Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

У лютому 2014 р. Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" (далі - Банк) звернулось з вказаним позовом, у якому просить стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 172/ФКВ-07 від 06.09.2007 р. у розмірі 56 007,29 грн. [PERSON] проти позову заперечила, посилаючись на те, що Банк та Товариство з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" належним чином не повідомили її про те, що зобов'язання за кредитним договором № 172/ФКВ-07 від 06.09.2007 р., укладеним між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк", вона має виконувати на користь Банку, тобто не надали їй належного підтвердження законності та правових підстав відступлення прав за цим договором, у зв'язку з чим вона на підставі частини другої статті 517 Цивільного кодексу України має право не виконувати свого обов'язку новому кредитору (Банку). Вона також заперечує наявність боргу у розмірі, визначному Банком у довідці від 22.01.2014 р., оскільки Банк не надав необхідних для перевірки цього боргу документів. Судом з'ясовано, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 172/ФКВ-07 від 06.09.2007 р. (а. с. 5 - 11). На виконання умов цього договору [PERSON] отримала від Товариства з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" кредитні кошти у розмірі 8 917,00 доларів США, що нею не заперечується. Між Банком, Товариством з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" та Національним банком України 13.06.2010 р. було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань Українського промислового банку на користь Дельта Банку, згідно з умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" передало (відступило) Банку права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком України, внаслідок чого Банк замінює Товариство з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, внаслідок такої передачі Банку переходить (відступається) право вимагати (замість Товариства з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк") від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами, Банку у власність переходять (відступаються) права вимоги за зобов'язаннями в обсязі та на умовах, що існували на момент передачі (пункти 4.1, 4.2 та 4.3 договору, а. с. 47 - 58). Відповідно до частини першої статті 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно зі статтею 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 516 Цивільного кодексу України передбачено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Кредитним договором № 172/ФКВ-07 від 06.09.2007 р. або законодавством України у даному випадку не передбачено, що заміна кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпромбанк", має здійснюватись за згодою боржника - [PERSON]. Зважаючи на наведене, суд вважає, що до Банку на підставі укладеного між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" та Національним банком України 13.06.2010 р. договору про передачу активів та кредитних зобов'язань Українського промислового банку на користь Дельта Банку перейшли права та обов'язки Товариства з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк", зокрема, за укладеним з [PERSON] кредитним договором № 172/ФКВ-07 від 06.09.2007 р., в обсязі та на умовах, що існували на момент їх передачі (переходу). Разом з тим , суд позбавлений можливості встановити, в якому обсязі до Банку перейшли окремі права Товариства з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" за укладеним з [PERSON] кредитним договором № 172/ФКВ-07 від 06.09.2007 р., враховуючи таке. Частиною першою статті 517 Цивільного кодексу України встановлено, що первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Крім того, пунктом 4.5 договору від 13.06.2010 р. про передачу активів та кредитних зобов'язань Українського промислового банку на користь Дельта Банку визначено, що, зокрема, Товариство з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" зобов'язано передати Банку оригінал всіх документів, які засвідчують права вимоги за кредитними договорами та інформацію, яка є важливою для здійснення прав вимоги. Тобто Банк повинен був отримати від Товариства з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" документи, які б засвідчували права вимоги останнього за укладеним з [PERSON] кредитним договором № 172/ФКВ-07 від 06.09.2007 р., та інформацію, яка є важливою для здійснення прав вимоги, зокрема, щодо розміру заборгованості за цим договором станом на момент передачі прав вимоги. Між тим, у матеріалах справи відсутні документи щодо розміру заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 172/ФКВ-07 від 06.09.2007 р. перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрпромбанк" станом на момент передачі останнім Банку прав вимоги за цим договором. Лист від 10.11.2009 р. № 11303 Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпромбанк" (вимога про дострокове повне виконання зобов'язань), на який посилається у своїх поясненнях представник Банку як на доказ розміру цієї заборгованості, не є таким доказом, оскільки містить інформацію щодо заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 172/ФКВ-07 від 06.09.2007 р. перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрпромбанк" станом на 10.11.2009 р., а не на момент передачі Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрпромбанк" Банку прав вимоги за цим договором (а. с. 82, 94 - 95, 96). При цьому суд вважає за необхідне звернути увагу, що судом за клопотанням представника [PERSON] витребовувались докази, які б могли містити відомості щодо розміру заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 172/ФКВ-07 від 06.09.2007 р. станом на момент передачі Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрпромбанк" Банку прав вимоги за цим договором (на підставі яких можна було б встановити такий розмір), проте Банком ці докази надані не були (було надано лише документи, датовані після 13.06.2010 р., тобто після укладення договору про передачу активів та кредитних зобов'язань Українського промислового банку на користь Дельта Банку) (а. с. 46, 61, 67 - 69). Таким чином, Банк не довів, що до нього на підставі укладеного між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" та Національним банком України 13.06.2010 р. договору про передачу активів та кредитних зобов'язань Українського промислового банку на користь Дельта Банку перейшло право вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" до [PERSON] за кредитним договором № 172/ФКВ-07 від 06.09.2007 р. саме у розмірі 4 968,51 долара США (39 713,30 грн.), які він просить стягнути з урахуванням нарахованих вже після цього переходу відсотків та комісії за ведення кредиту, тобто обставини, на яку він посилався як на одну з підстав позову. Відповідно ж до частини третьої статті 10 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, згідно з частиною другою статті 517 Цивільного кодексу України боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Матеріали справи не містять доказів того, Банк до звернення з позовом надав [PERSON] докази переходу до нього права вимоги за договором № 172/ФКВ-07 від 06.09.2007 р., а відтак [PERSON], зважаючи на наведену у попередньому абзаці норму Цивільного кодексу України, мала права не виконувати свого обов'язку за цим договором перед Банком. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову Банку необхідно відмовити.

Outcome: dismissed