Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача, в якому посилається на те, що 29 березня 2011 року між позивачем та відповідачем укладено Кредитний договір №290311-UАН у відповідності до якого [PERSON] надає Позичальнику, з урахуванням його платоспроможності, споживчий кредит у сумі 1 500 000,00 грн. на споживчі цілі, а Позичальник зобовязується прийняти, належним чином використати та повернути кредиту усім 1 500 000,00 грн. та плату за користування кредитом, яка встановлюється згідно п. 1.3 Кредитного договору за умови виконання п.2.1. Плата за користування одержаним кредитом встановлюється у розмірі 19 відсотків річних. У разі порушення п. 4.3 Кредитного договору, плата за користування одержаним кредитом в період, який починається на наступний день за днем погашення кредиту і до дня фактичного повернення кредиту Позичальником встановлюється у розмірі 38 відсотків річних. Сума заборгованості за кредитом, що не сплачена Позичальником у визначений Кредитним договором строк, наступного робочого дня вважається прострочено. Позичальник зобовязується повернути одержаний кредит в строк, встановлений графіком погашення кредиту, з остаточним погашенням 28 березня 2012 року, сплатити нараховані відсотки та комісії за Кредитним договором. Останніми змінами до Кредитного договору, внесеними Договором №1 про зміну від 28 березня 2012 року встановлено обовязок Позичальника повернути одержаний кредит в строк, встановлений графіком погашення, з остаточним погашенням 05 липня 2012 року. В забезпечення виконання відповідачем зобов`язань за договором, між сторонами укладено Договір іпотеки №290311- UАН -ІП від 29 березня 2011 року, згідно з яким відповідач передав в іпотеку нерухоме майно: котедж літ. «Л» загальною площею 66.60 кв. м. (в т. ч. навіс «л» та ганок), що складає 1/50 частину від бази відпочинку «Рівер-клаб», що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с/рада Піщанка, 0 км. автодороги С041008 ([PERSON] відпочинку - Піщанка). Договором №1 від 28 березня 2012 року про зміну Договору іпотеки-2 частково змінено п. 1.2 Договору іпотеки, а саме, в частині остаточного терміну погашення зобовязань, який встановлювався до 05 липня 2012 року. При цьому, п.5.1 Договору іпотеки встановлено, що Іпотекодержатель має право звернути стягнення на Предмет іпотеки, якщо в момент настання строку виконання Іпотекодавцем основного зобовязання, забезпеченого іпотекою за цим Договором, воно не буде виконано та/або неналежне виконання цього договору. Відповідно до п. 7.2 Договору іпотеки, у разі порушення умов Кредитного договору та/або умов Договору іпотеки Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. Якщо протягом 30 календарних днів вимога Іпотекодержателя залишиться без задоволення, Іпотекодержатель набуває права розпочати стягнення на Предмет іпотеки відповідно до умов Договору іпотеки і діючого законодавства України. Позивач виконав свої зобов`язання належним чином, надавши позивачу грошові кошти. Відповідач в порушення договору свої зобов`язання не виконує та внаслідок невиконання відповідачем умов Кредитного договору, його заборгованість перед Позивачем станом на 01 жовтня 2014 року становить 3 883 770,39 грн., які позивач просить стягнути з відповідача шляхом визнання права власності за позивачем на нерухоме майно - предмет іпотеки та стягнути з відповідача решту заборгованості та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно якої він підтримує позовні вимоги та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та дату слухання повідомлений належним чином, а тому у відповідності до ст. 224 ЦПК України, суд з урахуванням позиції позивача, ухвалив заочно розглядати справу на підставі наявних у справі доказів. В зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу на підставі ст.197 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступного. Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що 29 березня 2011 року між позивачем та відповідачем укладено Кредитний договір №290311-UАН у відповідності до якого [PERSON] надає Позичальнику, з урахуванням його платоспроможності, споживчий кредит у сумі 1 500 000,00 грн. на споживчі цілі, а Позичальник зобовязується прийняти, належним чином використати та повернути кредиту усім 1 500 000,00 грн. та плату за користування кредитом, яка встановлюється згідно п. 1.3 Кредитного договору за умови виконання п.2.1. Плата за користування одержаним кредитом встановлюється у розмірі 19 відсотків річних. У разі порушення п. 4.3 Кредитного договору, плата за користування одержаним кредитом в період, який починається на наступний день за днем погашення кредиту і до дня фактичного повернення кредиту Позичальником встановлюється у розмірі 38 відсотків річних. Сума заборгованості за кредитом, що не сплачена Позичальником у визначений Кредитним договором строк, наступного робочого дня вважається прострочено. Позичальник зобовязується повернути одержаний кредит в строк, встановлений графіком погашення кредиту, з остаточним погашенням 28 березня 2012 року, сплатити нараховані відсотки та комісії за Кредитним договором. 28 березня 2012 року між сторонами укладено Договір №1 про зміну Кредитного договору, згідно якого відповідач зобов`язався повернути одержаний кредит в строк, встановлений графіком погашення, з остаточним погашенням 05 липня 2012 року. В забезпечення виконання відповідачем зобов`язань за договором, між сторонами укладено Договір іпотеки №290311-UАН -ІП від 29 березня 2011 року, згідно з яким відповідач передав в іпотеку позивачу нерухоме майно: котедж літ. «Л» загальною площею 66.60 кв. м. (в т. ч. навіс «л» та ганок), що складає 1/50 частину від бази відпочинку «Рівер-клаб», що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с/рада Піщанка, 0 км. автодороги С041008 ([PERSON] відпочинку - Піщанка). Погоджена сторонами вартість предмету іпотеки становить 2070978,26 грн. При цьому, п.5.2 Договору встановлює, що у разі передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, Іпотекодержавтель набуває Предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого небуття на підставі