Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: двокімнатну квартиру, загальною площею 72,30 кв.м., і земельну ділянку, площею 0,0501 га, що розташовані у [ADDRESS] . В обгрунтування вимог вказано, що 26.11.2007 року між позивачем та [PERSON] укладений кредитний договір під № 261107/2203-257, за яким останній надано кредит у сумі 80000,00 грн. за умов сплати 21 % річних та кінцевою датою погашення 26.11.2011 року включно. З метою забезпечення належного виконання зобов`язань за даним кредитним договором 26.11.2007 року між банком та відповідачем було укладено іпотечний договір під № 257, за яким [PERSON] передала позивачу в іпотеку належне їй на праві власності наведене вище нерухоме майно. Посилаючись на те, що позичальник порушила зобов`язання взяті на себе за умовами кредитного договору № 261107/2203-257 та допустила заборгованість, яка станом на 01.06.2014 р. становить 180 181,73 грн. та яку у добровільному порядку погасити відповідач відмовляється, позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом його продажу на прилюдних торгах. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 15.05.2018 року замінено стягувача Публічне акціонерне товариство "Західінкомбанк" на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Богунського районного суду м. Житомира від 13.01.2015 року по справі №295/11540/14-ц. 02.09.2019 року залучено правонаступника позивача Публічного акціонерного товариства "Західінкомбанк" на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». 09.06.2020 року сторони в судове засідання не з`явились, від представника позивача - Сінахової А.В. надійшла заява про проведення розгляду справи без її участі, позовну заяву підтримала у повному обсязі. Від представника відповідача - [PERSON] надійшла заява про проведення розгляду справи без його участі, в задоволенні позовних вимог просив відмовити. В матеріалах справи містяться заява представника [PERSON] - [PERSON] про застосування строків позовної давності (а.с. 213). Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст. 211 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 26.11.2007 року ПАТ "Західінкомбанк" в особі Житомирської філії та [PERSON] укладено кредитний договір № 261107/2203-257, згідно якого останній було надано кредит у сумі 80 000,00 грн. за умов сплати 21 % річних і з кінцевим терміном повернення 26.11.2011 р. включно (а.с. 3-4). В забезпечення виконання зобов`язань за даним договором 26.11.2007 року між позивачем та відповідачем укладений договір іпотеки № 257, згідно якого остання передала в іпотеку двокімнатну квартиру (загальна площа 72,30 м2, житлова площа 28,30 м2) та земельну ділянку (загальна площа 0,0501 га), що розташовані за адресою: [ADDRESS] , та належать позивачу на праві приватної власності згідно договору дарування від 20.07.2001 р. і Державного акту на землю серії ІІІ-ЖТ № 044369 від 13.03.2002 року (а.с. 5-6). Зі змісту розрахунку наданого позивачем, у зв`язку із порушенням [PERSON] обумовленого графіку погашення кредиту і сплати відсотків станом на 01.06.2014 р. утворилася заборгованість у сумі 180181,73 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 80000,00 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом - 85387,86 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором кредиту - 11993,87 грн., штрафні санкції згідно до п. 3.2.5 кредитного договору - 2800,00 грн. (а.с. 8-11) Відповідно до п. 6.2.1. Договору іпотеки іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов`язання, передбаченого кредитним договором та додатковими до нього договорами, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України). Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Частина перша ст. 575 ЦК України визначає, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. У ст. 1 Закону України «Про іпотеку» міститься поняття іпотеки, що є видом забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом; Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель вправі вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Встановлено, що 12.03.2010 року ПАТ «Західінкомбанк» через приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Слюсара В.В. передано Корчемній О.В. вимогу про дострокове повернення заборгованості за кредитним договором № 261107/2203-257 від 26.11.2007 року в розмірі 80000,00 грн,, сплати відсотків, пені та інших платежів. Банк вказав, що заборгованість за договором необхідно сплатити на протязі 30 днів з моменту передачі заяви (а.с. 210). Вказану заяву отримано [PERSON] у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Слюсара В.В. 12.03.2010 року. Дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору та з урахуванням того, що вимогу про дострокове погашення заборгованості отримано [PERSON] 12.03.2010 року, до 13.04.2010 року заборгованість за кредитним договором не погашено, а тому починаючи з 13.04.2010 року право банку вважається порушеним. 15.07.2011 року ПАТ «Західінкомбанк» направлено повторну вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором та вказану вимогу отримано [PERSON] 25.07.2011 року (а.с. 12, 13). Проте, строк виконання зобов`язання за кредитним договором № 261107/2203-257 від 26.11.2007 року ПАТ «Західінкомбанк» змінило вимогою про дострокове повернення заборгованості від 12.03.2010 року. Відповідачем 002.07.2019 року подано заяву про застосування строків позовної давності. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. З огляду на загальний трирічний строк позовної даності, визначений ст. 257 ЦК України починаючи з 13.04.2010 року ПАТ «Західінкомбанк» мало право звернутись до суду за захистом своїх прав до 13.04.2013 року включно. Проте, з даним позовом ПАТ «Західінкомбанк» звернулось до суду лише 22.07.2014 року. Згідно частин 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Крім того, з розрахунку наданого до позовної заяви вбачається, що за період з 13.04.2010 року по 01.06.2014 року позивачем нараховувались відсотки, та штрафні санкції. У пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, відсотки та штрафні санкції з 13.04.2010 року позивачем нараховані неправомірно. Стягувач надав форму розрахунку суми заборгованості, зі змісту якої вбачається, що неустойка нарахована як у виді штрафу, так і у виді пені нарахованої на суму заборгованості по тілу кредиту та на суму заборгованості зі сплати процентів, проте штраф та пеня є різновидом неустойки, які не можуть бути одночасно застосовані на одну й ту ж саму суму невиконаного зобов`язання. За таких обставин, зважаючи на той факт, що відповідач хоча і порушила умови зобов`язання, вимогу іпотекодержателя про усунення цих порушень не виконала, проте , суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги до задоволення не підлягають у зв`язку з тим, що вони пред`явлені з пропуском строку позовної давності. Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, підстави для стягнення судового збору з відповідача - відсутні.

Outcome: dismissed