Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

ПАТ "Лізинг інформаційних технологій" звернулося до суду з позовом до [PERSON], та в подальшому збільшивши свої позовні вимоги, просить стягнути з нього на свою користь суму заборгованості за невиконання договірних зобовязань у розмірі 42007,79 грн. та сплаченого судового збору в сумі 420,88 грн. На обґрунтування позову ПАТ "Лізинг інформаційних технологій" зазначено, що 16 серпня 2012 року ЗАТ "Лізинг інформаційних технологій" в особі фізичної особи - підприємця [PERSON], який діяв на підставі довіреності № 12071101 від 11 липня 2012 року, та [PERSON] уклали договір № 120622004 про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання. В подальшому ЗАТ "Лізинг інформаційних технологій" змінило найменування на Приватне акціонерне товариство "Лізинг інформаційних технологій". Згідно п.1.1 вищевказаного договору відповідач взяв участь в системі LeaseIT щодо отримання ІТ - обладнання та інших товарів від постачальників - учасників системи LeaseIT на умовах, визначених обраним ним пакетом фінансування LeaseIT . У свою чергу оператор LeaseIT зобовязався на підставі договору забезпечити передачу клієнту ІТ-обладнання (ІТ-обладнання, запасних частин, комплектуючих, витратних матеріалів) обраним [PERSON], як клієнтом, постачальником та надання йому послуг за умови виконання вимог, передбачених пакетом LeaseIT. Відповідно до п.1.2 договору порядок отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг [PERSON] визначався Правилами отримання обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseIT, які є невідємною частиною договору і застосовуються з 01 лютого 2006 року до всіх договорів про отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseIT. Згідно п. 8.7 договору відповідач підтвердив, що ознайомлений з Правилами, їх зміст йому зрозумілий і він погоджується їх дотримуватися та виконувати. На підставі пунктів 2.2. та 4.9 Правил позивач надав відповідачу в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання, загальна первісна вартість якого становила 8369,56 грн, що підтверджується актом приймання-передачі майна №120622002 від 03 вересня 2012 року. Згідно п. 2.1 договору умови, за якими ІТ-обладнання, інші товари та послуги надаються клієнту, визначаються пакетом LeaseIT. Відповідачем було обрано пакет LeaseIT Половина+, з наступними умовами: платіж при отриманні обладнання (загальної суми платежів) - 50%; вид договору - фінансовий лізинг; кількість місячних лізингових платежів - щомісяця рівними частинами; перехід права власності - виплата повної вартості обладнання. Також п. 6.2 Правил було визначено, що строк, протягом якого клієнт повинний сплачувати платежі, починається з дня передачі обладнання клієнту і закінчується в останній день останнього календарного місяця встановленого пакетом LeaseIT строку. Відповідач зобовязався сплачувати платежі у загальній сумі 8369,56 грн. в такому порядку: перший платіж у розмірі 50% від загальної суми платежів та 3 платежі рівними частинами щомісячно до 20 числа кожного місяця. Тобто відповідач повинний був сплатити перший платіж в розмірі 4184,78 грн. та три платежі у розмірі 1394,93 грн. Отже у відповідача перед позивачем виникли зобовязання щодо сплати орендних платежів. Позивач у повному обсязі виконав свої зобовязання за договором щодо надання відповідачу обладнання у відповідні строки та належної комплектації. Проте відповідач не виконав свої грошові зобовязання за договором, внаслідок чого йому нараховувалася плата за прострочення платежу, що передбачена п. 14.2 Правил та п. 5.4.2 договору. Згідно структури грошових нарахувань та надходжень № [NUMBER] від 13 лютого 2015 року від 17 грудня 2014 року відповідачем на користь позивача було сплачено 11884,78 грн, з яких: 7700,00 грн. зараховано на погашення плати за прострочення щомісячних платежів та 4184,78 грн. на погашення місячних орендних платежів. Станом на грудень 2014 року, тобто на момент звернення до суду з позовом, заборгованість відповідача перед позивачем становить 34717,18 грн., яка складається з наступного: 4184,78 грн. - компенсація вартості наданого обладнання, 30532,40 грн. - плата за прострочення щомісячних платежів. Згідно структури грошових нарахувань та надходжень №2015021301 від 13 лютого 2015 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 420070,79 грн. [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ "Лізинг інформаційних технологій", в якому просить розірвати договір № 120622004 від 16 серпня 2012 року. Стягнути з ПАТ "Лізинг інформаційних технологій" на його користь прямі збитки: сплачені та не повернуті йому кошти у сумі 4184,78 грн., інфляційні втрати у сумі 3288,73грн., кошти, нараховані відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України "Про захист прав споживачів" в сумі 83695,60 грн., пеню в сумі 270664,24 грн., всього 361833,35 грн. Судові витрати у справі покласти на ПАТ "Лізинг інформаційних технологій". На обґрунтування зустрічного позову [PERSON] зазначив, що 16 серпня 2012 року ЗАТ "Лізинг інформаційних технологій", правонаступником якого ПрАТ "Лізинг інформаційних технологій", в особі представника постачальника - фізичної особи - підприємця [PERSON], що діяв на підставі довіреності про участь постачальника в системі LeaseIT, та він, [PERSON], уклали договір про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання. За умовами договору предметом лізингу була холодильна шафа ШХС-0.6 (глухі двері), яку він, не являючись фізичною особою - підприємцем, придбав для власних потреб, за власні кошти і мав право на отримання послуг фінансового лізингу, що повинні були забезпечити придбання ним цього обладнання. Передача майна підтверджується актом приймання передачі майна № 120622004 від 03 вересня 2012 року, а не наданим позивачем актом приймання-передачі майна № 120622002 від 03 вересня 2012 року. Загальна первісна вартість переданого обладнання за договором становила 8369,56 грн. Згідно платіжної квитанції ПАТ КБ "ПриватБанк" № 33183.124.1 від 08 вересня 2012 року він сплатив за договором 4184,78 грн. Згідно п. 11.1 Правил "Обладнання має відповідати всім вимогам щодо його якості в момент передання клієнту". Саме належна якість товару - це властивість продукції, і вона повинна відповідати вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах і нормативних документах, та умова договору із споживачем, що встановлено у пп. 13 ч.1 ст. 1 закону України "Про захист прав споживачів". Проте, в порушення умов договору, позивач свої зобовязання не виконав, передавши йому дефективне обладнання, доставивши майно за його місцем проживання. При отриманні майна він сплатив водію транспортного засобу - представнику позивача, що привіз обладнання, 400,00 грн., і останній не надав йому ніяких документів на підтвердження отримання грошей за цю послугу. Доставлене обладнання у присутності водія - представника позивача було перевірено, але воно не увімкнулося. Він заявив водію, що не бажає приймати обладнання у непрацюючому стані, на що представник позивача категорично відмовився забирати дефектний товар та запропонував звернутися безпосередньо до позивача та Сервісного центру. Тоді він у присутності водія зателефонував оператору LeaseIT та постачальнику, з яким він укладав договір, і який, згідно умов договору, діяв від імені позивача за довіреністю. Вони також відмовилися забирати дефектний товар та запропонували звернутися до Сервісного центру. Майже 2 місяці він вів перемови з представниками позивача щодо належного виконання ними умов п.11.1 договору та вимог ч.1 ст. 8, ч.1 ст. 9, ч. 1 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів", наполягав на обміні наданого дефектного обладнання на аналогічне справне або на його повернення протягом 14 днів з моменту отримання та на усуненні недоліків лізингових послуг. Але позивач ухилявся та продовжує ухилятися від виконання своїх обовязків за договором. Він був вимушений звернутися до Сервісного центру, запропонованого йому позивачем, до фізичної особи - підприємця [PERSON]. Проте в Сервісному центрі він також не отримав належного відновлення обладнання. Представники сервісного центру після огляду обладнання зробили висновок про те, що усунути дефект неможливо, на підтвердження чого надали дефектний акт від 07 листопада 2012 року, де вказали: "не запускається. ш/к умикається теплозахист пускового реле Висновки: комісія вважає, що необхідна заміна ш/к АЕ 182-КС-746". Він негайно зателефонував позивачу (оператору LeaseIT), з якими він уклав договір, вимагаючи повернути виплачені ним грошові кошти без заміни та ремонту обладнання, на що оператор. LeaseIT ухилився від відповіді, а постачальник в особі [PERSON] особисто пообіцяв повернути кошти після продажу обладнання, за власні кошти вивіз обладнання. При вивезенні обладнання водій - представник позивача, 28 грудня 2012 року написав розписку про отримання ним товару. До теперішнього часу в нього, відсутнє обладнання, яке йому повинний був надати позивач згідно договору, грошові кошти в сумі 4184,78 грн, що були сплачені за товар за договором фінансового лізингу, йому не повернуті. Вважає, що позивач грубо порушив вимоги статей 3, 526, 629,806 ЦК України, пункти 1.1, 1.2 договору, пункти 1.1., 11.1 Правил, ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів". Вважає, що позивачем не виконані умови договору і послуга, яка передбачена договором фінансового лізингу йому не надана. Його звернення до Сервісного центру та дефектний акт підтверджують те, що він заявляв вимогу про безоплатне усунення недоліків товару в розумний строк, яка до теперішнього часу не виконана, що свідчить про порушення позивачем вимог ч.1 ст. 8 Закону України "Про захист прав споживачів". Крім того, його звернення до Сервісного центру, складений дефектний акт та розписка про вилучення в нього обладнання підтверджують те, що йому було відмолено у безоплатному усуненні недоліків обладнання , тобто позивачем не була надана послуга, передбачена п.п.1.1 договору про надання фінансового лізингу. На підставі ч.4 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів" він має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків, оскільки надана йому за договором послуга має істотні недоліки. Вимогу про розірвання договору він, як споживач послуги, має право предявити протягом десяти років. Проте умовами договору взагалі не передбачено розірвання договору та відшкодування збитків. Через те, що відповідач відмовляється добровільно розірвати договір фінансового лізингу та відшкодувати завдані збитки, він вимушений захищати свої права споживача послуг у судовому порядку. Вважає, що він має право на стягнення з відповідача на його користь прямих збитків в розмірі 361833,35 грн., які складаються з наступного: 4184,78 грн. - сплачені та не повернуті йому кошти, 3288,73 грн. - інфляційні втрати, 83695,60 грн. - кошти, нараховані згідно ч.4 ст. 23 Закону України "Про захист прав споживачів", 270664,24 грн. - пеня. Представник позивача за первісним позовом - [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій просила задовольнити збільшені позовні вимоги ПАТ "Лізинг інформаційних технологій" та відмовити в задоволенні зустрічного позову. Також надала суду письмові заперечення проти зустрічного позову (а.с. 80-84, 128-131), де зазначила, що згідно п. 4.13 Правил отримання обладнання, інших товарів та послуг клієнтами системи LeaseIT, які є невідємною частиною договору, обовязок з передання обладнання клієнту вважається виконаним оператором LeaseIT з моменту підписання клієнтом документу, що посвідчує передання належного обладнання і підтверджує прийняття ним обладнання, інших товарів та послуг належної якості, повної комплектації, без зовнішніх дефектів та інших недоліків. Позивач отримав обладнання та підписав акт приймання-передачі майна № 120622002 від 03 вересня 2012 року, тому вважається що ПАТ "Лізинг інформаційних технологій" виконав свої зобовязання щодо поставки фізичною особою - підприємцем [PERSON] холодильної шафи ШХС-0.6 (глухі двері) належної якості, повної комплектності, без зовнішніх дефектів. Крім того, пунктом 11.4 Правил встановлено, що протягом гарантійного строку у випадку виникнення поломки обладнання, яка підпадає під дію умов гарантійного обслуговування і гарантійного ремонту, клієнт зобовязаний письмово повідомити про це оператора LeaseIT у дводенний строк з дня виникнення поломки. Пунктом 9.2.6 Правил передбачено, що клієнт зобовязаний у дводенний строк письмово повідомити оператора LeaseIT, а в гарантійний строк і постачальника обладнання, про всі випадки виявлення несправностей обладнання, його поломок або збоїв у роботі. Жодного письмового повідомлення про виявлення несправностей обладнання [PERSON] відповідачу за зустрічним позовом не направляв, листів та вимог не надсилав, не звертався з вимогами про усунення виявлених недоліків, чим порушив умови договору та Правил отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг, і без узгодження з відповідачем за зустрічним позовом передав у користування, можливо й у володіння обладнання третім особам. [PERSON] не повідомив ні суд, ні відповідача, ні постачальника [PERSON] про місце знаходження шафи ШХС -0.6 і не надав докази про те, де знаходиться обладнання. Не можуть бути задоволені вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача за зустрічним позовом прямих збитків, оскільки всі рекламації та інші претензії стосовно якості (комплектності) обладнання повинні бути направлені клієнтом на адресу постачальника протягом 7 календарних днів з момент виконання зобовязання та передання (поставки) обладнання. Проте [PERSON] не