Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача, їх заяви (клопотання), інші процесуальні дії у справі. 10 квітня 2018 р. [PERSON] звернулась до суду з названим позовом до [PERSON], в якому просила змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються, на підставі рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 25 серпня 2010 року (справа № 2-486/2010) в частині стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі 250 грн. щомісячно, встановивши спосіб стягнення аліментів з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], шляхом їх визначення у вигляді 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що: - з відповідачем вони є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]; - за рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 25 серпня 2010 року (справа № 2-486/2010) з [PERSON] на її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі - 250 грн. щомісячно; - на час ухвалення рішення розмір в твердій грошовій сумі - 250 грн. відповідав прожитковому мінімуму на дитину відповідного віку, встановленому Законом України "Про Державний бюджет України на 2010 рік"; - згідно із Законом України від 17 травня 2017 р. № 23037-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" внесені зміни до ст. 182, 183 СК України та передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; - розмір стягнутих аліментів, за вказаним рішенням, не є достатнім для утримання дитини, оскільки не відповідає прожитковому мінімуму на дитину відповідного віку, встановленому Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік"; - відповідач працює не офіційно, їздить по заробітках, має у власності квартиру. В судовому засіданні: - представник [PERSON] - [PERSON] позов підтримав, з підстав зазначених в позові, наголосивши на тому, що позивачка не хоче збільшувати розмір аліментів, так як це змушуватиме її періодично звертатись з позовами до суду, через збільшення соціальних стандартів; - представник [PERSON] - [PERSON] просив в позові відмовити, так як відсутні підстави змінювати спосіб стягнення аліментів, оскільки відповідач офіційно не працює, має дружину, має на утриманні ще одну дитину. При цьому, відповідач погоджується сплачувати аліменти не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, але не згодний сплачувати аліменти в частці, так як в такому разі державним виконавцем буде визначатись розмір аліментів від середнього заробітку по області (6 000 - 7 000 грн.), що перебільшує 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON]являються батьками малолітнього сина [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження останнього (Серія [NUMBER]), який проживає з матір'ю, що вбачається з довідок про склад сім'ї виконавчого комітету Замглайської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області від 19.05.2017 р. № 659, від 01.03.2018 р. № 191. Судом встановлено, що: - рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 25 серпня 2010 року (справа № 2-486/2010) з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі 250 грн., починаючи з дня подання позовної заяви, тобто з 27 липня 2010 р. і до досягнення дитиною повноліття; - на виконанні Новозаводського відділу ДВС м.Чернігова ГТУЮ у Чернігівській області перебуває виконавчий лист № 2-486, виданий 25.08.2010 р. Ріпкинським районним судом Чернігівської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі 250 грн. щомісячно; - [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON], який зареєстровано в ВДРАЦС РС Чернігівського МУЮ 28 квітня 2012 р. (актовий запис № 381), що підтверджується свідоцтвом про шлюб (Серії [NUMBER]), від якого має малолітню доньку [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження останньої (Серії [NUMBER]). Джерела права застосовані (не застосовані) судом. Згідно частини другої статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття, а згідно ч. 1 статті 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), та ст.. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 ст. 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, в редакції Закону від 17 травня 2017 року № 2037-VIII, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Тобто, з прийняттям Верховною Радою України Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», запроваджено правовий механізм зміни, за рішення суду, способу стягнення аліментів попередньо, визначений рішенням суду. Змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника, суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими ч. 1 ст. 182 СК України, з урахуванням змін внесених згідно із Законами від 17 травня 2017 року № 2037-VIII та від 3 липня 2018 р., № 2475-VІІІ, тобто з урахуванням стану здоров'я та матеріальне становище дитини; стану здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявності на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведеності стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, суд повинен враховувати встановлені ч. 2 ст. 182 СК України, з урахуванням змін внесених згідно із Законами від 17 травня 2017 року № 2037-VIII та від 3 липня 2018 р., № 2475-VІІІ, гарантії прав дитини, а саме, що: - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; - мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Сімейний кодекс України не передбачає, що законодавчі зміни є підставою зміни способу стягнення аліментів: зміни в законодавстві. Оцінка суду. Враховуючи відсутність доказів про матеріальне становище платника аліментів [PERSON], відсутність зареєстрованих за ним об'єктів нерухомого майна в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно, перебування у шлюбі з [PERSON] з 28 квітня 2012 р., наявність у нього на утриманні малолітньої доньки [PERSON], [INFO], приймаючи до уваги відсутність доказів про матеріальне становище позивачки [PERSON] та про наявність у неї інших утриманців, беручи до уваги відсутність доказів про стан здоров'я позивачки, відповідача, їх спільної дитини, та їхніх інших дітей, виходячи з того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, з огляду на інтереси дитини, з точки зору стабільності врегулювання правовідносин між сторонами, підходячи системно до даної ситуації, суд приходить до висновку, що слід позов задовольнити частково та змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються, на підставі рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 25 серпня 2010 року (справа № 2-486/2010) та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Крім того, аліменти, після зміни способу їх стягнення, підлягають стягненню починаючи від дня набрання чинності рішення суду і до повноліття дитини, оскільки ст. 191 СК України регламентує час, з якого присуджуються аліменти, а в даному випадку судовим рішенням не присуджуються аліменти на дитину, а змінюється спосіб їх стягнення. Заперечення представника відповідача про відсутність підстав для задоволення позову, ґрунтуються на довільному тлумаченні законодавства, а матеріальне становище платника аліментів та наявність у нього інших утриманців судом враховано в частині визначення розміру аліментів, після зміни способу їх стягнення. Розподіл судових витрат, допущення рішення до негайного виконання. Згідно ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] слід стягнути в дохід держави 528 грн. 60 коп. судового збору пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial