись у м. Одесі, по проспекту Академіка Глушка, біля буд.29-а, при виконанні лівого повороту не надав перевагу у русі автомобілю марки «HYUNDAI», д/з [NUMBER] , внаслідок чого відбулося зіткнення цих автомобілів. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «SKODA OCTAVIA», д/з [NUMBER] на час ДТП була застрахована у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО». 07.11.2017 року позивачем було направлено до відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. 04.01.2018 року було складено протокол про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. 12.02.2018 року постановою у справі про адміністративне правопорушення №520/490/18 провадження закрито у зв`язку з закінченням строків притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. У постанові зазначено, що внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а особа, що притягується до адміністративної відповідальності порушила п.10.4 «Правил дорожнього руху України». Тобто, вина відповідача [PERSON] підтверджується постановою у адміністративній справі. Розмір матеріальної шкоди, завданої власникові автомобіля «HYUNDAI» д/з [NUMBER] , становить суму 65 678 грн. 70 коп., що підтверджується висновком експерта №138-18 від 16.01.2019 року, згідно з проведеною автотоварознавчою експертизою для визначення вартості матеріальних збитків в результаті ДТП. За проведення судовим експертом Крутих Є.О. експертного дослідження було сплачено 5600 грн., що підтверджується актом №138-18 від 16.01.2019 року. Відповідно до ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з п.13 постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства про вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", враховуючи, що, відповідно до статей 395, 396 ЦК України, положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 "Правил дорожнього руху України" (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). Згідно з п.4 постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства про вирішення спорів про відшкодування шкоди. завданої джерелом підвищеної небезпеки", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що, відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п.2.2 "Правил дорожнього руху України", власник транспортного засобу має право передавати його у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до п. 1. ч. 1. ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Частиною 3 ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)», зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Отже, очевидним є те, що вчиненим відповідачем адміністративним правопорушенням позивачеві завдано моральної шкоди. При цьому, моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь - яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь - який її розмір може мати суто умовний вираз. Оскільки майнову шкоду відповідач [PERSON] заподіяв умисно, не вчинив жодних заходів щодо її відшкодування, та, виходячи із засад виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що вимогу про стягнення моральної шкоди слід задовольнити частково, у розмірі 4000 грн. Враховуючи, що розмір матеріальних збитків доведений експертним дослідженням, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачаПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на користь позивача відщкодування матеріальної шкоди, що заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 65678,70 грн., та 5600 грн. понесених позивачем витрат у зв`язку з оплатою вартості експертного дослідження пошкодженого автомобіля. Позивач просить стягнути з відповідачів пропорційно задоволеним позовним вимогам понесені судові витратит на правову допомогу 9000 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №25/10 від 25.10.2018 року, виданої адвокатом Іскра С.Л . та договором про надання позивачу правової допомоги, тому суд дійшов висновку стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» витрати на правову допомогу у розмірі 8470,58 грн., з [PERSON] у розмірі 529,42 грн. Позивачем за подання позовної заяви до суду було сплачено судовий збір у розмірі 875,05 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 821,73 грн., з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 53,32 грн.

Outcome: partial