Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

У липні 2019 року до суду звернувся [PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Філоненко О.В., із заявою про встановлення факту його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Відповідно до ст.ст. 315, 318 ЦПК України ухвалою суду від 01 серпня 2019 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Позиція заявника : В обгрунтування заяви зазначено, що [PERSON] , станом на день проголошення незалежності України, 24 серпня 1991 року, постійно проживав на території України, в місті Світловодську, та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Заявник не може отримати паспорт громадянина України, у зв`язку з тим, що не може підтвердити своє громадянство. Паспорт зразка СРСР із відповідною відміткою про проживання на території України він втратив. В 1994 році заявник отримав закордонний паспорт зразка СРСР, в якому зазначено, що він є громадянином України, тобто набув громадянство України одночасно із проголошенням незалежності України. Крім того, факт проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року підтверджується тим, що заявник в період з 02 серпня 1989 року по 03 вересня 1992 року працював на Світловодському заводі «Калькулятор», а також перебував у шлюбі з [PERSON] . З метою отримання паспорта громадянина України заявник звернувся до Управління державної міграційної служби України в Кіровоградській області, проте у задоволенні його заяви було відмовлено, та рекомендовано звернутися до суду з завою про встановлення факту проживання на території України. Крім того, заявником була отримана відповідь з Міністерства закордонних справ України, згідно якої він не відмовлявся від громадянства України. Встановлення факту його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року йому необхідне для подальшого набуття громадянства України. В обгрунтування своїх вимог заявник надав суду такі докази: копію посвідчення про взяття на облік в Центр обліку бездомних осіб; копію картки платників податку, видану Шевченківською ДПІ ГУ ДФС у Львівській області 20 лютого 2019 р.; копію закордонного паспорта громадянина України заразка СРСР від 28 вересня 1994 року; копію довідки про реєстрацію місця проживання в період з 25.07.1989 р. по 15.04.1992 р.; копію довідки форми А-36 (картка прописки); копію трудової книжки з якої видно, що [PERSON] з 02 серпня 1989 року по 03 вересня 1992 року працював на заводі «Калькулятор» м. Світловодська Кіровоградської області; копії свідоцтв про укладення в м. Світловодську та розірвання шлюбу; копію листа Управління державної міграційної служби України в Кіровоградській області від 18.12.2017; копію відповіді Світловодського ВП ГУНП у Кіровоградській області від 14.11.2017; копію відповіді Посольства України в Азербайджанській республіці від 14.02.2018; копію нотаріально посвідченої заяви [PERSON] до Державної міграційної служби України. Представник заявника та заявник в судовому засіданні заяву підтримали повністю та просили її задовольнити. Позиція заінтересованої особи : Представник заінтересовоної особи [PERSON] в судовому засіданні заперечила щодо заяви заявника. Зазначила, що [PERSON] є громадянином Азербайджану і для набуття громадянства Азербайджану він мав би надати підтверджуючі документи про те, що він не є громадянином іншої держави. Крім того, надана заявником картка прописки форми А-36 не є доказом, так як видана некомпетентним органом, а саме ЖБК №5, оскільки з квітня 2016 року функції з реєстрації місця проживання/перебування осіб та ведення картотек з питань реєстрації фізичних осіб передані з організацій, підприємств, установи та організацій, що забезпечували або забезпечують ведення картотек з питань реєстрації фізичних осіб перейшли до відповідних виконавчих органів міських рад. Допитана свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона зареєстрована та постійно проживає в м. Світловодську. Вона познайомилася із [PERSON] в м. Світловодську у 1990 році, коли він працював в м. Світловодську на заводі «Калькулятор» цех №2. З 1990 року вона з [PERSON] проживали разом як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу. Проживали вони в квартирі її бабусі в м. Світловодську. У 1993 році вони зареєстрували шлюб, проживали разом. До 1999 року вони перебували у шлюбі. Станом на 24 серпня 1991 року [PERSON] працював та постійно проживав у м. Світловодську разом з нею. На даний час він проживає з нею в квартирі за адресою: [ADDRESS] , як співмешканець, а зареєстрований у м.Баку Азербайджан. Заслухавши заявника, представника заявника та представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи та зміст заяви по суті справи, оцінивши у єдності та в сукупності надані заявником докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд дійшов такого висновку. Встановлені судом обставини справи: Згідно посвідчення № 32 від 20 лютого 2018 року, [PERSON] , [INFO] , уродженець м.Баку Азербайджан, перебуває на обліку в центрі обліку бездомних осіб як особа, яка не має постійного місця проживання і місце проживання якої може бути зареєстровано за місцезнаходженням Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Світловодськ. Відомості щодо [PERSON] включено до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, РНОКПП [NUMBER] , що підтверджується карткою платника податків, яку видано Шевченківською ДПІ ГУ ДФС у Львівській області 20 лютого 2019 р. Згідно закорднного паспорта громадянина колишнього СРСР серії 42 № 6327899 виданого 28 вересня 1994 року, [PERSON] , уродженець м.Баку Азербайджан, [INFO] , у графі "Громадянство" зазначено "Україна", дата закінчення строку дії паспорта 28 вересня 1999 рік. Згідно довідки житлово-будівельного кооперативу №5 м. Світловодськ №11 від 13 листопада 2017 року, [PERSON] , [INFO] , проживав з 25 липня 1989 р. по [INFO] та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно картки прописки (форма А-36), [PERSON] , [INFO] , уродженець м.Баку Азербайджан, прибув з м.Баку 12 липня 1989 року, паспорт серії [NUMBER] виданий Насиминським районним відділом внутрішніх справ м.Баку 28 березня 1980 року, проживав за адресою: [ADDRESS] . В картці містяться дві відмітки Світловодського відділу внутрішніх справ про зняття з місця реєстрації від 05 вересня 1990 року та 15 квітня 1992 року. Згідно трудової книжки серії [NUMBER] , [PERSON] 02 серпня 1989 року принятий на роботу на завод "Калькулятор" в м.Світловодськ та був звільнений 03 вересня 1992 року. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 24 грудня 1993 року, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , 24 грудня 1993 року уклали шлюб, який зареєстровано відділом ДРАЦС м. Світловодськ Кіровоградської області. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 14 червня 1999 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 14 червня 1999 року, про що зроблено актовий запис №129. Згідно листа Управління державної міграційної служби України в Кіровоградській області від 18 грудня 2017 року, [PERSON] , [INFO] , за обліками відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС у Кіровоградській області станом на 04 квітня 2016 року зареєстрованим/знятим з реєстраційного обліку не значиться. [PERSON] документований закордонним паспортом громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року серії 42 № 6327899, УВС 44. Згідно відповіді Світловодського ВП ГУНП у Кіровоградській області від 14 листопада 2017 року, [PERSON] звертався до Світловодського ВП ГУНП у Кіровоградській області з приводу втрати паспорта громадянина України. Згідно відповіді Посольства України в Азербайджанській республіці від 14 лютого 2018 року, в реєстраційній базі Відділу громадянства Департаменту консульської служби МЗС України відсутні будь-які відомості про наявність звернень [PERSON] з клопотанням про вихід з громадянства України. Згідно заяви [PERSON] від 21 листопада 2018 року до Державної міграційної служби України, [PERSON] повідомив, що в разі прийняття громадянства України зобов`язується ліквідувати закордонне громадянство і з моменту прийняття громадянства України протягом двох років подасть документ про ліквідацію громадянства іншої країни в орган видачі тимчасового посвідчення громадянина України. Крім того, у лютому 2018 року Територіальний центр соціального обслуговування м.Світловодськ в інтересах [PERSON] звертався до Світловодського міськрайонного суду із заявою про встановлення факту його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. В задоволенні заяви рішенням суду від 26 червня 2018 року відмовлено. Постановою Кропивницького апеляційного суду від 07 листопада 2018 року рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 червня 2018 року було скасовано з підстав того, шо Територіальний центр соціального обслуговування м.Світловодськ, не мав права звертатися до суду із заявою в інтересах [PERSON] , який перебуває на обліку, як бездомна особа, що не позбавляє його права звернутися до суду, як заявник, з такою заявою. Оцінка суду: Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. ч. 2, 7 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження. Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Перелік фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, міститься у ч. 2 ст. 293 ЦПК України, зокрема встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. За змістом ст. 4 Конституції України в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом. На день розгляду справи судом підстави та порядок набуття громадянства України регулюються нормами Закону України «Про громадянство» від 18 січня 2001 року № 2235-ІІІ (далі - Закон № 2235-ІІІ). Статтею 6 Закону України «Про громадянство» (далі - Закон) визначено, що громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя; 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 2235-ІІІ громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України є підставою для оформлення належності до громадянства України. Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР (далі - Порядок) відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 р. або 13.11.1991 р. Згідно пункту 8 Порядку для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Пунктом 25 Порядку визначено, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону,) подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. Відповідно до п.44 Порядку, у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. В силу ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Висновок суду: Надані заявником та досліджені в судовому засіданні докази, а саме: - копія посвідчення про взяття на облік [PERSON] в Центр обліку бездомних осіб м. Світловодська; - копія картки платників податку на території України [PERSON] , яка видана Шевченківською ДПІ ГУ ДФС у Львівській області 20 лютого 2019 р.; - копія закордонного паспорта громадянина України [PERSON] заразка СРСР від 28 вересня 1994 року; - копія довідки про реєстрацію місця проживання [PERSON] в період з 25.07.1989 р. по 15.04.1992 р. в м. Світловодську; - копія довідки форми А-36 (картка прописки) [PERSON] ; - копію трудової книжки [PERSON] з якої видно, що [PERSON] з 02 серпня 1989 року по 03 вересня 1992 року працював на заводі «Калькулятор» м. Світловодська Кіровоградської області; - копії свідоцтв про укладення в м. Світловодську та розірвання шлюбу [PERSON] ; - копія листа Управління державної міграційної служби України в Кіровоградській області від 18.12.2017; - копія відповіді Світловодського ВП ГУНП у Кіровоградській області від 14.11.2017; - копія відповіді Посольства України в Азербайджанській республіці від 14.02.2018; - копіґ нотаріально посвідченої заяви [PERSON] до Державної міграційної служби України, а також пояснення [PERSON] та свідка [PERSON] , суд визнає належними, достовірними, допустимими та достатніми для підтвердження факту постійного проживання [PERSON] станом на 24 серпня 1991 року в м. Світловодську Кіровоградської області, тобто на території України. У постанові Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №363/214/17 викладена правова позиція про те, що тлумачення статті 256 ЦПК України (у редакції, чинній на час звернення до суду із заявою про встановлення факту) перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому не виключається встановлення факту постійного проживання на території України. Суд вважає доведеними обставини на які посилається заявник, [PERSON] як на підставу своїх вимог про встановлення факту встановлення факту його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне йому для отримання громадянства України. Той факт, що [PERSON] є громадянином Азербайджану опосередковано стосується розгляду справи, оскільки в ході розгляду даної заяви не вирішується питання про належність заявника до громадянства тієї чи іншої держави, а лише факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Крім того, держава Україна не визнає подвійне громадянство, а [PERSON] зобов`язався ліквідувати закордонне громадянство протягом двох років з моменту прийняття громадянства України, як це передбачено ч. 4 ст. 8 Закону. Встановлені у судовому засіданні на підставі належних та допустимих доказів, фактичні обставини справи, переконують суд у тому, що заяву [PERSON] слід задовольнити, та судом встановити факт того, що [PERSON] станом на 24 серпня 1991 року постійно проживав на території України. На підставі викладеного,

Outcome: approved