оцінки предмету іпотеки. Договором №1 від 28 березня 2012 року про зміну Договору іпотеки частково змінено п. 1.2 Договору іпотеки, а саме, в частині остаточного терміну погашення зобовязань, який встановлювався до 05 липня 2012 року. П.5.1 Договору іпотеки встановлено, що Іпотекодержатель має право звернути стягнення на Предмет іпотеки, якщо в момент настання строку виконання Іпотекодавцем основного зобовязання, забезпеченого іпотекою за цим Договором, воно не буде виконано та/або неналежне виконання цього договору. Відповідно до п. 7.2 Договору іпотеки, у разі порушення умов Кредитного договору та/або умов Договору іпотеки Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. Якщо протягом 30 календарних днів вимога Іпотекодержателя залишиться без задоволення, Іпотекодержатель набуває права розпочати стягнення на Предмет іпотеки відповідно до умов Договору іпотеки і діючого законодавства України. Як вказано позивачем та не спростовано відповідачем, позивач виконав свої зобов`язання належним чином, надавши позивачу грошові кошти. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконував належним чином, у зв'язку з чим виникла заборгованість, що станом на 01 жовтня 2014 року становить 3 883\~770 (три мільйони вісімсот вісімдесят три тисячі сімсот сімдесят) грн. 39 коп., яка в цілому складається з: суми несплаченої частки кредиту - 1 500 000, 00 грн.; суми несплачених відсотків за користування кредитними коштами - 1 467 563,32 грн.; суми пені за несвоєчасне погашення часток кредиту - 219 000,00 грн.; суми пені за несвоєчасне погашення нарахованих процентів - 167 909,66 грн.; 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту - 100 665,73 грн.; 3% річних за несвоєчасну сплату нарахованих відсотків за користування кредитами - 55 884,29 грн., суми інфляційної заборгованості за наданим кредитом - 210 000,00 грн.; суми інфляційної заборгованості за несплаченими відсотками - 162 747,39 грн. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 Цивільного кодексу України). Якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї (п. 3 ст. 510 Цивільного кодексу України). В статті 610 ЦК України вказано, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми (ч. 2 ст. 625 ЦК України). Згідно п. 5.1. договору іпотеки, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо в момент настання строку виконання іпотекодавцем основного зобов'язання, забезпеченого іпотекою за цим договором, воно не буде виконано та/або неналежне виконання цього договору. Відповідно до п. 7.2 Договору іпотеки, у разі порушення умов кредитного договору та/або умов договору іпотеки іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. Якщо протягом 30 календарних днів вимога Іпотекодержателя залишиться без задоволення, Іпотекодержатель набуває права розпочати стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов Договору іпотеки та вимог діючого законодавства України. У зв'язку з виникненням у відповідача заборгованості перед ПАТ "[PERSON] Дніпро" та на виконання вимог п. 7.2 договору іпотеки на адресу відповідача направлено вимогу №6/21/1-3704 від 27 квітня 2012 року з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки. Зазначена вимога отримана відповідачем 30 квітня 2012 року, проте залишена без задоволення, заборгованість не сплачена. Згідно з ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ч. 1 ст. 591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Так, договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачити, передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку". Відповідно до ст. 37 Закону України "Про іпотеку", іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Розділ 7 договору іпотеки містить відповідне застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя і передбачає передачу Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. В п. 7.2 договору іпотеки встановлено, що при зверненні стягнення на предмет іпотеки, Іпотекодержатель має право: а) здійснити реалізацію предмету іпотеки у порядку, що передбачений чинним законодавством України, б) самостійно реалізувати предмет іпотеки, в) вступити у право власності на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника. Згідно зі ст. 17 Закону України "Про іпотеку", однією з підстав припинення іпотеки є набуття Іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки. Таким чином, у разі встановлення такого способу звернення стягнення у договорі як набуття права власності на предмет іпотеки, позивач на підставі ч. 2 ст. 16 ЦК України має право вимагати застосування його судом. Згідно з ч. 3 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. Відповідно до висновку суб'єкту оціночної діяльності про оцінку предмету іпотеки від 06 жовтня 2014 року, складеного ТОВ "Капитель-Групп", загальна ринкова вартість предмету іпотеки складає 551629,00 гривень без урахування ПДВ. Позивач у своєму позові посилається на те, що звернувши стягнення на предмет іпотеки за вартістю 551629,00 гривень, позивач зможе частково задовольнити свої вимоги, а саме в сумі вартості предмету іпотеки, інша частина заборгованості у розмірі 3332141,39 гривень, яка не буде задоволена за рахунок предмету іпотеки підлягає стягненню із боржника. Відповідно до ст. 34 закону України "Про іпотеку" після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначення предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодаржателем або рішення суду може бути переданий іпотокодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором або рішенням суду. Продукція, плоди і доходи, отримані в результаті управління предметом іпотеки, спрямовуються на задоволення забезпечених іпотекою вимог іпотеко держателя, якщо інше не встановлено договором або рішенням суду. Оцінюючі всі докази досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності, та приймаючи до уваги, що відповідач свої зобов'язання за кредитним договором, іпотечним договором не виконав, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору при зверненні до суду з позовною заявою у розмірі 3 654 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved