Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

Позивач в липні 2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 07.10.2011 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір № 002-29076-071011, згідно якого позивач відкриває відповідачеві картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті, з кредитною лінією на загальну суму 100000 грн., та лімітом кредитної лінії на рахунку на день укладення договору в сумі 6000 грн. Відповідач порушив свої зобов'язання за кредитним договором, в зв'язку з чим утворилась заборгованість в сумі 6876 грн. 38 коп. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості в розмірі 6876 грн. 38 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, у позовній заяві просив суд розглядати справу у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] 07 жовтня 2011 року був укладений кредитний договір №002-29076-071011 (а.с.3-4). Відповідно до умов кредитного договору відповідачу було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] з відновлювальною відкличною кредитною лінією на загальну суму 100000 грн. та на день укладення договору встановлено ліміт кредитної лінії на рахунку 6000 грн. (п. 1.2, п. 1.3 кредитного договору). Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства. Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що позивачем було виконано свої зобов'язання за укладеним кредитним договором, а відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. Внаслідок неналежного виконання умов кредитного договору у відповідача виникла заборгованість по кредитному договору у розмірі 6876 грн. 38 коп. з них: заборгованість по тілу кредиту - 6876 грн. 38 коп. (а.с.7). Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідач в судове засідання не надав своїх заперечень проти позову та не надав жодного доказу того, що ним виконані зобов'язання за договором належним чином, тому суд позбавлений врахувати інші докази ніж ті, які є в матеріалах справи. Оскільки, відповідач не виконує свої зобов'язання перед позивачем за кредитним договором в добровільному порядку, тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості по кредитному договору в розмірі 6876 грн. 38 коп. (вимоги про стягнення заборгованості задоволено відповідно до ст. 11 ЦПК України, без врахування нарахованої пені). Як вбачається з матеріалів справи, на підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 р. № 150 було відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації позивача, в зв'язку з чим виконавчою дирекцією Фонду Гарантування Вкладів Фізичних Осіб було прийнято рішення від 02.03.2015 р. № 51 про початок здійснення процедури ліквідації позивача, та призначено уповноважену особу фонду на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" начальника відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Фонду Кадирова Владислава Володимировича з 03 березня 2015 року. Відтак, станом на момент звернення позивача з даним позовом до суду щодо останнього розпочато процедуру ліквідації. Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним законом у даних правовідносинах. Пунктом 16 статті 2 зазначеного Закону встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до пункту 6 статті 2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. У відповідності до ч. 4 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду вживає передбачені законодавством заходи щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку. Пунктом 1 ч. 3 ст. 47 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що Уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, що ліквідується, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку. Згідно п.5 ч. 1 ст. 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду у встановленому законодавством порядку вживає заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб. Оскільки, зазначений позов поданий від імені уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справі, пов'язаний із здійсненням тимчасової адміністрації, то позивач ПАТ "Дельта Банк" звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. З врахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved