Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що у травні 2020 року вона дізналась про те, що ліквідаційною комісією ВАТ «Словянське хлібоприймальне підприємство» здійснюється продаж адміністративної будівлі. Зв`язавшись з головою ліквідаційної комісії, вони домовились про укладання договору купівлі-продажу зазначеної будівлі. 15 травня 2020 року вона сплатила до каси підприємства 200000 грн., після чого відповідач тривалий час обіцяв підготувати документи для продажу приміщення адміністративної будівлі для належного укладання договору. Однак тривалий час до вересня 2020 року відповідач не здійснював ніяких дій з оформлення договору купівлі-продажу, у зв`язку з чим 01.07.2020 року вона зверталась до відповідача з вимогою нотаріального посвідчення договору, однак відповідач ухилявся від цього і у вересні 2020 року заявив, що все влаштує, однак їй необхідно доплатити для укладання договору купівлі-продажу 8000 доларів США. Вказану суму вона передала особисто відповідачу сподіваючись, що вказана сума коштів є необхідною для сплати за майно, що вона мала намір придбати, а відповідач здійснить всі необхідні дії для належного нотаріального оформлення договору купівлі-продажу адміністративної будівлі. Відповідач на підтвердження отримання від неї грошових коштів написав розписку. Вона погодилась на такі умови та передала відповідачу грошові кошти у сумі 8000 доларів США, що за курсом НБУ (1$- 28.43грн.) станом на 05.01.2021 року становить 227440 грн. Однак до теперішнього часу договір купівлі-продажу зазначеної будівлі вони не уклали з вини відповідача, оскільки він на її неодноразові вимоги укласти та нотаріально посвідчити договір не реагує, ухиляється від його укладання договору. Відповідач є головою ліквідаційної комісії ВАТ «Словянське хлібоприймальне підприємство» і відповідно до своїх повноважень саме він має право розпорядженням майном та має право на укладання договорів. Окрім того вважає, що відповідач, який особисто отримав від неї грошові кошти в сумі 8000 доларів США, та не надав їй документу про отримання цих коштів підприємством, має бути відповідачем та повернути зазначені кошти. При передачі нею грошових коштів вона та відповідач мали намір укласти договір купівлі-продажу зазначеної будівлі, хоча відповідач при отриманні від неї вказаних коштів діяв начеб то, як голова ліквідаційної комісії ВАТ «Словянське хлібоприймальне підприємство», фактично отримані ним грошові кошти на рахунок підприємства не передавав, тобто отримав особисто. Оригінал розписки знаходиться в неї, що підтверджує факт передання грошових коштів відповідачу. Після цього вона неодноразово зверталась до відповідача з проханням посвідчити договір нотаріально або повернути їй передані грошові кошти, однак він ігнорує її вимоги та не повертає їх. Вважає, що передані нею відповідачу грошові кошти, відповідач утримує без достатньої правової підстави, оскільки отримав їх як аванс в рахунок оплати вартості адміністративної будівлі за договором купівлі-продажу, який вони мали намір укласти, про такий намір зазначено і у договорі № 5 від 11.05.2020 року, який підписаний відповідачем. Оскільки договір купівлі-продажу, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між ними укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передана нею відповідачу грошова сума у розмірі 8000 доларів США є авансом, який підлягає поверненню. У зв`язку із чим просить стягнути з відповідача на її користь суму авансу у розмірі 227440 грн. і судові витрати. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2021 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження. 08\~червня 2021\~року відповідач\~ [PERSON] \~надав до\~суду відзив\~на позовну\~заяву,\~в якому\~зазначив,\~що він\~заперечує проти\~обставин,\~викладених у\~позовній заяві,\~оскільки він\~відповідно до\~протоколу №\~10\~чергових загальних\~зборів акціонерів\~ВАТ «Слов`янське\~хлібоприймальне підприємство»\~є Головою\~ліквідаційної комісії\~зазначеного підприємства,\~отже,\~усі дії,\~пов`язані\~з продажем\~майна,\~належного підприємству,\~він здійснював\~виключно як\~Голова ліквідаційної\~комісії та\~в інтересах\~підприємства.\~Так,\~11\~травня 2020\~року між\~ВАТ «Слов`янське\~хлібоприймальне підприємство»\~в особі\~Головою ліквідаційної\~комісії Кайногою\~С.В.\~укладено договір\~купівлі-продажу\~вищевказаної адміністративної\~будівлі.\~Відповідно до\~умов договору\~продавець зобов`язується\~продати,\~а покупець\~оплатити договірну\~ціну будівлі\~у розмірі\~200\~000\~грн.\~Як зазначено\~у п.п.3.3.\~Договору продавець\~зобов`язується\~надати покупцю\~наступні документи:\~акт приймання-передачі\~майна та\~технічний паспорт.\~Квитанцією ВАТ\~«Слов`янське\~хлібоприймальне підприємство»\~до прибуткового\~касового ордера\~№ 7\~від 15\~травня 2020\~року підтверджується,\~що позивач\~дійсно сплатила\~200\~000\~грн.\~підприємству відповідно\~до вищевказаного\~договору.\~15\~травня 2020\~року майно,\~яке є\~предметом договору\~було передано\~їй,\~що підтверджується\~актом прийому-передачі\~майна до\~договору купівлі-продажу\~№ 5\~від 11\~травня 2020\~року.\~Будь-яких\~інших коштів,\~не обумовлених\~договором,\~підприємство та\~він,\~як Голова\~ліквідаційної комісії\~зазначеного підприємства,\~не отримували.\~Щодо розписки,\~яку позивач\~долучає до\~справи,\~як доказ\~отримання ним\~8000\~доларів США,\~зазначає,\~що до\~підписання вищезазначеного\~договору купівлі-продажу\~позивач була\~обізнана про\~те,\~що право\~власності на\~майно,\~яке є\~предметом договору,\~не зареєстровано\~в Державному\~реєстрі речових\~прав на\~нерухоме майно\~та Реєстрі\~прав власності\~на нерухоме\~майно відомості\~за об`єктом\~відсутні;\~продавець може\~передати документи\~лише обумовлені\~п.3.3.\~Договору;\~також сторони\~домовилися,\~що всі\~дії щодо\~оформлення документів\~позивач здійснить\~самостійно за\~власні кошти,\~а продавець\~буде сприяти\~в їх\~оформленні.\~Так,\~15\~вересня 2020\~року позивач\~подала позов\~до Слов`янського\~міськрайонного суду\~Донецької області\~про визнання\~дійсним договору\~купівлі-продажу,\~укладеного 11\~травня 2020\~року щодо\~продажу вищезазначеної\~адміністративної будівлі.\~В цей\~же день\~позивач попрохала\~його,\~як Голову\~ліквідаційної комісії\~підприємства,\~написати розписку\~про отримання\~коштів на\~виконання договору.\~Він дійсно\~написав зазначену\~розписку в\~день подачі\~позову позивачем\~про визнання\~договору купівлі-продажу\~№ 5\~від 11\~травня 2020\~року дійсним\~-\~до суду.\~Однак,\~ніяких коштів\~у розмірі\~227440\~грн.\~або 8000\~доларів США\~він від\~позивача не\~отримував,\~що підтверджується\~договором купівлі-продажу,\~відповідно до\~якого визначена\~ціна будівлі\~200000\~грн.,\~інших оплат\~договором не\~передбачено.\~Розписку написав\~як Голова\~ліквідаційною комісії\~підприємства,\~а не\~фізична особа,\~8000\~доларів США\~вказав,\~як ті\~200000\~грн.,\~які вже\~були отримані\~підприємством в\~рахунок продажу\~будівлі відповідно\~до касового\~ордера.\~Зазначену розписку\~написав тому\~що позивач\~запевнила,\~що такий\~документ їй\~необхідний для\~звернення до\~суду з\~позовом про\~визнання договору\~купівлі-продажу\~№ 5\~від 11\~травня 2020\~року дійсним.\~Начебто вона\~консультувалася і\~їй так\~порадили.\~Заочним рішенням\~Слов`янського\~міськрайонного суду\~Донецької області\~від 18\~листопада 2020\~року позовні\~вимоги позивача\~залишені без\~задоволення.\~Після того,\~як позивачці\~не вдалось\~оформити документи\~на вказану\~будівлю в\~судовому порядку,\~вона подала\~позов до\~суду,\~щоб вернути\~кошти,\~сплачені за\~Договором,\~скориставшись розпискою.\~Зазначає,\~що адміністративна\~будівля,\~яка є\~предметом договору\~фактично передана\~позивачу 15\~травня 2020\~року і\~на цей\~час перебуває\~у її\~володінні,\~кошти,\~отриманні підприємством\~за договором\~у розмірі\~200000\~грн.\~відповідно до\~касового ордера\~використані підприємством\~на заробітну\~платню,\~поточні розходи,\~а питання\~щодо розірвання\~договору купівлі-продажу, повернення будівлі позивач не підіймає. Розписка написана Головою ліквідаційної комісії ВАТ «Слов`янське хлібоприймальне підприємство» виключно з метою сприяння позивачу отримати позитивне рішення у справі № 243/8016/20 про визнання договору купівлі-продажу від 11.05.2020 року дійсним. Тому просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову за недоведеністю позовних вимог. 24 червня 2021 року позивач [PERSON] засобами поштового зв`язку Укрпошта направила до суду відповідь на відзив, який надійшов до суду 05 липня 2021 року, де зазначила, що в пунктах 1-5 відзиву відповідач викладає обставини з укладання 11 травня 2020 року нікчемного договору купівлі-продажу нерухомого майна між ВАТ «Слов`янське хлібоприймальне підприємство» і нею та виконанню цього договору. Вона погоджується з деякими викладеними відповідачем обставинами, які зазначені в пунктах 1-3, 5 відзиву, в тому числі про те, що «Будь-яких коштів, необумовлених договором, підприємство та я, як Голова його ліквідаційної комісії, не отримували». Однак, відповідач не виконав вимог пункту 1.1. договору, а саме те, що продавець зобов`язується продати, а покупець прийняти та оплатити вартість адміністративної будівлі за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Вокзальна, 1-б, відповідно до умов Договору. Вказує на те, що продавець так і не здійснив продаж вищезазначеного майна покупцеві. Натомість, покупець сплатив продавцеві грошові кошти в повному обсязі. Дійсно, 15 вересня 2020 р. нею подано до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області позовну заяву про визнання дійсним договору купівлі-продажу від 11.05.2020 нерухомого майна, укладеного між ВАТ «Слов`янське хлібоприймальне підприємство» та нею, в рішенні якого зазначено, що за ВАТ «Слов`янське хлібоприймальне підприємство» не зареєстровано право власності на нерухоме майно, яке є предметом договору купівлі-продажу. Зазначена обставина є перешкодою для нотаріального посвідчення договору від 11.05.2020 р. Законом не передбачено можливості визнання дійсним в судовому порядку правочину, який підлягає державній реєстрації, але не зареєстрований. На підставі вищезазначених обставин, судом ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову. Встановлені судом факти можуть свідчити про те, що Голова ліквідаційної комісії ВАТ «Слов`янське хлібоприймальне підприємство» - відповідач достовірно знав, що станом на 2020 рік за адресою: [ADDRESS] , знаходиться незавершене будівництво готовністю 49%, будівля адміністративно-побутового корпусу «А», загальною площею 680,7 кв.м. Право власності на зазначене майно за ВАТ «Слов`янське хлібоприймальне підприємство» - не зареєстровано. Відповідач, діючи від імені ВАТ «Слов`янське хлібоприймальне підприємство» надав їй неправдиву інформацію щодо наявності у ВАТ «Слов`янське хлібоприймальне підприємство» прав власності на об`єкт нерухомого майна та запевнив її про наявність всіх документів, які необхідні для укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна. 11.05.2020 укладено договір про продаж вищезазначеного нерухомого майна, а вона сплатила грошові кошти в розмірі 200000 грн. за придбане нерухоме майно. Голова ліквідаційної комісії ВАТ «Слов`янське хлібоприймальне підприємство» Кайнога Є.В., після надходження грошових коштів на рахунок підприємства, витратив ці грошові кошти на потреби підприємства, в тому числі на свою заробітну платню, але відмовився від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна. Після того, як відповідач зізнався в тому, що відсутні документи необхідні для укладання договору, він її запевнив, що він може все виправити. Однак, для отримання всіх документів, якими підтверджуються право власності підприємства на нерухоме майно, йому необхідні додаткові грошові кошти. Щодо твердження відповідача про написання розписки Головою ліквідаційної комісії та не отримання грошових коштів воно є хибним та нічим не підтвердженим. Відповідно до тексту розписки від 15.09.2020 р. відповідач отримав грошові кошт в сумі 8000 доларів США, як фізична особа. Також вона передала грошові кошт фізичній особі відповідачу, який власноруч написав розписку про отримання грошових коштів. Загалом, зазначення в розписці того, що фізична особа [PERSON] , який отримав гроші, може та має право працювати Головою ліквідаційної комісії товариства нічого не означає, не має ніякого сенсу та не створює ніяких юридичних наслідків для професійної діяльності цієї фізичної особи. В розписці не вказано, що грошові кошти передані та отримані ВАТ «Слов`янське хлібоприймальне підприємство», від імені якої діє Голова ліквідаційної комісії Кайнога Є.В. Навпаки, в розписці зазначено, що грошові кошти отримано відповідачем для забезпечення виконання договору продажу адміністративної будівлі. Також в розписці не зазначені атрибути юридичної особи (печатка, адреса, код ЄДРПОУ, тощо). Таким чином, текст відзиву відповідача свідчить про те, що він намагається уникнути цивільної відповідальності за чергове безпідставне отримання грошових коштів. 13 вересня 2021 року відповідач [PERSON] надав до суду письмові пояснення стосовно відповіді на відзив, в яких зазначив, що при зверненні до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська позивач чомусь не повідомила про існування судової справи № 243/8016/20. На час укладання договору купівлі-продажу вищевказаної адміністративної будівлі (11 травня 2020 року) позивач була обізнана, що право власності на майно, яке є предметом договору, не зареєстровано, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно відомості за об`єктом відсутні; що продавець може передати документи лише обумовлені п. 3.3. Договору; також сторони домовилися, що всі дії щодо оформлення документів [PERSON] здійснить самостійно за власні кошти, а продавець буде сприяти в їх оформленні. До кінця літа 2020 року позивач намагалася самостійно оформити документи. Час вид часу просила надати їй копії документів (статут підприємства, балансові довідки, копії техпаспорта і таке інше). За твердженням позивача, вона надала йому 8000 доларів США на його запевнення, що начеб то він все влаштує, для оформлення документів. За логікою, після передання грошових коштів впродовж певного часу мали би оформлюватися документи, однак в матеріалах справи містяться докази того, що саме 15 вересня 2020 року позивач звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до ВАТ "Слов`янське хлібоприймальне підприємство" про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Виходить позивач передала 8000 доларів США, щоб все владнали і в той же день, маючи на руках підготовлену позовну заяву, сплативши судовий збір, подала до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області позовну заяву про визнання дійсним договору купівлі-продажу. Розписка, написана Головою ліквідаційної комісії ВАТ «Слов`янське хлібоприймальне підприємство» виключно з метою сприяння позивачу отримати позитивне рішення у справі № 243/8016/20 про визнання договору купівлі-продажу від 11.05.2020 року дійсним. Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордеру № 7 від 15.05.2020 ВАТ "Слов`янське хлібоприймальне підприємство" від позивача за договором купівлі-продажу № 5 від 11.05.2020 року прийнято 200000 грн. Будь які інші додаткові грошові кошти ні особисто він, ні Голова ліквідаційної комісії ВАТ "Слов`янське хлібоприймальне підприємство" в особі Кайноги С.В. від позивача не отримували. 15 вересня 2020 року позивач попрохала його як Голову ліквідаційної комісії ВАТ «Слов`янське хлібоприймальне підприємство» написати розписку про отримання коштів на виконання договору. Він дійсно написав зазначену розписку. Однак, ніяких коштів у розмірі 227440 грн. або 8 000 доларів США він від позивача не отримував, що підтверджується договором купівлі-продажу, відповідно до якого визначена ціна будівлі в 200000 грн., інших оплат договором не передбачено. Розписку написав як Голова ліквідаційною комісії підприємства, а не фізична особа, 8 000 доларів США вказав як ті 200 000 грн., які вже були отримані підприємством в рахунок продажу будівлі відповідно до касового ордера. Зазначену розписку написав тому, що позивач запевнила, що такий документ їй необхідний для звернення до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовом про визнання договору купівлі-продажу № 5 від 11 травня 2020 року дійсним. Розписка, написана Головою ліквідаційної комісії ВАТ «Слов`янські хлібоприймальне підприємство» виключно з метою сприяння позивачу отримати позитивне рішення у справі № 243/8016/20 про визнання договору купівлі-продажу від 11.05.2020 року дійсним. Тому просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову за недоведеність позовних вимог. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2021 року за вказаною справою закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні 25 листопада 2021 року представник позивача [PERSON] підтримав вимоги викладені у позовній заяві та просив їх задовольнити у повному обсязі, зазначив, що вимоги викладені у позовній заяві знайшли своє підтвердження під час розгляду справи. У судовому засіданні 25 листопада 2021 року відповідач заперечував щодо задоволення позову, просив врахувати надані раніше відзив і письмові пояснення на відповідь на відзив, також зазначив, що ніяких коштів у розмірі 8000 доларів США від позивача не отримував. Представник позивача письмово підтримав вимоги позовної заяви, просив позов задовольнити у повному обсязі та розглядати справу за його відсутності. Від відповідача надійшла заява в якій він просив розглянути справу за його відсутності та заперечував щодо задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, враховуючи пояснення сторін, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідно до розписки від 15 вересня 2020 року [PERSON] Голова ліквідаційної комісії ВАТ "Слов`янське хлібоприймальне підприємство" отримав від [PERSON] 8000 доларів США в рахунок оплати за продаж адміністративної будівлі розташованої за адресою: [ADDRESS] (а. с. 7). З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] звернулась до суду із позовом про стягнення суми авансу з метою укладання договору купівлі-продажу в майбутньому, при цьому обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги щодо стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів в сумі 227440 грн. 00 коп., посилаючись на положення\~ст. 1212 ЦК України. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами\~глави 83 ЦК України. Стаття 1212 ЦК України\~визначає загальні положення про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Частина 1\~ст. 1212 ЦК України\~передбачає, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов : а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених\~статтею 11 ЦК України\~). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають : 1) набуття або збереження майна однiєю особою (набувачем) за рахунок iншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у iншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. За змістом частини першої\~статті 1212 ЦК України\~безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті\~11, частини першої статті\~177, частини першої статті\~202, частин першої та другої статті\~205, частини першої статті\~207, частини першої статті\~1212 ЦК України\~дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою\~статті 11 ЦК України. Загальна умова частини першої\~статті 1212 ЦК України\~звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi\~статті 1212 ЦК України\~тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання. Якщо ж зобов`язання не припиняється з підстав, передбачених статтями\~11,\~600,\~601,604-607,\~609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов`язання). Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним. Як встановлено судом під час розгляду справи, що також не заперечується сторонами, між позивачем і відповідачем існували договірні зобов`язання, що полягати в домовленості придбання адміністративної будівлі за обумовлену суму коштів 200000 грн., які [PERSON] дійсно сплатила 200 000 грн. підприємству відповідно до договору купівлі-продажу від 11 травня 2020 року, що підтверджується квитанцією ВАТ «Слов`янське хлібоприймальне підприємство» до прибуткового касового ордера №7 від 15 травня 2020 року (а. с. 63). Матеріалами справи також підтверджено, що 11 травня 2020 року між ВАТ "Слов`янське хлібоприймальне підприємство" в особі Голови ліквідаційної комісії Кайноги Є.В. і [PERSON] укладено договір купівлі-продажу адміністративної будівлі, загальною площею 685,5 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , відповідно до умов якого продавець зобов`язується продати, а покупець оплатити договірну ціну будівлі у розмірі 200 000 грн., так зазначено у п. п. 3.3. цього Договору продавець зобов`язується надати покупцю наступні документи: акт приймання-передачі майна та технічний паспорт (а. с. 8). Відповідач у судовому засіданні підтвердив факт написання розписки саме в день подання [PERSON] позову про визнання дійсним договору купівлі-продажу, укладеного 11 травня 2020 року, а також зазначив, що ніяких коштів у розмірі 227440 грн. або 8000 доларів США він від позивача не отримував, що підтверджується договором купівлі-продажу, відповідно до якого визначена ціна будівлі 200000 грн., інших оплат договором не передбачено, розписку написав як Голова ліквідаційною комісії підприємства, а не фізична особа, 8000 доларів США вказав, як ті 200000 грн., які вже були отримані підприємством в рахунок продажу будівлі відповідно до касового ордера. Зазначену розписку написав тому що позивач запевнила, що такий документ їй необхідний для звернення до суду з позовом про визнання дійсним договору купівлі-продажу № 5 від 11 травня 2020 року. Разом з тим, відповідно до договору купівлі-продажу адміністративної будівлі, загальною площею 685,5 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , вказаний договір було укладено між ВАТ "Слов`янське хлібоприймальне підприємство" в особі Голови ліквідаційної комісії Кайноги Є.В. і [PERSON] 15 травня 2020 року, а відповідно до розписки про отримання Головою ліквідаційної комісії Кайногою Є.В. коштів в рахунок продажу адміністративної будівлі за адресою, яка зазначена у вищевказаному договорі, то така розписка була написана 15 вересня 2020 року, тобто через чотири місяці після укладання договору купівлі-продажу, що не може свідчити про внесення позивачем саме авансу, який вноситься до укладання договору. Отже, розписка на яку посилається [PERSON] у позовній заяві датована 15 вересня 2020 року, тобто гроші які позивач бажає стягнути з відповідача не можуть бути авансовим платежем, до договору купівлі-продажу від 11.05.2020 року. Також за своєю суттю розписка про отримання грошових коштів є документом, який видається після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання певної грошової суми. При цьому факт отримання коштів підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що дійсно відбулася передача певної суми коштів. Досліджуючи розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог - покладається на відповідача. Крім того, відповідно до офіційного веб-порталу судової влади України, на якому публікується інформація про діяльність судів загальної юрисдикції, судом встановлено, що рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16 серпня 2021 року з ВАТ "Слов`янське хлібоприймальне підприємство" на користь [PERSON] стягнуто суму безпідставно отриманих коштів у розмірі 200000 грн., з підстав укладання вищевказаного договору купівлі-продажу від 11 травня 2020 року. Більш того, суд зазначає, що розписка, написана Головою ліквідаційної комісії ВАТ Слов`янське приймальне підприємство» Кайногою Є.В., а зазначений позов подано саме до фізичної особи [PERSON] . Враховуючи вищевикладене та дослідивши зміст розписки, суд дійшов висновку про те, що вони не підтверджують передачу [PERSON] коштів саме [PERSON] оскільки належних, достатніх та допустимих доказів передачі відповідачу позивачем заявленої у такій розписці сумі суду не надано. Аналізуючи зібрані у справі\~докази в\~їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача. У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 141\~ЦПК України судовий збір у разі відмови в позові покладено на позивача.

Outcome: dismissed