Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про визнання недостовірними, та такими, що не відповідають дійсності, порушують права, свободи, ганьблять честь, гідність, ділову репутацію позивача відомості, опубліковані у статтях: "Винники можуть позбутися багаторівневого паркінгу" від 1 жовтня 2016 року та "Як заробити мільйон за рік при владі - майстер-клас від [PERSON]" від 1 лютого 2017 року, які надруковані та розповсюдженні [PERSON] суспільно-політичною газетою "Винники інфо", в особі засновника [PERSON] та автора статей [PERSON]; зобов'язання відповідача [PERSON] суспільно-політичну газету "Винники інфо", в особі засновника [PERSON] та відповідача [PERSON] - автора статей, у спосіб найбільш близький до способу їх поширення шляхом публікації офіційного вибачення перед позивачем; зобовязання відповідача [PERSON] суспільно-політичну газету "Винники інфо", в особі засновника [PERSON] та відповідача [PERSON], спростувати неправдиві відомості, надруковані та поширені у статтях: "Винники можуть позбутися багаторівненого паркінгу" 1 жовтня 2016 року та "Як заробити мільйон за рік при владі - майстер-клас від [PERSON]" 1 лютого 2017 року щодо позивача ТОВ "Будівельно-інвестиційна компанія "Рубікон Груп"; солідарне стягнути моральної шкоди в розмірі 500 000 грн. Позов мотивує тим, що 01.10.2016 року у [PERSON] суспільно-політичній газеті "Винники інфо" надрукована та розповсюджена стаття під назвою "Винники можуть позбутися багаторівневого паркінгу" та 01.02.2017 року у тій же газеті була надрукована та розповсюджена стаття під назвою "Як заробити мільйон за рік при владі - майстер-клас від [PERSON]", автор наведених статей [PERSON]. Стверджує, що розповсюджена відповідачем інформація є недостовірною, її поширення ганьбить честь, гідність та ділову репутацію позивача. Вважає очевидною, що розповсюджена відповідачем вище зазначена інформація про позивача є негативною, мали на меті опорочення честі і гідності та ділової репутації позивача. Застосовуючи обман, відповідачі намагаються переконати значну кількість громадян в корисливих, меркантильних мотивах діяльності позивача. Негативні наслідки, зокрема полягають в тому, що відповідачі в своїх статтях характеризують і висловлюють те, що позивача здійснює свою діяльність за підтримки посадових осіб м. Винник. Чітко вказують, що ТзОВ "Будівельно-інвестиційна компанія "Рубікон Груп" здійснює свою діяльність незаконно, що суперечить фактичним обставинам. Відповідач також висловлюється у статті щодо директора ТОВ "БІК "РУБІКОН ГРУП" [PERSON], що ганьбить не тільки його ділову репутацію, але й принижує його честь та гідність, які фізичної особи, в зв'язку із чим, він залишає що особа право, особисто звернутись з окремим позовом до суду. Вважають, що відомості наведені та поширені в статті щодо моральних, професійних якостей позивача є негативними, образливими, принизливими, що в цілому завдає непоправної шкоди діловій репутації ТОВ "БІК "РУБІКОН ГРУП". Позивачу було спричинено значну моральну шкоду - втрати немайнового характеру внаслідок приниження честі, гідності та ділової репутації, а саме: втрата стосунків з діловими партнерами, що негативно сприймають ніби-то вчинені позивачем дії і поширену інформацію, про яку йдеться в зазначеній статті, зокрема відмова в укладанні інвестиційних договорів, що унеможливлює подальшу роботу будівельної організації, внаслідок чого позивачу було завдану значну матеріальну шкоду. Поширена відповідачами вищезазначена недостовірна, негативна інформація про позивача є наклепом. Недостовірність, неправдивість поширеної відповідачами вищезазначеної негативної інформації про позивача, об'єктивна неможливість підтвердити їх у судовому процесі належними і допустимими доказами, були завідомо відомі відповідачам. Ця інформація була саме вигадкою відповідачів, метою яких створення негативного ставлення з боку суспільства до позивача. У звязку із порушенням прав товариства змушений звернутись із позовом до суду. Ухвалою від 19.05.2017 року відкрито провадження у справі. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов, дав пояснення аналогічні наведеним в позовній заяві, просить позов задоволити. Відповідачі в судове засіданні за викликом не зявились повторно, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у вставленому законом порядку, причини неявки не повідомили, заяви про відкладення та відзив на позов не подали. Зважаючи на те, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач, що повідомлявся про розгляд справи у встановленому законом порядку, в судове засідання не зявився повторно, суд вважає, що відповідно до ст.280 Цивільного процесуального кодексу України, справу слід розглянути у його відсутності, постановивши заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, суд позов відхиляє з таких підстав. Судом встановлено, що 01.10.2016 року у [PERSON] суспільно-політичній газеті "Винники інфо" надрукована та розповсюджена стаття під назвою "Винники можуть позбутися багаторівневого паркінгу", а 01.02.2017 року у тій же газеті також була надрукована та розповсюджена стаття під назвою "Як заробити мільйон за рік при владі - майстер-клас від [PERSON]". Автором статей, розповсюджених у [PERSON] суспільно-політичній газеті "Винники інфо", засновником якої є [PERSON], зазначено [PERSON]. Суд зобовязував ухвалою від 24.01.2018 року відповідача [PERSON] суспільно-політичну газету «Винники інфо» в особі засновника [PERSON] надати інформацію про автора статей, проте така виконана не була, інформація суду не надана. Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відомості зазначені у вказаних вище статтях посягають на честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «Рубікон Груп». Дійсно відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Відповідно до положень ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Хоч чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями, проте з аналізу складеної в державі судової практики, вбачається, що під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Таким чином посягання на честь і гідність юридичної особи неможливе в силу відсутності в такої характеристик, що підлягають оцінці, властивих лише людині. Вказана позиція суду узгоджується із позицією Верховного Суду України, викладеній у Постанові Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи». Таким чином, суд приходить до переконання, що позовні вимоги в частині визнання такими, що ганьблять честь і гідність позивача [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «Рубікон Груп» є безпідставними, оскільки вказане товариство не наділене такими особистими немайновими правами. Крім цього, юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову щодо захисту ділової репутації юридичної особи, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Так, позивач зазначає, що висловлювання автора: «" [PERSON] Квурт, Невже ж Вам мало "Рубікону", який продає по ціні, дешевшій за собівартість будівництва? [PERSON], невже Вам мало цього? Ви ж маєте пряме відношення до фірми «Рубікон», лобіювання якої йде за рахунок Вас?" та "За тиждень до місцевих виборів у грудні 2015 року, коли вже стало доволі чітко зрозуміло, хто стане наступним мером Винник, було створено ТзОВ "Рубікон Груп". Натомість є чимало цікавих даних, про директора компанії [PERSON]. Нам справді хотілось дізнатися, як простий мостиський хлопець у 30 років зміг стати директором львівської будівельної компанії? І відповідь виявилась дуже простою: [PERSON] легко контролювати завдяки накопиченим за багато років боргами. Дійшло до того, що 2016 року відділ державної виконавчої служби Мостиського районного управління юстиції вимагав від Львівського окружного адміністративного суду тимчасово обмежити [PERSON] у праві виїзду за межі України, з тимчасовим вилученням паспорту для виїзду за кордон. З матеріалів позову вбачається, що [PERSON] заборгував банкам та фізичним особам 110151,77 грн. Суд відмовив у відкритті провадження, закликавши сторони до мирового вирішення спорів. Не виключно, що до цього долучились таємничі "покровителі", які оцінили аферестичні нахили [PERSON] і надумали залучити його до значно цікавих оборудок" є неправдивими та посягають на ділову репутацію позивача. Відповідно до ст.277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати. Аналогічно у ст. 30 Закону України «Про інформацію» зазначається, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Вирішуючи питання підставності позовних вимог, суд виходить з того, що твердження автора викладене у наведеній статті 01.10.2016 року є фактичним припущенням автора статті, при цьому висловлене у формі запитання до зазначених у ньому осіб. Суд також враховує, що зазначені у статті особи, будучи наділеними правом на відповідь у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, передбаченим частиною першою статті 277 Цивільного кодексу України та відповідним законодавством, таким не скористались. Щодо публікації від 01.02.2017 року, то слід зазначити, що представник позивача в судовому засіданні пояснив, що дійсно [PERSON] мав заборгованість по певних кредитних зобовязаннях, справи щодо яких перебували в суді і такі факти мали місце. У п.15 зазначеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року зазначено, зокрема, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності(неповні або перекручені). Окрім цього, вказана інформація також стосуються безпосередньо керівника [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «Рубікон Груп» та його особистих характеристик, а не підприємства та його діяльності. Відповідно до положень ч.1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що вказана стаття не містить даних про наклеп, також в судовому засіданні не здобуто доказів того, що відповідачами поширено недостовірні відомості та такі, що принижують честь і гідність, ділову репутацію позивача. Оскільки відсутні підстави для задоволення первинної вимоги, немає підстав і для задоволення позову в решті похідних вимог щодо спростування вказаних відомостей, відшкодування моральної шкоди, а тому в задоволенні позву слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed