Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача заборгованість по сплаті членських внесків за період з 01.02.2017 року по 01.12.2020 року у розмірі 3366,00 грн. та стягнути витрати по сплаті судового збору. Позов мотивовано тим, що 10.06.1998 року [PERSON] згідно договору купівлі-продажу №2151 посвідченого Товарною біржею "Нерухомість-південь" придбав гараж № [NUMBER] в блоці № [NUMBER] загальною площею 21,0 кв.м., що розташований за адресою: м.Миколаїв, ОГК "Ракета". Згідно ст.10 ЗУ "Про кооперацію" відповідача було включено до облікових даних кооперативу. Однак, починаючи з 01.01.2016 року [PERSON] не сплачує членські внески. 14.11.2017 року позивач направив [PERSON] повідомлення №5 про сплату заборгованості по членським внесках, а також надав оголошення в газеті "Рідне Прибужжя" про розшук відповідача. Однак, у визначений термін останій так і не погасив заборгованості. Вище викладене і стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом. 30.12.2020 року на адресу суду від ОГК "Ракета" надійшла заява про уточнення позовних вимог, згідно якої, позивачем допущено опечатку в прохальній частині позовної заяви, а саме: замість неправильного "заборгованість по сплаті членських внесків за період з 01.02.2017 року по 01.12.2020 року у розмірі 3366,00 грн." вважати правильним "заборгованість по сплаті членських внесків за період з 01.01.2016 року по 01.12.2020 року у розмірі 4036,00 грн.". Ухвалою суду від 01.02.2021 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача до судового засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином шляхом направлення повістки за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відзив на позов не подав. На підставі ст. 280 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд вирішив провести заочний розгляд справи. Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Обслуговуючому гаражному кооперативу «Ракета» присвоєно ідентифікаційний код юридичної особи 22441779, місцезнаходження: м.Миколаїв, вул. Привільна, буд.87-А, дата та номер запису в даному реєстрі 25.11.2020, 1005221070017005572, керівник Карапетян Акоп Карапетович . Згідно протоколу № 2 загальних зборів уповноважених членів гаражного кооперативу « Ракета » від 22.10.2016 року, внесено зміни до Статуту ОГК «Ракета» відповідно до вимог чинного законодавства щодо неприбуткових організацій, прийнято та затверджено ОГК «Ракета» в новій редакції з відповідним змінами. Згідно договору купівлі-продажу №2151 посвідченого Товарною біржею "Нерухомість-південь", зареєстрованого в Миколаївському МБТІ 25.06.1998 року за реєстровим №7, [PERSON] придбав гараж № [NUMBER] з підвалом загальною площею 21,0 кв.м., що розташований за адресою: м.Миколаїв, ОГК "Ракета". Відповідно до облікової карти члена ОГК "Ракета", [PERSON] належить гараж № [NUMBER] в блоці № [NUMBER] на підставі Договору купівлі-продажу №2151 від 10.06.1998 року. Відповідно до статті 8 Закону України «Про кооперацію» правовим документом, що регулює його діяльність являється статут кооперативу. Остання редакція статуту Обслуговуючого гаражного кооперативу «Ракета» затверджена загальними зборами членів кооперативу від 22.10.2016 року Згідно статті 15 Закону України «Про кооперацію» визначення розмірів вступних і членських внесків та паїв являється компетенцією загальних зборів членів кооперативу - як вищого органу управління кооперативом. Згідно ст. 12 Закону України «Про кооперацію» до основних обов`язків члена кооперативу належить сплата визначених статутом кооперативу внесків, а відповідно до п.п.6.2 статуту позивача - член кооперативу зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати всі призначені внески (вступні пайові, додаткові, цільові та інші). Згідно п 7.2. Статуту вступний внесок є обов`язковою умовою членства в кооперативі та його розмір повинен бути не менш як 1/2 від мінімальної заробітної плати на момент вступу до кооперативу. [PERSON] як член ОГК «Ракета», добровільно зобов`язався виконувати свої зобов`язання перед кооперативом і, зокрема, сплачувати членські внески. Так, судом встановлено, що з 2016 року відповідач порушив умови статуту, не виконував рішення загальних зборів членів кооперативу, відмовився добровільно і своєчасно сплачувати щомісячні членські внески і зобов`язань належним чином не виконав. В зв`язку з невиконанням зобов`язань належним чином, ОГК «Ракета» звернувся з повідомленням №5 до [PERSON] з вимогою сплати членських внесків за період з 01.01.2016 року по 01.12.2020 року в строк до 01.12.2017 року, а також повідомлено про наслідки несплати вказаної заборгованості. Як вбачається з матеріалів справи, вказане повідомлення повернуто адресату ОГК "Ракета" як не вручене, з відміткою "За закінченням терміну зберігання". 30.11.2017 року позивачем надано оголошення про розшук [PERSON] , в зв`язку з несплатою внесків, що підтверджується копією сторінки з випуску від 30.11.2017 року №48 газети "Рідне Прибужжя". Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплати суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов'язання незалежно від підстав його невиконання (договір чи діалект). Отже, приписи ст. 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов'язань. Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц (провадження №14-16цс18). Згідно розрахунку який зроблено позивачем на підставі ст. 19 ЗУ "Про кооперацію" та Статуту ОГК "Ракета" загальний розмір збитків за період з 01.01.2016 року по 01.12.2020 рік складає 4036,00 грн. Суд бере до уваги наданий позивачем розрахунок, який є логічним та узгоджується між собою і визначає межі позовних вимог. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідач належним чином не виконує свого зобов`язання перед позивачем щодо сплати членських внесків, а також, враховуючичи те, що відповідач відзив чи заперечень не надав, а тому суд вважає , що відповідач погодився з позовом. Щодо стягнення судових витрат, то судом встановлено наступне. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання - передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 372/1010/16-ц. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26 лютого 2015 року, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інші проти України" від 10 грудня 2009 року, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30 березня 2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обгрунтованим. На підтвердження судових витрат, позивачем надано платіжне доручення про сплату судового збору від 25.12.2020 року №427 у сумі 2102,00 грн. На підтвердження витрат на правничу допомогу, позивачем надано: Договір про надання правової (правничої) допомоги Адвокатським бюро "Дехтяренко та партнери) від 21.12.2020 року №5; платіжне доручення про оплату адвокатських послуг від 25.12.2020 року №433 у сумі 2000,00 грн.; акт приймання-передачі наданих послуг від 28.12.2020 року. Положеннями ст. 141 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат між сторонами в залежності від результату розгляду справи по суті. З урахуванням фактичних обставин справи, виходячи із принципу розумності і справедливості, та приймаючи до уваги, що судом прийнято рішення про задоволення позовних вимог, беручи до уваги предмет позову, розумність вартості правничої допомоги, виходячи з конкретних обставин справи, а також враховуючи складність справи та виконаних адвокатом робіт і послуг, що стосуються підготовки позову та розгляду справи в суді, час, витрачений адвокатом на надання послуг та обсяг таких послуг, а також значення справи для позивача, та ті обставини, що позивачем заявлено вимогу про стягнення витрат на правову допомогу та було надано докази понесення таких витрат, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення з відповідача компенсації витрат на правову допомогу підлягають задоволенню. Крім того, положеннями статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається у разі задоволення позову на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved