Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

28.12.2015 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила суд ухвалити рішення, яким стягувати з [PERSON] в її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 1 січня 2013 р. до досягнення ними повноліття. Ухвалою суду від 03.02.16 р. матеріали вказаної справи були об'єднані в одне провадження з цивільним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових коштів на утримання неповнолітньої [PERSON] в розмірі 32130 грн., а також судових витрат. Позов мотивує тим, що від шлюбу з відповідачем у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. На даний час діти проживають разом з нею та перебувають на її повному матеріальному утриманні. Батько добровільно не надає коштів, які потрібні для утримання та виховання дітей. В звязку з чим просить проводити стягнення аліментів з відповідача в розмірі 2000 грн. щомісячно. Крім цього зазначає, що старша дочка - [PERSON] з 01.09.2015 року навчається на комерційній основі першого курсу денного відділення вищого навчального закладу "Львівський кооперативний коледж економіки і права" за спеціальністю - правознавство. Термін навчання у навчальному закладі - з 01.09.2015 р. по 01.07.2019 р. На даний момент фактично зазнані нею витрати та передбачувані витрати на навчання дочки становлять 32130 грн., а тому просить суд стягнути ці витрати з відповідача в судовому порядку. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила такі задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду, а також оголошенням про виклик відповідача в судове засідання, розміщеним в газеті «Високий замок» від 2 лютого 2016 року. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України, на підставі наявних доказів. Заслухавши думку представника позивача, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. З копій свідоцтв про народження серія 1-СГ № 048023 виданого відділом РАГС Львівського міськвиконкому 13.07.2000р. /а.с. 8/ та серія 1-ЕЛ № 013087 виданого міським відділом РАЦС Львівського міського управління юстиції 05.11.2005р. /а.с. 7/ вбачається, що батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] - є [PERSON] та [PERSON] - сторони по справі. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживають разом з позивачем і знаходяться на її повному утриманні. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не надає кошти на утримання дітей, а тому суд вважає, що з відповідача слід стягувати ці кошти в примусовому порядку. При визначенні розміру аліментів суд враховує розмір прожиткового мінімуму, встановленого Кабінетом Міністрів України на 2016 рік для дітей віком від 6 до 18 років, матеріальне становище сторін, відсутність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей, стан здоровя дітей, стан здоровя відповідача та інші обставини, що мають істотне значення. В звязку з вищенаведеним суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення та з відповідача слід стягувати аліменти в користь позивача на утримання дітей щомісячно в сумі 1600 грн., яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення старшою дитиною повноліття. Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів за минулий час, а саме за останні три роки, то суд вважає, що в цій частині позовних вимог, слід відмовити, оскільки позивачем не подано суду докази того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, однак не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням [PERSON] від їх сплати. Відповідно до ст. 367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. Крім цього судом встановлено, що [PERSON] з 01 вересня 2015 року навчається на комерційній основі першого курсі денного відділення вищого навчального закладу "Львівський кооперативний коледж економіки і права" за спеціальністю - правознавство. Термін навчання у навчальному закладі - з 01.09.2015 р. по 01.07.2019 р. Згідно п. 4.3 Договору № 39 про підготовку молодшого спеціаліста у вищому навчальному закладі "Львівський кооперативний коледж економіки і права" від 31.07.2015 р., вартість підготовки фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня молодшого спеціаліста за весь строк підготовки становить 31600 грн. у тому числі : за І курс навчання 7600 грн.; за II курс навчання 7800 грн.; за III курс навчання 8000 грн.; за IV курс навчання 8200 грн. В судовому засіданні також встановлено, що в період підготовки до вступних іспитів, [PERSON] відвідувала підготовчі курси у вищезазначеному навчальному закладі, які оплачувала позивач по справі та плата за відвідування яких в загальному становила 1130 грн. Даний факт стверджується копіями платіжних квитанцій від 06.07.2015 р. та 02.10.2015 р. долучених до матеріалів справи. Крім цього за навчання дочки на першому курсі навчального закладу позивачем, згідно копії квитанції від 17.08.2015 р та 04.12.2015р., оплачено кошти в сумі 7600 грн. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що станом на день винесення рішення фактично зазнані [PERSON] додаткові витрати на дитину становлять 8730 грн, а передбачуваними витратами згідно Договору № 39 від 31.07.2015 р. є сума в 24000 грн. Разом сума додаткових витрат на неповнолітню дочку - [PERSON] складає 32730 грн. У відповідності до ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Частиною першою статті 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Враховуючи вищенаведене, вимоги ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України, виходячи з матеріального, сімейного положення сторін та обставин, що мають істотне значення, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача додаткових витрат на неповнолітню дочку, підлягають до часткового задоволення, а саме в частині стягнення 1/2 частки передбачуваних та фактично понесених витрат на дитину. Крім того, в силу дії ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в доход держави 551,20 грн. судового збору за подачу [PERSON] позову до суду про стягнення аліментів та 551,20 грн. судового збору на користь [PERSON] оплачений нею за подачу позову про стягнення додаткових коштів на утримання дитини до суду.

Outcome: partial