надав жодного доказу на підтвердження того, що він неодноразово вимагав розірвати договір, сплатити збитки, і з цього приводу вів перемови з відповідачем, тому ці вимоги є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на належних та допустимих доказах. Крім того, [PERSON] не повідомляв виконавця про виявлені недоліки обладнання протягом трьох діб після їх виявлення, як це передбачено ч.7 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів", не звертався із заявою про безоплатне усунення недоліків товару, і у випадку її незадоволення, мав би право на відшкодування збитків ( ч.7 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів". Що стосується стягнення коштів в сумі 83695,60 грн, нарахованих згідно ч.4 ст. 23 Закону України "Про захист прав споживачів", то вказана норма закону не передбачає такий розмір нарахувань, який зазначений в розрахунку до зустрічного позову. Також звертає увагу на те, що позивачу, як споживачу, надана послуга щодо отримання та користуванням обладнанням на умовах фінансового лізингу, а не грошові кошти, тому відсутні підстави для нарахування на цю послугу інфляційних витрат, що передбачені ст. 625 ЦК України. [PERSON] не повернув обладнання, що було предметом договору, і не здійснив повної оплати за договором, отже не набув на це обладнання право власності в порядку, передбаченому п. 7.1 Правил. Вважає, що вимоги позивача є невмотивованими та безпідставними, оскільки він не звернувся у встановлені законодавством про захист прав споживачів, Правилами та договором строки до відповідача з письмовою вимогою про усунення виявлених недоліків обладнання, отримав товар і послуги. Відповідач за первісним позовом [PERSON] заперечував проти первісного позову, надав пояснення аналогічні запереченням проти позову (а.с. 118-120). Зустрічний позов підтримував, надав пояснення, аналогічні його обґрунтуванню. Також пояснив суду, що він дійсно уклав ПАТ "Лізинг інформаційних технологій" в особі постачальника обладнання [PERSON] договір фінансового лізингу, за умовами якого він отримав холодильну шафу і зобовязався сплатити позивачу за первісним позовом за договором чотири внески: 1-й внесок - 50% вартості шафи в сумі 4184,88 грн., та три внески - решта вартості шафи рівними платежами. 03 вересня 2012 року водій постачальника [PERSON] привіз йому шафу, вивантажив її, за що він заплатив водію 400 грн. Шафу розпакували, підключили до електромережі, вона почала працювати, але не холодила, тобто була несправна. Він одразу ж зателефонував [PERSON] і оператору ПрАТ "Лізинг інформаційних технологій". Вони йому сказали, щоб він підписав акт приймання - передачі, бо водію потрібно везти інший товар, а шафа постоїть увімкнена та почне працювати. Тому він підписав акт і не зазначив в ньому про несправність шафи. Він в повному обсязі сплатив позивачу перший внесок вже після доставки шафи, бо йому пообіцяли, що розберуться, відремонтують або поміняють. Разом із шафою йому також привезли холодильник, але за іншим договором. Письмових заяв він дійсно не писав, спілкувався з оператором та [PERSON] по телефону. Телефон позивача йому дав [PERSON], який запропонував йому звернутися до Сервісного центру ФОП [PERSON], що він і зробив в кінці жовтня 2012 року. 07 листопада 2012 року приїхали представники Сервісного центру та склали акт про те, що шафа несправна і потребує заміни реле. І хоча шафа була на гарантії, вони відмовилися безоплатно виконувати її ремонт, оскільки у постачальника не було договору з ними на обслуговування. Йому також розяснили, що у випадку проведення ними ремонту, скасується гарантія. Після цього він знову зателефонував оператору та [PERSON], повідомив про висновок працівників Сервісного центру та попросив забрати шафу та повернути сплачені кошти. Спочатку йому відмовляли, казали, що в регіоні немає машини, яка б забрала шафу, а потім [PERSON] пообіцяв забрати обладнання та відремонтувати його. Він одразу ж повідомив [PERSON], що не візьме назад цю шафу, на що той відповів, щоб він почекав, поки він відремонтує шафу та продасть комусь іншому, а потім поверне йому сплачені за неї кошти. 28 грудня 2012 року йому подзвонив [PERSON] і повідомив, що приїде його водій та забере шафу. В цей же день водій [PERSON] забрав від нього шафу та написав розписку про це. Водій передав шафу [PERSON], що підтверджується актом прийому-передачі обладнання від 28 грудня 2012 року. Після цього він спілкувався по телефону з позивачем, який вимагав від нього сплати повної вартості шафи, погрожував нарахуванням пені. Він казав позивачу, що віддав шафу його представнику, тобто [PERSON]. Вже коли позивач звернувся до суду з позовом, [PERSON] надав йому акт прийому- передачі, гарантійний талон до шафи з відміткою про її продаж в травні 2014 року і платіжне доручення № 837 про перерахування [PERSON] 7700 грн. на рахунок ПАТ "Лізинг інформаційних технологій" лише 21 серпня 2014 року від його імені. Можлива це грошова сума, за яку він продав холодильну шафу. Сплачені ним грошові кошти за першим внеском на користь позивача йому ніхто не повернув. Представник [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні первісний позов не визнав, підтримав зустрічний позов та надав пояснення аналогічні його обґрунтуванню. Просив відмовити в задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов [PERSON] Залучений до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних позовних вимог, [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив. Вислухавши відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом, його представника, свідка [PERSON], вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що первісний позов задоволенню не підлягає, а зустрічний позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 16 серпня 2012 року Закрите акціонерне товариство "Лізинг фінансових технологій", правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Лізинг інформаційних технологій", в особі фізичної особи - підприємця [PERSON], який діяв на підставі довіреності № 12071101 від 11 липня 2012 року (а.с. 12), та [PERSON] уклали договір фінансового лізингу № 120622004 про отримання обладнання в системі LeaseIT (а.с. 5-12). За умовами цього договору [PERSON] повинний був отримати в оренду на умовах фінансового лізингу від постачальника (учасника системи LeaseT) - [PERSON] холодильну шафу ШХС-0.6 (глухі двері), вартістю 8369,56 грн., і зобовязався при отриманні обладнання сплатити перший платіж у розмірі 50% від загальної суми платежів, а також виконати три платежі в розмірі 1394,93 грн. кожний щомісячно до 20- го числа кожного місяця, згідно обраного ним Пакету фінансування LeaseIT Половина+, який є невідємною частиною договору. У свою чергу ПрАТ "Лізинг інформаційних технологій", в особі [PERSON], зобовязалося на підстави заяви [PERSON] забезпечити передачу йому предмету лізингу (холодильної шафи). Таким чином, [PERSON], при укладенні з [PERSON] договору фінансового лізингу діяв як від імені постачальника обладнання, так і від імені ПрАТ "Лізинг інформаційних технологій". Вказане підтверджується і самим договором, де зазначено, що постачальник є представником оператора LeaseIT та діє від його імені та за його дорученням при отриманні платежу при отриманні обладнання (а.с. 5). Згідно умов договору про отримання обладнання в системі LeaseIT, в момент підписання акту-прийому передачі право власності на обладнання та всі права вимоги щодо сплати платежів за цим договором переходять від постачальника до оператора LeaseIT, одночасно до клієнта переходить право користування обладнанням за адресою експлуатації та матеріальна відповідальність за отримане обладнання (а.с. 5). Пунктом 5.4.4 договору був передбачений обовязок клієнта за договором повідомляти оператора LeaseIT, а в гарантійний строк постачальника обладнання про всі випадки виявлення несправностей обладнання, його поломок або збоїв у роботі, будь-яке знищення, втрату або пошкодження обладнання. Відповідно до п. 6 договору гарантійне обслуговування, гарантійний ремонт обладнання повинний був здійснюватися відповідно до умов виробника або постачальника. Згідно Правил отримання ІТ- обладнання, інших товарів та послуг у системі LeaseIT, які є невідємною частиною договору про отримання обладнання в системі LeaseIT, для отримання ІТ - обладнання, інших товарів та послуг за технологією фінансування LeaseIT, клієнт подає заявку на отримання обладнання, інших товарів та послуг оператору LeaseIT через постачальника, якого клієнт самостійно обирає серед учасників системи LeaseIT (п. 4 Правил). В судовому засіданні було встановлено, що 03 вересня 2012 року ФОП [PERSON] передав [PERSON] предмет договору фінансового лізингу - холодильну шафу ШХС-0.6 (глухі двері), вартістю 8369,56 грн., що підтверджується актом приймання-передачі майна №120622004 від 03 вересня 2012 року, який є додатком до договору про отримання обладнання в системі LeaseIT № 120622004 від 16 серпня 2012 року (а.с. 13, 68). Цей акт був складений у трьох примірниках - по одному для клієнта, постачальника та оператора та підписаний [PERSON], як постачальником і представником ПрАТ "Лізинг фінансових технологій" (а.с. 19- довіреність), та клієнтом [PERSON] Факт оплати [PERSON] першого внеску за договором про отримання обладнання в системі LeaseIT в сумі 4184,78 грн. не заперечується представником позивача за первісним позовом, про що зазначено у позовній заяві, запереченнях проти зустрічної позовної заяви [PERSON] та підтверджується структурою грошових нарахувань та надходжень (а.с. 14). Пунктом 9.2.6 Правил отримання ІТ- обладнання, інших товарів та послуг у системі LeaseIT було передбачено, що клієнт зобовязаний у дводенний строк письмово повідомляти оператора LeaseIT, а в гарантійний строк і постачальника обладнання, про всі випадки виявлення несправностей обладнання, його поломок або збоїв у роботі. Згідно п. 11.3 Правил гарантійне обслуговування на гарантійний ремонт здійснюються відповідно до умов виробника (продавця, постачальника), про які клієнт повідомляється при прийнятті обладнання. Згідно п 14.10 Правил постачальник несе відповідальність перед клієнтом за порушення зобовязань щодо якості, комплектності, справності обладнання та безоплатного усунення недоліків. Враховуючи вище вказані положення договору про отримання обладнання в системі LeaseIT та Правил отримання ІТ - обладнання, інших товарі та послуг в системі LeaseIT, суд приходить до висновку, що у випадку виявлення несправностей обладнання, отриманого у лізинг, [PERSON] повинний був звернутися до постачальника обладнання, яким був [PERSON] та лізингодавця (оператора LeaseIT), від імені якого під час укладення договору також діяв [PERSON] Як пояснив [PERSON] в судовому засіданні, він укладав договір про отримання обладнання (холодильної шафи) в системі LeaseIT з постачальником обладнання [PERSON], який діяв він імені ПрАТ "Лізинг ІТ". Вказана холодильна шафа 03 вересня 2012 року була доставлена за його місцем проживання водієм [PERSON] Шафу одразу ж розпакували, підключили до електромережі, вона почала працювати, але не холодила, про що [PERSON] одразу ж по телефону повідомив [PERSON] та оператора LeaseIT , які запевнили його, що шафа постоїть увімкнена та почне працювати, а він повинний підписати акт приймання-передачі та передати його водію, який не може чекати, бо потрібно розвести інший товар. Повіривши [PERSON], він підписав акт, не зазначивши в ньому про виявлену несправність шафи, та сплатив перший внесок за договором фінансового лізингу. [PERSON] дав йому номер телефону оператора LeaseIT, якого він також повідомив про несправність обладнання. Суд не має підстав не довіряти поясненням [PERSON] щодо несправності холодильної шафи в момент її передання, та відносно того, що він протягом двох місяців намагався заставити постачальника та лізингодавця виконати свої зобовязання за договором фінансового лізингу щодо заміни обладнання або його безоплатного ремонту, оскільки вони підтверджуються іншими доказами по справі. Так, свідок [PERSON] підтвердила в суді, що вона була присутня, коли [PERSON] була доставлена холодильна шафа, яку розпакували і включили в електромережу, але вона не холодила. Водій, що привіз шафу, відмовився її забирати, а [PERSON] телефонував комусь і його запевнили, що холодильну шафу замінять на іншу або відремонтують. Після цього представники постачальника до [PERSON] не приїздили, а він з приводу ремонту звертався в спеціалізовану сервісну службу до якогось ПП, але там камеру не відремонтували. Згідно дефектного акту від 07 листопада 2012 року, що був складений представниками ПП [PERSON]А, а саме головним інженером [PERSON] та майстром [PERSON] (а.с. 68 оберт), при обстеженні холодильної шафи було встановлено: "не запускається ш/к, умикається теплозахист пускового реле; висновки: комісія вважає, що необхідна заміна ш/к АЕ 182-КС-746". На підставі цього дефектного акту [PERSON], як постачальник та представник оператора LeaseIT (згідно договору про отримання обладнання в системі LeaseIT від 16 серпня 2012 року), забрав у [PERSON] холодильну шафу ШХС-0.6 (глухі двері), серійний номер ШХС - 0.6 № 732, що підтверджується актом передання/ приймання від 28 грудня 2012 року підписаного ФОП [PERSON], в якому зазначено про несправність пускового конденсатора на компресорі, внаслідок чого шафа не вмикається (а.с. 99). Факт передання холодильної шафи [PERSON] також підтверджується розпискою його водія - [PERSON] від 28 грудня 2012 року (а.с. 69), в якій вказано, що він забрав у [PERSON] холодильну шафу та зобовязався доставити її до м. Запоріжжя за адресою промторгу, тобто за місцем знаходження ФОП [PERSON] Таким чином, судом встановлено, що 28 грудня 2012 року [PERSON] передав предмет лізингу - холодильну шафу ШХС-0.6 (глухі двері), [PERSON], тобто постачальнику, який також є представником оператора LeaseIT за договором про надання послуг в системі LeaseIT, в звязку з несправністю обладнання, що було передано йому в оренду за договором фінансового лізингу. Вказане свідчить про те, що [PERSON] виконав всі передбачені договором умови при виявлені несправностей обладнання. Тому саме [PERSON], на якого п. 14.10 Правил була покладена відповідальність перед клієнтом за порушення зобовязань щодо якості, комплектності, справності обладнання та безоплатного усунення недоліків, повинний був виконати всі передбачені умовами договору заходи щодо безоплатного усунення недоліків або надання іншого обладнання. Згідно гарантійного зобовязання (а.с. 100), у травні 2014 року [PERSON] продав вказану холодильну шафу третій особі за 7700 грн. та 21 серпня 2014 року перерахував вказані кошти від свого імені на розрахунковий рахунок ТОВ "Лізинг ІТ Сервіс", що підтверджується платіжним дорученням № 837 ПАТ " КБ "ПриватБанк", в якому зазначено призначення платежу: погашення вартості обладнання [PERSON] (а.с. 101). На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] з моменту передачі йому в лізинг холодильної шафи, не користувався нею через її несправність, про що належним чином, згідно умов договору фінансового лізингу, повідомив постачальника обладнання [PERSON], який одночасно представляв інтереси оператора LeaseIT під час підписання з [PERSON] договору про отримання обладнання в системі LeaseIT. Після усунення несправностей холодильна шафа [PERSON]Ю більше не передавалася, він нею взагалі не користувався, що свідчить про фактичне розірвання між сторонами договору фінансового лізингу. Внесений перший внесок за договором фінансового лізингу в сумі 4184,78 грн. [PERSON] повернутий не був. Відносини, що виникають із договору фінансового лізингу регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю - продаж та положеннями Закону України "Про фінансовий лізинг". Відповідно до частин 1 та 2 до ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачу) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості з лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов, на певний строк і за встановлену плату Лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, повязаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Тобто, за своєю правовою природою договір лізингу є змішаним та містить, у даному випадку, елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу роздрібної купівлі-продажу, що випливає із змісту договору відповідно до ст. 628 ЦК України. Згідно ст. 698 ЦК України за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобовязується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не повязаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобовязується прийняти товар і оплатити його. Відповідно до ст. 708 ЦПК України у разі виявлення покупцем протягом гарантійного строку або інших строків встановлених обовязковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережних продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором: 1) вимагати від продавця або виготовлювача безоплатного усунення недоліків товару або відшкодування витрат, здійснених покупцем чи третьою особою на їх виправлення; 2) вимагати від продавця або виготовлювача заміни товару на аналогічний товар належної якості або на такий самий товар іншої моделі з відповідним перерахунком у разі різниці в ціні; 3) вимагати від продавця або виготовлювача товару зменшення ціни; 4) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми. Згідно ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно ст.765 ЦК України якщо наймодавець не передає наймачеві майно, наймач має право за своїм вибором: 1) вимагати від наймодавця передання майна і відшкодування збитків, завданих затримкою; 2) відмовитися від договору найму і вимагати відшкодувати завданих йому збитків. Згідно ч.1 ст. 784 ЦК України наймач має право вимагати розірвання договору найму, якщо наймодавець передав у користування річ, якість якої не відповідає умовам договору та призначення речі. Судом встановлено, що постачальник [PERSON], який діяв і як представник ЗАТ "Лізинг інформаційних технологій", передав [PERSON] товар неналежної якості, у встановлений законом строк безоплатно недоліки товару не усунув, а в подальшому, забравши обладнання для ремонту, холодильну шафу йому не повернув, тобто порушив умови договору про отримання обладнання в системі LeaseIT, Правила отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseIT та вимоги чинного законодавства. Згідно п. 8 договору про отримання обладнання в системі LeaseIT договір діє до моменту розірвання з ініціативи будь-якої із сторін або з підстав, передбачених цим договором та Правилами, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобовязань. Порядок і підстави дострокового припинення і розірвання договору встановлені цим договором, Правилами та чинним законодавством. Оскільки судом встановлено, що [PERSON] взагалі не користувався предметом договору фінансового лізингуним через його несправність, з моменту його поставки, по незалежним від нього причинам, про що належним чином повідомив постачальника та лізингодавця в особі [PERSON]А, суд вважає, що укладений між сторонами у справі договір фінансового лізингу, підлягає розірванню, а [PERSON] має право на стягнення з лізингодавця сплаченого ним внеску за договором фінансового лізингу. Суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні зустрічного позову [PERSON] в частині вимоги про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Лізинг інформаційних технологій" на його користь інфляційних втрат у сумі 3288,73 грн. Відповідно ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. [PERSON] не надав суду жодних доказів того, що ПрАТ "Лізинг інформаційних технологій" було зобовязане сплатити йому певну суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції. Зобов'язання ПрАТ "Лізинг інформаційних технологій" сплатити суму коштів на користь [PERSON] може виникнути тільки за цим рішенням суду в результаті розірвання договору №120622004 від 16 серпня 2012 року укладеного між ПрАТ "Лізинг інформаційних технологій" і [PERSON] та стягнення з ПрАТ "Лізинг інформаційних технологій" на користь [PERSON] суми сплаченого ним першого внеску. Суд також вважає за необхідне відмовити в задоволенні зустрічного позову [PERSON] в частині вимоги про стягнення з ПрАТ "Лізинг інформаційних технологій" на його користь83695,60 грн., нарахованих відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України "Про захист прав споживачів", та пені в сумі 270664,24 грн., нарахованої відповідно ч.5 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів". Вказуючи в прохальній частині позову на ч. 4 ст. 23 Закону України "Про захист прав споживачів", [PERSON] в обгрунтування позову про стягнення на його користь 83695,60 грн. посилається на п.1 ч.1 ст. 23 вказаного Закону, де зазначено, що у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб'єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування несуть відповідальність за відмову споживачу в реалізації його прав, установлених частиною першою статті 8, частиною першою статті 9 і частиною третьою статті 10 цього Закону, - у десятикратному розмірі вартості продукції виходячи з цін, що діяли на час придбання цієї продукції, але не менше п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. В ч.1 ст. 8 Закону зазначено наступне: 1. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. В частині 1 ст. 9 Закону передбачено, що споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням. Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем. Обмін товару належної якості провадиться, якщо він не використовувався і якщо збережено його товарний вигляд, споживчі властивості, пломби, ярлики, а також розрахунковий документ, виданий споживачеві разом з проданим товаром. Проте, [PERSON] не надано суду доказів того, що він звертався до відповідача за зустрічним позовом з вимогами зазначеними в ч.1 ст. 8 або в ч.1 ст. 9 Закону "Про захист прав споживачів", а йому було відмовлено в задоволенні цих вимог. Суд вважає такими, що не відповідають діючому законодавству і вимоги [PERSON] по стягнення з відповідача за зустрічним позовом пені в сумі 270664,14 грн., на підставі ч.5 статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів". В цій нормі права передбачені права споживача у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг), а не стосовно правовідносини, шо склалися між сторонами у справі щодо передачі майна в оренду на умовах фінансового лізингу. З урахуванням зазначеного вище, з ПрАТ "Лізинг ІТ" на користь [PERSON] підлягає стягненню 4184,78 грн. Відповідно\~ст. 88 ЦПК України\~з ПрАТ "Лізинг ІТ" на користь держави має бути стягнуто судовий збір в сумі 640,00 грн., оскільки [PERSON] був зільнений від сплати судового збору згідно Закону України "Про захист прав споживачів".

Outcome: partial