Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

Орган опіки та піклування Олександрівської районної державної адміністрації звернувся до суду з позовом, вказуючи, що на первинному обліку служби у справах дітей Олександрівської райдержадміністрації перебуває малолітній [PERSON], [INFO], який залишився без батьківського піклування. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що мати дитини - [PERSON], зарекомендувала себе з негативного боку: веде бродяжницький спосіб життя, блукає по селах, вдома не ночує, збирає недопалки, розпиває спиртні напої зі сторнніми чоловіками. Після народження сина [PERSON], вона написала заяву, від 22 листопада 2017 року, про його тимчасове влашування до будинку дитини строком на 6 місяців, з причини складних життєвих обставин. Після закінчення терміну перебування дитини у закладі, [PERSON] не забрала сина з КУОЗ «Краматорський дитячий будинок «Антошка». Також, протягом останніх 6 місяців, жодного разу не зверталась до служби у справах дітей Олександрівьскої райдержадміністрації, за інформацією щодо малолітнього сина. Батько дитини - [PERSON], записаний згідно ч. 1 ст. 135 СК України. Починаючи з 6 липня 2018 року малолітній [PERSON] влаштований на повне державне утримання до КУОЗ «Краматорський дитячий будинок «Антошка», відповідно до розпорядженням голови райдержадміністрації. Позивач посилається, що відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 164 СК України відповідачка не забрала дитину із закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом більше шести місяців не виявляла щодо неї батьківського піклування, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, що є підставою для позбавлення її батьківських прав. На підставі викладеного позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Представник позивача в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, пояснюючи, що відповідачка, будучи матір'ю малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], який на теперішній час перебуває в КУОЗ «Краматорський дитячий будинок «Антошка», не цікавиться його життям, долею, станом здоров'я. Сина не відвідувала, не виявляла батьківської уваги та турботи, матеріальної допомоги не надавала. Ніяких заходів для повернення дитини до родини не здійснювала, та взагалі не спілкується з ними. Відповідач є інвалідом другої групи з дитинства, в неї розумова відсталість. Вона отримує пенсію за інвалідністю та допомогу при народженні дитини. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що дійсно, 22 листопада 2017 року написала заяву про тимчасове влаштування новонародженого сина до будтинку дитини в м. Краматорську на строк 6 місяців, у зв'язку із тяжким материальним станом. Вона не працює, отримує пенсію, є малозабезпеченою, має старшу доньку, 2009 року народження. Відповідачка пояснила, що не відвідувала дитину, бо не знала, як проїхати до нього. В судовому засідання [PERSON] наполягала , що хоче забрати сина, але на даний час не має такої можливості. Так, вона проживає із сестрою, що є матір'ю - одиначкою, та виховує старшу доньку відповідача. Сестра не дозволяє їй забрати сина, бо не може його утримувати . Співмешканець відповідачки не хоче постійно проживати з нею, сина не визнав. Вивчивши письмові докази, суд встановив наступне. [PERSON] є матір'ю малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Відомості про батька були внесені до Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження - зі слів матері, відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідачка зареєстрована за адресою: [ADDRESS], разом з донькою - [PERSON], 2009 року народження, сестрою - [PERSON], 1996 року народження та племінницею - [PERSON], 2018 року народження. За актом обстеження матеріально-побутових умов [PERSON], від 31 липня 2018 року, складеному органом опіки та піклування Олександрівської райдержадміністрації, [PERSON] проживає разом із її сестрою - [PERSON], племінницею - [PERSON]. Її донька - [PERSON], 2009 року народження, проживає у тітки [PERSON]. Відповідач, разом із вказаними особами, займають житлове приміщення площею 33,6 м. кв., санітарний стан приміщення - задовільний. Відповідачка не цікавиться життям доньки [PERSON], не утримує її та не виховує. Встановлено, що відповідачка є інвалідом другої групи з дитинства безстроково, що підтверджено посвідченням серії [NUMBER], виданим Управлінням праці та соціального захисту населення Олександрівської райдержадміністрації 20 липня 2007 року. Як вбачається з листа головного лікаря КЗОЗ «Олександрівської лікарні планового лікування», [PERSON] перебуває на обліку у лікаря психіатра з діагнозом: помірна розумова відсталість з поведінковими розладами (а. с. 39 ). Згідно довідки Управління соціального захисту населення Олександрівської райдержадміністрації від 26 липня 2018 року, [PERSON] отримує: пенсію, як інвалід з дитинства ІІ групи, державну соціальну допомогу, як малозабезпечена , а також допомогу на дитину, як одинока матір (а.с. 21-23). 22 листопада 2017 року [PERSON] написала заяву на ім'я головного лікаря КУОЗ «Краматорський дитячий будинок «Антошка» про тимчасове влаштування сина [PERSON] до будинку, строком на 6 місяців, з причини складних життєвих обставин. З листа головного лікаря КУОЗ «Краматорський дитячий будинок «Антошка» № 01/07-273 від 18 червня 2018 року вбачається, що в Комунальній установі охорони здоров'я «Краматорський дитячий будинок «Антошка», з 14 червня 2018 року перебуває малолітня дитина - [PERSON], [INFO], який залишився без батьківського піклування. При цьому, головний лікар повідомляє службу у справах дітей Олександрівської районної державної адміністрації, що мати не забрала дитину, після закінчення терміну перебування у закладі, що підтверджується актами закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про покинуту дитину від 14 червня 2018 року та 20 червня 2018 року ( а.с. 15-17). Відповідно до розпорядження Олександрівської районної державної адміністрації від 2 липня 2018 року №157/01-08, [PERSON], [INFO], надано статус дитини, позбавленого батьківського піклування ( а.с. 14). Розпорядженням голови Олександрівської районної державної адміністрації від 6 липня 2018 року №162/01-08 вирішено влаштувати до державного закладу на повне державне забезпечення малолітнього [PERSON], [INFO]. За висновком органу опіки та піклування Олександрівської райдержадміністрації від 14 серпня 2018 року № 01/36-642 в інтересах дитини, її соціального захисту доцільно позбавити батьківських прав громадянку [PERSON] відносно її малолітньої дитини - [PERSON], як таку, що покинула дитину в дитячому закладі, ухиляється від утримання та виховання дитини, не усвідомлює персональної відповідальності за життя та здоров'я своєї малолітньої дитини ( а.с. 10-11). Згідно характеристики Олександрівської селищної ради Олександрівського району Донецької області, [PERSON], зареєстрована та проживає в [ADDRESS]. На даний час не працює, веде аморальний спосіб життя, вдома не ночує. Має шкідливі звички: зловживає спиртними напоями та палить. Вихованням старшої доньки [PERSON], 2009 року народження, не займається. Дитина проживає в іншій родині - у сестри [PERSON] Відповідачка не володіє навиками особистої гігієни, не прагне доглядати належним чином за собою та дитиною. Таким чином, відповідачка не виконувала своїх обов'язків по вихованню дитини, зокрема, народивши сина [PERSON], написала заяву про тимчасове його влаштування до будинку дитини строком на 6 місяців, посилаючись на складні життєві обставини, та до цього часу не забрала дитину, не спілкується з нею та матеріально не утримує. Згідно з п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. За роз'ясненнями, наданими у пунктах 16,17,18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Відповідно до частин 1,3,4 ст.170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. При задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Розглянувши вимоги позивача, щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав, щодо малолітнього сина [PERSON], [INFO], суд дійшов до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову, оскільки позивач не довів в судовому засіданні на підставі належних, допустимих та достовірних доказів, винну поведінку відповідача та свідоме нехтування нею своїми обов'язками. Доводи позивача, щодо винної поведінки відповідачки при невиконанні нею батьківських обов'язків, не враховують її душевної хвороби, ступеня втрати працездатності та протипоказань до трудової діяльності. Будь-яких належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження того, що душевна хвороба відповідача не перешкоджає належному виконанню батьківських обов'язків, позивач суду не надав. Суд узгоджує свої висновки з вимогами ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Оскільки позивачем в судовому засіданні доведено, що відповідачка, після влаштування сина до будинку дитини жодного разу, протягом 6 місяців? не відвідувала його, не зверталася до служби у справах дітей Олександрівської райдержадміністрації за інформацією, щодо малолітнього сина, за станом здоров`я не може піклуватися та утримувати дитину, суд приходить до висновку, що з метою захисту інтересів малолітньої дитини, необхідно прийняти рішення про відібрання сина - [PERSON] від матері, не позбавляючи її батьківських прав з переданням дитини під опіку органу опіки та піклування Олександрівської районної державної адміністрації. Суд вважає, що таке втручання в сімейне життя відповідача є законним, оскільки передбачене ст. 170 СК України, спрямованим на захист прав і свобод малолітньої дитини. При вирішенні позовних вимог, суд також керувався рішеннями ЄСПЛ у справах "Савіни проти України" та "Хант проти України" . Позовні вимоги органу опіки та піклування Олександрівської райдержадміністрації Донецької області до [PERSON], про стягнення аліментів на користь малолітньої дитини підлягають задоволенню, оскільки, відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За вимогами ч.4 ст. 170 СК України, при відібранні дітей від матері без позбавлення її батьківських прав, суд вирішує питання про стягнення аліментів. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд відповідно до вимог ст. ст. 182, 183 СК України, враховує стан здоров`я відповідачки, яка є інвалідом 2 групи, її дохід, як малозабезпеченої особи, що має на утриманні неповнолітню доньку і вважає можливим стягувати з відповідачки аліменти на утримання [PERSON], [INFO] в розмірі 1/6 частини отриманих доходів, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та відраховувати їх щомісячно до повноліття дитини на особовий рахунок дитини, відкритий в ПАТ "Державний ощадний банк України". Відповідно до вимог п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідач звільнена від сплати судового збору на користь держави.

Outcome: partial