Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

31.05.2019 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги мотивує тим, що 12.01.2018 року відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Опель Астра», реєстраційний номер [NUMBER] неподалік хлібного магазину «Пікант», що по вул. Г.Мазепи в м. Надвірна, Івано-Франківської області, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого на нерегульованому пішохідному переході проїзної частини дороги вчинив на неї наїзд, від якого вона впала та ударилася до асфальтного покриття дороги, після чого подзвонила до своє дочки, яка на місце події викликала працівників поліції та швидку допомогу, якою її було доставлено до Надвірнянської ЦРЛ для відповідного медичного обстеження. В результаті дорожньо-транспортної пригоди вона отримала легкі тілесні ушкодження у вигляді садна лівої гомілки, що підтверджується висновком експерта. Згідно постанови Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22.02.2018 року відповідача [PERSON] визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього штраф у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. Зазначає, що вказаними протиправними діями відповідача [PERSON] завдано їй моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях, яких вона зазнала в зв`язку з протиправною поведінкою відповідача і яку оцінює в розмірі 5000 грн. та матеріальну шкоду в розмірі 1100 грн., яка полягає у відшкодуванні вартості ремонту екрану її мобільного телефону марки «ІPone5S", який вона розбила під час падіння, в зв`язку з чим змушена звернутися з даний позовом до суду. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] в її користь 5 000 грн. моральної шкоди та 1100 грн. матеріальної шкоди, а також судові витрати по справі. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат Куций О.С. позовні вимоги підтримали з підстав, наведених в позовній заяві, які просять задоволити в повному обсязі. Відповідач по справі [PERSON] та його представник - адвокат Зварищук В.В. в судовому засіданні позов позивача [PERSON] визнали частково, а саме: відповідач [PERSON] зазначив, що згідний на відшкодування позивачу [PERSON] моральної шкоди в розмірі 2000 грн. Щодо позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної з ремонтом екрану мобільного телефону марки «ІPone5S", то в цій частині позовні вимоги не визнав і просить в їх задоволенні відмовити, оскільки запевнив суд, що після вчинення ним наїзду на пішохода - позивача [PERSON] , остання дзвонила до своєї дочки зі звичайного кнопкового телефону, а не з телефону «ІPone5S", а тому на його думку, що така позовна вимог є безпідставною. При цьому зазначив, що йому не відомо, що було у неї в сумці. Також не згідний на відшкодування позивачу витрат на правову допомогу в розмірі 3000 грн., оскільки вважає таку суму завищеною. Суд, вислухавши пояснення сторін по справі та їхніх представників, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.80,81 ЦПК України, і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, прийшов до висновку що позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. В судовому засіданні встановлено, що згідно постанови судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22.02.2018 року відповідача по справі [PERSON] визнано винуватим у вчиненні правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього штраф у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень. Зі змісту постанови вбачається, що 12.01.2018 року близько 19 год 30 хв в м. Надвірна по вул. Мазепи, Івано-Франківської області, [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Опель Астра», реєстраційний номер [NUMBER] , не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , яка переходила проїзну частину дороги на нерегульованому пішохідному переході. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] тілесних ушкоджень не отримала, що засвідчує до госпітальний клінічний протокол. Своїми діями [PERSON] порушив п.12.1. Правил дорожнього руху України (а.с.4). Постановою слідчого СВ Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області від 19.02.2019 року кримінальне провадження №12018090200000334 від 22.05.2018 року закрито у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України ( а.с.6). Відповідно до ч.ч. 4-6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В судовому засіданні достовірно доведено, що вказаними протиправними діями [PERSON] завдав [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 1100 гривень, яка полягає у відшкодуванні вартості ремонту екрану її мобільного телефону марки «ІPone5S" і на підтвердження чого позивачем надано копію акту прийому передачі виконаних робіт по ремонту вказаного телефону (а.с.13). Частиною 1 ст.22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як закріплено ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Ця правова позиція викладена і в роз`ясненні у п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки (далі Роз`яснення)». Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2. Правил дорожнього руху України). Вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена за вибором потерпілого, який вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди. Відповідно до вимог ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними ... діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з роз`ясненнями п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року N 6 при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку із заподіянням шкоди майну. Отже, позивач вправі одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала - відповідача. Будь-яких доказів на спростування наведених позивачем в обґрунтування позовних вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 1100 грн., представником відповідача суду не подано. Таким чином, відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 1100 грн. 00 коп., покладається на відповідача [PERSON] . З`ясовано також, що на підставі ухвали слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області судово-медичним експертом Надвірнянського міжрайонного відділення Івано-Франківського обласного бюро судово-медичних експертиз було проведено експертизу позивачу [PERSON] , на підставі даних Висновку експерта № 224 Надвірнянського міжрайонного відділення Івано-Франківського обласного бюро судово-медичних експертиз, медичної карти стаціонарного хворого № 1206 Львівського державного онкологічного регіонального лікувально-діагностичного центру, медичної карти амбулаторного хворого Надвірнянської поліклініки, згідно висновку якого № 26/224-Д від 08.02.2019 року в позивача по справі [PERSON] мали місце садна лівої гомілки, які отримані від дії тупих твердих предметів і відносяться до легких тілесних ушкоджень. В зв`язку з тим, що в даній медичній картці Надвірнянської ЦРЛ не вказаний характер описаних саден, визначитись за давність їх утворення, не надається можливим. Встановлено також, що порушення цілості кісткової структури ІV-V-го ребер зліва, є наслідок перенесеного у 2015 році оперативного втручання у Львівському державному онкологічному регіональну лікувально-діагностичному центрі з приводу захворювання у вигляді онкологічної пухлини, а тому не може бути враховано в даних підсумках ( а.с.7-8). Крім того, в позовній заяві позивач [PERSON] зазначає, що вищевказаними протиправними діями [PERSON] завдав їй моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 5000 грн. і яка, на її думку, виражена в тому, що вона на час дорожньої транспортної пригоди вже мала онкологічне захворювання, а в результаті раптового наїзду та удару в ліву частину тіла пережила великий страх за своє життя, у неї раптово підвищився артеріальний тиск, довгий час після ДТП її супроводжували головні болі та болі в лівій нозі, що викликало душевні страждання, нервові стреси та незручності у повсякденному житті. Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 23 ЦК України, моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна та відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності й справедливості. Згідно з положеннями статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно із роз`ясненнями, наданими у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Проаналізувавши всі надані докази, враховуючи обґрунтування позивачем позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, а саме те, що отримані тілесні ушкодження позивачем призвели до більш тривалого лікування та одужання та тривалість моральних страждань з цього приводу, також враховуючи наведені положення закону, фактичні обставини справи, наслідки, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд зменшує розмір моральної шкоди позивачу до 2000 гривень, вважаючи, що у такому розмірі компенсація моральної шкоди буде відповідати його понесеним моральним страждання. Згідно з п.п.1, 2 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до вимог ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно наданої позивачем квитанції №001200 від 28.05.2019 року та попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат за надання їй правничої допомоги, витрати склали 3000 грн. (а.с. 24-25). Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] , з відповідача в користь позивача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1572грн. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов"язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В позовній заява позивач [PERSON] просила суд звільнити її від сплати судового збору у зв`язку з тим, що вона є особою пенсійного віку, отримує мінімальну заробітну плату, хворіє і знаходиться у важкому матеріальному становищі, що стверджується актом №586 від 08.04.2019 року обстеження матеріально - побутових умов проживання, складеного депутатом Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області та медичними документами ( а.с.9 -12). Ухвалою судді Надвірнянського районного суду від 03.06.2019 року позивача [PERSON] звільнено від сплати судового збору ( а.с.16). Згідно із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2020 року становить - 2102 грн. Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. У відповідності до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 840,80 грн. та не більше 10510 грн. Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 840,80 грн. За таких обставин, з відповідача[PERSON] слід стягнути 1681 грн. 60 коп. судового збору в дохід держави, а також в користь позивача [PERSON] 1572 грн. витрат на правничу допомогу. На підставі ст.ст.22,23,1166,1167 ЦК України та

Outcome: approved