Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-23 00:00:00

04.05.2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просила стягнути з [PERSON] , [INFO] , на її утримання аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до смерті. Свої вимоги мотивувала тим, що з 2001 року вона є пенсіонером за віком. У зв`язку з похилим віком вона страждає на ряд важких захворювань, майже не може самостійно рухатись, потребує постійного медикаментозного лікування та хірургічного втручання. Їй необхідна постійна стороння допомога в пересуванні та побутових питаннях. Раніше їй надавала допомогу її донька - [PERSON] , яка померла [INFO] . Вона отримує невелику пенсію, якої їй вистачає лише на саме необхідне - продукти харчування та деякі ліки. Крім того, їй доводиться нести значні витрати на сплату комунальних послуг. Відповідач є її рідним онуком - сином померлої доньки [PERSON] . Інших близьких родичів, які б могли надати їй допомогу, у неї немає. Відповідач має можливість надавати їй матеріальну допомогу та утримувати її, оскільки має постійну роботу. 06.05.2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини зазначені у ньому. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнав. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.264 СК України внуки, правнуки зобов`язані піклуватися про своїх бабу, діда, прабабу, прадіда. Згідно ст.266 СК України повнолітні внуки, правнуки зобов`язані утримувати непрацездатних бабу, діда, прабабу, прадіда, які потребують матеріальної допомоги і якщо у них немає чоловіка, дружини, повнолітніх дочки, сина або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що повнолітні внуки, правнуки можуть надавати матеріальну допомогу. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища баби, діда. До уваги приймається отримання ними пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у них майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності баби, діда не зумовлює виникнення у внуків обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок по утриманню виникає у внуків, за умови, що баба, дід, не мають чоловіка, дружини, повнолітніх сина чи дочки, тобто аліментнозобов`язаних осіб першої черги, або якщо останні у силу поважних причин не можуть надавати їм належного утримання. З матеріалів справи встановлено, що позивачка по справі [PERSON] є бабусею відповідача [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00026048655. Позивачка має статус пенсіонера, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] та отримує пенсію за віком, розмір якої станом на вересень 2019 року становить 2721 гривню 04 копійки, що підтверджується довідкою № 29454-03 від 24.10.2019 року. Відповідач працює в ТОВ СП "НІБУЛОН" з 13.03.2018 року і по теперішній час на посаді старшого механіка (суднового) буксиру "Нібулон-4" судноплавної компанії, що підтверджується довідкою № 2802/3-20/22 від 21.02.2020 року, виданою ТОВ СП "НІБУЛОН". Відповідно до статті ч.1 ст.272 СК України, розмір аліментів, що стягуються з інших членів сім`ї та родичів на дітей і непрацездатних повнолітніх осіб, які потребують матеріальної допомоги, визначається у частці від заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги матеріальний та сімейний стан платника та одержувача аліментів. Позивачка обґрунтовувала позовні вимоги посиланням на те, що вона є непрацездатною, отримує пенсію, яку витрачає на придбання продуктів харчування та ліків. Коштів, необхідних для забезпечення її життєдіяльності не вистачає, а тому зважаючи на скрутне матеріальне становище вона потребує матеріальної допомоги, яку має можливість надавати її повнолітній онук. Інколи онук надає їй незначні кошти для сплати за комунальні послуги, але іншої допомоги, в тому числі на лікування та інші потреби не надає, пояснюючи це тим, що у нього недостатньо коштів, оскільки він змушений сплачувати за наймане житло. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999р. № 966-XIV прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23 листопада 2018 року № 2246-VIII установлено такі розміри основних мінімальних соціальних стандартів у 2019 році зокрема осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2019 року - 1497 гривень, з 1 липня - 1564 гривні, з 1 грудня - 1638 гривень. Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14 листопада 2019 року № 294-IX установлено такі розміри основних мінімальних соціальних стандартів у 2020 році зокрема осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2020 року - 1638 гривень, з 1 липня - 1712 гривень, з 1 грудня - 1769 гривень. Із наданої позивачем довідки про розмір пенсії вбачається, що розмір пенсії [PERSON] є не нижче прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. На момент розгляду цієї справи позивачка отримує пенсією у розмірі, що забезпечує їй прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність. З огляду на наведене, суд вважає що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ч.7 ст.141 ЦПК України якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed