Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

Представник позивача звернувся 05.11.2018 до суду з даним позовом, з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд визнати недійсним договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в адміністративних межах Калиновецької сільської ради Таращанського району Київської області, площею 2,3500 га, кадастровий номер 3224487700:03:001:0054, що укладений 25.04.2019 між [PERSON] та ФГ «Даценко», номер запису про інше речове право 31566501 (право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); визнати поновленим з ТОВ «Інтерагроінвест» договір № 630 оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в адміністративних межах Калиновецької сільської ради Таращанського району Київської області площею 2,3500 га, кадастровий номер 3224487700:03:001:0054, що укладений 18 вересня 2012 року між [PERSON] та СП «Світанок», на умовах, що викладені в додатковій угоді від 26 квітня 2017 року до договору № 630 оренди земельної ділянки від 18 вересня 2012 року, строком на 7 років; судові витрати покласти на відповідачів. В обґрунтування позову зазначив, що 18.09.2012 між СП «Світанок» та власником земельної ділянки [PERSON] терміном на 5 років укладено договір № 630 оренди земельної ділянки під кадастровим номером 3224487700:03:001:0054. Земельна ділянка сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,3500 га розташована в адміністративних межах Калиновецької сільської ради Таращанського району Київської області та використовувалось СП «Світанок» за цільовим призначенням. Вказаний договір оренди земельної ділянки зареєстрований 29.12.2012 в управлінні Держкомзему у Таращанському районі Київської області за № 322440004005070. 06.10.2017 запис про наявність іншого речового права (права оренди) перенесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер запису 22782611. Термін дії договору оренди земельної ділянки з урахуванням дати реєстрації договору, закінчився 29.12.2017. 24.03.2017 за вх. № 158 до СП «Світанок» поштовим відправленням надійшла письмова заява від [PERSON] датована 22.03.2017, в якій вона повідомляє про те, що вона є власником вищевказаної земельної ділянки і не має намірів продовжувати договір оренди на новий строк, просить передати земельну ділянку у власне користування. Відповідно до п. 3.3 Договору № 630 оренди земельної ділянки від 18.09.2012: «Після закінчення строку договору, орендар має першочергове право поновлення його на новий строк в порядку та на умовах, визначених чинним законодавством». Маючи намір скористатися своїм переважним правом на поновлення договору оренди земельної ділянки з орендодавцем [PERSON] , СП «Світанок», як орендар 27.05.2017 за вих. № 630-209 від 26.04.2017 надіслало на адресу [PERSON] , лист-повідомлення з підписаним зі сторони СП «Світанок» проектом додаткової угоди від 26.04.2017 до договору № 630 оренди земельної ділянки від 18.09.2012 (три примірники), відповідно до умов якої строк оренди пролонгується до 31.12.2024. Лист з додатками направлений на адресу власника листом з оголошеною цінністю та описом вкладення, який відповідач отримала 30.05.2017, що підтверджується повідомленням про вручення. 16.06.2017 до СП «Світанок» надійшла повторна заява від [PERSON] датована 24.05.2017, яка за змістом є аналогічною з попередньою (від 22.03.2017). В своїй заяві [PERSON] просить повернути земельну ділянку у власне користування. Жодних інших звернень або ж письмових повідомлень від [PERSON] до даного часу не надійшло. Зокрема, жодних листів-повідомлень про прийняте орендодавцем рішення про згоду укласти додаткову угоду або ж обґрунтувань відмови в її підписанні на лист-повідомлення позивача надісланий 27.05.2017, до СП «Світанок» та в подальшому до ТОВ «Інтерагроінвест» не надходило. У жовтні 2018 позивач отримав з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформацію про належну [PERSON] земельну ділянку, а саме, що 03.01.2018, тобто через кілька днів після закінчення строку дії договору оренди землі з СП «Світанок», [PERSON] уклав новий договір оренди земельної ділянки № 110 під кадастровим номером 3224487700:03:001:0054, площею 2,3500 га з іншим орендарем - ФГ «Даценко». Право оренди за вказаним договором зареєстровано 22.02.2018 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право 25062119. В подальшому, 03.01.2018 інше речове право було припинено. Крім того, 25.04.2019 між відповідачами було укладено 25.04.2019 договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису), зі змісту якого випливає, що строк користування земельною ділянкою встановлюється до 31.12.2029, розмір орендної плати складає 14340,00 грн. Вважає, що відповідач [PERSON] надала СП «Світанок» недостовірну інформацію про свої наміри самостійно використовувати належну їй земельну ділянку, оскільки мала наміри укласти договір з іншим орендарем. В той же час, в 2017 році СП «Світанок» пропонувало [PERSON] укласти договір оренди землі на значно кращих умовах. А саме, орендна плата в грошовій формі, яка була запропонована [PERSON] в 2017 році від СП «Світанок» мала розмір в грошовій формі 13167,706 грн, що на 2167,706 грн більше за пропозицію ФГ «Даценко». Враховуючи зазначене, вважає, що є наявний факт порушення переважного права СП «Світанок» на поновлення договору оренди земельної ділянки орендодавцем [PERSON] на новий строк. Також позивач зазначає, що СП «Світанок» було реорганізовано, а саме приєднано до ТОВ «Інтерагроінвест» з визначенням останнього правонаступником всіх прав та обов`язків СП «Світанок» і що знайшло своє відображення в установчих документах товариства. У поданому відзиві на позовну заяву відповідачі зазначають, що в силу п. 3.4 договору оренди від 2012 року орендодавець висловив своє волевиявлення і більш як за 6 місяців до закінчення договору повідомив позивача про небажання поновлювати договір та з проханням надати земельну ділянку після збирання врожаю 2017 року. Прохання було виконане орендарем та земельна ділянка повернена орендодавцю. Тобто, договором оренди 2012 року сторони визначили суттєву особливість взаємовідносин по завершенню дії договору. Тільки в разі, якщо орендодавець не скористався б своїм правом, яке передбачене п. 3.4. договору і не повідомив орендаря про небажання продовжувати дію договору, можливе було застосування п. 3.3. договору та ст. 33 Закону. Оскільки після збору урожаю 2017 року орендар на прохання орендодавця повернув земельну ділянку, то в силу п. 7.1 Договору та ст. 34 Закону України «Про оренду землі», договір оренди припинився і відповідно його поновлення є неможливим. Не відповідає дійсності те, що позивач є добросовісним орендарем та виконує всі умови договору оренди, зокрема в повному обсязі проводить виплату орендної плати так як орендна плата сплачувалась несвоєчасно та не в повному обсязі. Твердження позивача про те, що в 2017 році орендна плата виплачувалась у розмірі 9,948% від нормативної грошової оцінки, а у 2018 - 11,191% спростовується доданим до позову наказом позивача № 14-Г від 23.08.17, відповідно до п. 2 якого наказано орендну плату власникам земельних ділянок, договори оренди з якими закінчуються в 2017-2018 роках та не переукладені на новий строк, видавати виключно на умовах діючих договорів оренди. Позивач, як орендар земельної ділянки не виконував п. 5.3 Договору так як однією із умов використання ділянки із дотриманням екологічних норм є вимоги ч. 4 ст. 22 Земельного кодексу України (чинної на момент укладення договору та на протязі трьох років дії договору), згідно якої, земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва використовуються відповідно до розроблених та затверджених в установленому порядку проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь і передбачають заходи з охорони земель. Також обов`язковість наявності проекту землеустрою, яким визначається період ротації основної сівозміни, передбачений п. 3.2. договору оренди 2012 року. Такий проект землеустрою не розроблявся, оскільки позивач не звертався до орендодавця для погодження його умов. Звертає увагу суду на те, що у договорі, підписаному із ФГ «Даценко» у орендодавця об`єктивно кращі умови, оскільки за цим договором: розмір орендної плати обов`язково переглядається кожен рік, за ширшого кола підстав, які можуть вплинути на збільшення суми орендної плати та за відсутності обставин, при яких, як у опонента, сума орендної плати може бути знижена, зокрема, тут ідеться про «погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини Орендаря, що підтверджено документами», що безумовно є гіршою умовою для орендодавця. Тоді як, у додатковій угоді до договору в редакції позивача, умови договору можуть бути переглянуті лише один раз на 5 років за взаємною згодою стороні. Це положення договору вказує на міру можливої поведінки як з боку орендодавця так і орендаря, при цьому за відсутності згоди останнього на такий перегляд, умови договору залишаються однаковими на увесь час оренди. Вказане, створює умови для маніпулювання орендарем волевиявленням орендодавця. За таких обставин, поновлення позивачу договору оренди земельної ділянки на умовах запропонованих у додатковій угоді, свідчило б про свідоме порушення прав орендодавця, вільно, без будь-яких обмежень, розпоряджатись своєю власністю, отримуючи при цьому максимальну вигоду для себе та поставить його у завідомо гірші умови порівняно із діючим договором оренди. Зазначає, оскільки змінюються істотні умови договору і на це не отримано згоди орендодавця, на обов`язковій наявності якої постійно наголошує законодавець, між сторонами не досягнуто домовленості щодо істотних умов договору, що випливає із повідомлень орендодавця, позивач втратив своє переважне право на укладення договору оренди спірної земельної ділянки. Додатково щодо відсутності з боку орендодавця відповіді на лист-повідомлення позивача про продовження дії договору вказує, що орендодавець у своїй заяві на адресу позивача однозначно та чітко висловив свою позицію щодо відсутності наміру продовжувати договірні відносини із позивачем після закінчення строку дії договору. Позивач погодився із рішенням орендодавця і, зібравши урожай, повернув земельну ділянку у вересні 2017 року. Після повернення ділянки орендарю, позивач уже не здійснював підготовчих осінніх польових робіт (оранка, культивація, внесення комплексу добрив і т.д.). Проведення даних робіт на свої ділянці орендар організовував самостійно. Таким чином, сторони по договору оренди фактично припинили свої правовідносини щодо оренди ще у вересні 2017 року. Після отримання листа-повідомлення позивача з пропозицією поновлення договору, орендодавець направив заяву позивачу у якій в категоричній формі відмовився укладати договір, а тому твердження про відсутність відповіді на лист-повідомлення не відповідає дійсності. Крім того, відповідачами надано попередній розрахунок суми судових витрат, які відповідачі очкують понести у зв`язку із розглядом даної справи судом. У поданій відповіді на відзив, представник позивача зазначає, що відповідачі помилково вважають, що заява від 24.05.2017 надіслана позивачу є заявою про відмову у поновленні договору на новий строк, адже позивач є первісним ініціатором листа - повідомлення з проектом додаткової угоди № 630-209 від 26.04.2017, а відповідач [PERSON] за наявності заперечень щодо поновлення договору оренди землі мала би направити до СП «Світанок» лист-повідомлення про прийняте рішення (надати відповідь на лист позивача). Таких відповідей позивачу від відповідача [PERSON] не надходило. Крім того, не відповідає дійсності твердження відповідачів про те, що СП «Світанок» та [PERSON] не досягли домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору, а тому переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припинилося, адже по суті з боку відповідача такі перемовини не велися, на відміну від позивача, який в порядку та строки визначені законодавством дотрималось процедури, що дає право на поновлення договору на новий строк. Не відповідає дійсності і твердження про те, що з вересня 2017 року проведенням польових робіт на даній земельній ділянці [PERSON] проводить самостійно, та що орендна плата, запропонована з боку ТОВ «Інтерагроінвест», є меншою за орендну плату, запропоновану ФГ «Даценко». З підстав, аналогічних викладеній в позовній заяві, вважає наявний факт порушення переважного права СП «Світанок» на поновлення договору оренди земельної ділянки з орендодавцем [PERSON] на новий строк. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала за викладених у позові обставин. Також пояснила, що СП «Світанок» тривалий період часу добросовісно використовувало на умовах оренди земельну ділянку відповідача та вчасно виплачувало йому орендну плату, що підтверджується довідками про виплачену орендну плату. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належно. Представник відповідачів адвокат Архипенко О.А. у судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі. Представник відповідачів адвокат Петренко Ю.А. у судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він є засновником ФГ «Даценко». Він писав протокол зборів від 20.08.2019 особисто, в одному примірнику, всі присутні підписували. Протокол віддав керівнику ФГ « Тікич» Ілляшенку, щоб той зробив всім копії. Також список осіб, які переходили від СП «Світанок» у зв`язку із закінченням строку договорів оренди давала юристу СП «Світанок» - Завгородньому. У списку саме Завгородній виділив тих власників землі, у яких ще не закінчувалися договори оренди, під заголовком - не віддаємо. На зборах з цього приводу збиралися керівник СП «Світанок» [PERSON] та керівники фермерських господарств, оскільки власники землі не продовжували договори з СП «Світанок». З керівництвом СП Світанок» збиралися три рази з весни 2017 року, отже списки звірялися до серпня 2017 року. Ініціатором зборів був [PERSON], він не заперечував щодо переходу землевласників до фермерських господарств. [PERSON] виділила земельну ділянку в натурі, ФГ «Даценко» отримав від СП «Світанок» замінне поле. З метою виділення сільськогосподарським підприємством «Світанок» землі та по вказівці [PERSON], він з агрономом [PERSON] об`їжджав кожне поле. [PERSON] дзвонив у службу охорони для погодження. Фактів незгоди з боку СП «Світанок» не було, заяв у правоохоронні органи також не було. Загородній направив йому, тобто свідку [PERSON] , а також [PERSON], список власників землі електронною поштою. [PERSON] на зборах казав: «Давайте звіримо списки, у кого знаходяться орендодавці». [PERSON] також пропонував обмінятися земельними ділянками масивами. Фактично, з серпня по листопад 2017 року СП «Світанок» виділив замінні поля, і він у 2017 році вже обробляв цю земельну ділянку. СП «Світанок» претензій не пред`являв. Вони також віддали СП «Світанок» в порядку обміну землі, які знаходились по договорам в оренді в фермерському господарстві «Даценко». СП «Світанок» по цей час обробляє ці їх землі. В лютому 2018 року він направив в СП «Світанок» письмову заяву, щоб склали акт-приймання передачі за замінні земельні ділянки. В 2019 році забрали земельну ділянку [PERSON] в натурі, провели до неї дорогу і обробляють. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що в 2013-2017 роках він працював агрономом СП «Світанок», У протоколі зборів від 20.08.2017 року стоїть його підпис. Він був присутній на зборах, які проходили в конторі СП «Світанок» в с. Чапаївка. Його на збори запросив керівник СП «Світанок» [PERSON]. За наслідками зборів вирішили виділити землі масивами для зручності обробітку. За наслідками зборів керівник СП «Світанок» надав йому вказівку виділити земельні ділянки людей, які відходили від СП «Світанок» до фермерських господарств, у тому числі ФГ «Даценко». Оскільки земельні ділянки всіх цих людей знаходились в шаховому порядку, тому підсумували площу цих ділянок, та СП «Світанок» виділив землю єдиним масивом. Землю він особисто виділяв у присутності представника фермерського господарства, якому виділяв, тобто [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Вони обміряли площі, я він, тобто свідок [PERSON] дзвонив у підрозділ СП «Світанок» - відділ GPS. Він складав акт щодо площі, яка залишалась в обробітку СП «Світанок». Сівозміна в СП «Світанок» не дотримувались, сіяли соняшник. В 2016 році декілька полів було засіяно соняшником. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він працює заступником начальнику земельного відділу ТОВ «Інтерагроінвест». С 2016 року по липень 2018 він працював юрисконсультом по земельним питанням в СП «Світанок». В 2016 році основна маса договорів з СП «Світанок» закінчувалася у листопаді-грудні 2017 року. Розпочали роботу по переукладанні договорів оренди. В березні 2017 року від [PERSON] надійшла заява про те, що вона просить достроково припинити договір оренди і передати їй земельну ділянку у власне користування. СП «Світанок» підготував лист-пропозицію, запропонував орендну плату з прив`язкою до натуральної форми оплати. Також зазначили про програму бонусів: 5-7 тисяч. Пропозиція була надіслана [PERSON] в квітні-травні. Потім знову надійшов лист [PERSON], в якому вона просила припинити договір і передати земельну ділянку у власне користування. Для поновлення договору [PERSON] не з`явилась. В грудня 2017 року закінчився строк оренди. СП «Світанок» виділив масив землі - окреме поле, для тих, у кого закінчився договір оренди, для їх самостійного обробітку. Через деякий час дізнались, що [PERSON] уклала договір оренди з ФГ «Даценко», який був гірший по умовам, ніж пропозиція СП «Світанок». [PERSON] не зверталась із заявою про виділення землі в натурі. Також не зверталась з приводу того, що її не влаштовував розмір орендної плати. Зборів керівників фермерських господарств з керівництвом СП «Світанок» не було. Факти, зафіксовані у протоколі зборів від 20.08.2019 - неправдиві. Йому знайомий список, який надали представники відповідачів. Під номером три у списку - [PERSON] . Подібний список він готував на підставі письмових заяв орендодавців про вихід із СП «Світанок». Такі списки складалися для інформації директору [PERSON] в кінці літа 2017 року. На підприємстві була інструкція щодо порядку виділяння земельної ділянки. [PERSON] не зверталась ні усно ні письмово щодо складання акту прийому передачі земельної ділянки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він працює головою ФГ «Тікич» в с. Косяківка. В 2017 році власники землі усно звертались до нього, щоб укласти з ними договори оренди. Фони з іншими фермерськими господарствами склали списки тих, хто звертався і хоче здати їм землю в оренду. Він звертався до керівництва СП «Світанок», пояснив, що хоче укласти договори з тими орендодавцями СП «Світанок», у яких закінчувалися договори, і які звернулись до нього. Вони домовились виділити землю восени, оскільки тоді її краще обробляти. Кілька раз зустрічались з керівництвом СП «Світанок», останній раз у вересні 2017 року. На цих зборах були присутні представники фермерських господарств «Дубівське», «Даценко», «Тікич», а також представники СП «Світанок»: керівник [PERSON], агроном [PERSON] , зав відділком Устінов. На зборах визначали у якого фермерського господаства скільки орендодавців, і які поля виділити фермерським господарствам для кращого обробітку землі. Земля не видавалась конкретно по її фізичному розташуванню згідно актів, а масивами, - для ефективного обробітку. Написали протокол, в якому зазначили, які поля яке саме підприємство буде обробляти. Домовились, що після збору врожаю СП «Світанок» в 2017 році, фермерські господарства приступлять до обробітку, оскільки землю треба восени обробити. [PERSON] доручив агроному Шульзі виділяти ці масиви. Як був зібраний врожай СП «Світанок», він передзвонив агроному [PERSON] , та вони разом обміряли ці земельні ділянки навігатором декілька раз. Протокол писав [PERSON] , він, - [PERSON] , протокол підписував. З боку СП «Світанок» заперечень не було, перешкоди не створювались. Щодо наявності у них переважного права заяв не було. Кожен представник фермерського господарства надавав [PERSON] свої списки. На зборах списки обговорювались та узгоджувались. Представники СП «світанок розуміли, що землі будуть передані для обробітку фермерським господарствам. Люди пішли від СП «Світанок» оскільки вони давили на людей, давали менше зерна тим, хто не переоформив договори, погано обробляли присадибні земельні ділянки орендодавців. Суд, заслухавши у судовому засіданні вступне слово учасників справи, покази свідків, з`ясувавши обставини справи, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши наявні у справі письмові докази, вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю з наступних підстав. Відповідно до вимог частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права. Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. За принциповими положеннями ст. 12 ЦПК України, які встановлюють змагальність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Нормами ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ЯД № 772803, виданого 14.02.2008 Таращанською райдержадміністрацією, відповідач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,3500 га, кадастровий номер: 3224487700:03:001:0054, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Калиновецької сільської ради Таращанського району Київської області (а.с.48-49 том1). 18.09.2012 між відповідачем [PERSON] та СП «Світанок», правонаступником якого є позивач ТОВ «Інтерагроінвест», був укладений договір оренди земельної ділянки № 630 строком на 5 років на земельну ділянку площею 2,3500 га, кадастровий номер 3224487700:03:001:0054, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в адміністративних межах Калиновецької сільської ради Таращанського району Київської області (а.с.40-43 том1), яка використовувалася СП «Світанок» за цільовим призначенням. Вказаний договір оренди земельної ділянки зареєстрований 29.12.2012 в управлінні Держкомзему у Таращанському районі Київської області за № 322440004005070. Згідно Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права індексний номер: 100080536 від 11.10.2017, державним реєстратором - приватним нотаріусом Ставищенського районного нотаріального округу Київської області Кошинською Л.О. 06.10.2017 зареєстровано інше речове право на земельну ділянку з кадастровим номером 3224487700:03:001:0054, площею 2,35 га, номер запису про інше речове право: 22782611. Підстава виникнення іншого речового права - договір оренди земельної ділянки № 630, укладений 18.09.2012 між відповідачем 1 та СП «Світанок» (позивачем) (а.с.50-51 том1). Відповідно, строк оренди земельної ділянки закінчився 29.12.2017. 22.03.2017 [PERSON] направлено позивачу заяву, в якій вона повідомляє, що є власником земельної ділянки і не має намірів продовжувати договір оренди на новий строк, просить передати земельну ділянку у власне користування після збирання врожаю 2017 року. Як вбачається із відтиску штампу, дану заяву СП «Світанок» отримало 24.03.2017 за вх. № 158 (а.с.61 том1). Маючи намір скористатися своїм переважним правом на поновлення договору оренди земельної ділянки з орендодавцем [PERSON] , СП «Світанок», як орендар 27.05.2017 за вих. № 630-209 від 26.04.2017 надіслало на адресу [PERSON] , лист-повідомлення з підписаним зі сторони СП «Світанок» проектом додаткової угоди від 26.04.2017 до договору № 630 оренди земельної ділянки від 18.09.2012 (три примірники), відповідно до умов якої строк оренди пролонгується до 31.12.2024. Лист з додатками направлений на адресу власника листом з оголошеною цінністю та описом вкладення, який відповідач отримала 30.05.2017 (а.с.52-60 том1). 24.05.2017 [PERSON] направлено позивачу заяву, в якій вона повідомляє, що є власником земельної ділянки і не має намірів продовжувати договір оренди на новий строк, просить передати земельну ділянку у власне користування після збирання врожаю 2017 року. Дану заяву позивачем отримано 16.06.2017 (а.с. 63-65 том1). Після збору врожаю 2017 року належна [PERSON] земельна ділянка була повернута [PERSON] за погодженням з СП «Світанок», на що вказують наявні у матеріалах справи дані результатів зібрання від 20.08.2017 за участю діючого на той час керівника СП «Світанок» [PERSON] , агронома цього підприємства [PERSON] , голови ФГ «Тікич» [PERSON]., засновника ФГ «Даценко» [PERSON] та заступника директора СП «Дубівське», порядком денного якого було питання про кількість земельних ділянок, які повинні були вибути із оренди СП «Світанок» у зв`язку із закінченням строку дії договорів та визначення єдиним масивом земельних ділянок для їх виділу з метою зручності обробітку. За результатами розгляду питань порядку денного було оформлено протокол, з якого вбачається, що СП «Світанок» в особі його керівника було достовірно відомо про намір окремих власників земельних ділянок і в тому числі [PERSON] , строк дії оренди яких з підприємством закінчувався у 2017 році, не продовжувати останні та намір укласти такі договори з іншими суб`єктами сільськогосподарського виробництва і керівництво цього підприємства не заперечувало проти цього.(а.с.172 том1). Ця обставина чітко вбачається з огляду на додані до протоколу списки власників земельних ділянок, які були підготовлені працівниками СП «Світанок» і що підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , і у графі яких «Віддаємо у 2017 році» за № 3 значиться відповідач [PERSON] (а.с.173-177 том1). Таким чином з осені 2017 СП «Світанок» земельною ділянкою [PERSON] не користується, що підтвердили в судовому засіданні вищевказані свідки і чого не заперечує представник позивача. 03.01.2018 після закінчення строку дії договору оренди землі з СП «Світанок», [PERSON] уклала з ФГ «Даценко» новий договір № 110 оренди належної її земельної ділянки площею 2,3500 га, кадастровий номер: 3224487700:03:001:0054 (а.с.76-79 том1). Право оренди зареєстровано 22.02.2018 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право 25062119, строк дії договору 7 років, до 31.12.2026 з правом пролонгації (а.с.179 том1). 04.02.2019 між [PERSON] та ФГ «Даценко» укладено Додаткову угоду до Договору оренди землі № 110 від 03.01.2018 (а.с.178 том1). 14.05.2019 зазначене інше речове право було припинено на підставі угоди про розірвання договору оренди землі, № б/н від 25.04.2019, укладеної між [PERSON] та ФГ «Даценко». Відомості внесені до реєстру 16.05.2019, індексний номер рішення: 46884449 (а.с.190-191 том1). 25.04.2019 між [PERSON] та ФГ «Даценко» укладено договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) № б/н, згідно якого власник надає в користування землекористувачу, а землекористувач приймає в користування від власника земельну ділянку площею 2,3500 га, в тому числі 2,3500 га ріллі, яка знаходиться на території Калиновецької сільської ради Таращанського району Київської області, кадастровий номер: 3224487700:03:001:0054, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з метою її використання за цільовим призначенням для сільськогосподарських потреб (а.с.192-193 том1). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, індексний номер витягну: 166788847 від 16.05.2019, державним реєстратором Гречінською Н.П., Першотравенська сільська рада Обухівського району Київської області, 14.05.2019 зареєстровано інше речове право на вказану земельну ділянку, номер запису про інше речове право: 31566501. Підстава виникнення іншого речового права: договір про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису), серія та номер: б/н, виданий 25.04.2019, укладений між [PERSON] та ФГ «Даценко», строк дії договору: до 31.12.2029 року (а.с.194 том1). Так, у ст. 33 Закону України "Про оренду землі" регламентовано поновлення договору оренди землі на новий строк як у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами (ч.ч. 1- 5 цієї норми), так і у випадку, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (ч. 6 цієї норми). Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що для застосування положень ч. 1 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належним чином виконує свої обов`язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення із проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (ч. 5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі"). Водночас підставою позовних вимог у даній справі позивач визначив ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", посилаючись на те, що продовжує користуватись відповідною земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, а протягом одного місяця після його закінчення відповідач не надав заперечень стосовно поновлення цього договору. Частиною 6 ст. 33 зазначеного Закону врегульовано пролонгацію договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором, за наявності такого фактичного складу: користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку оренди і відсутність протягом одного місяця заперечення орендодавця проти такого користування (що можна кваліфікувати як "мовчазну згоду" орендодавця на пролонгацію договору). Викладене узгоджується з правовою позицією висловленою Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду 21.02.2018 в рамках справи № 917/772/17, 20.03.2019 в рамках справи № 908/2460/17. Як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 20.09.2018 у справі № 384/648/17-ц, провадження № 61-13391св18, пролонгація договору оренди можлива лише за мовчазної згоди власника землі (орендодавця), а при висловленні орендодавцем заперечень щодо пролонгації договору оренди землі такий договір не може вважатись поновленим. Щодо прав та обов`язків орендодавця слід акцентувати, що орендодавець має право заперечити стосовно поновлення згідно із ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», і таке заперечення має бути заявлено саме протягом одного місяця після закінчення дії договору оренди землі. Відповідно до постанови Верховного Суду від 18.04.2019 № 625/166/18 наявність заперечень зі сторони орендодавця щодо поновлення договору з попереднім орендарем дають підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, не порушено. Відповідно до постанови Верховного Суду від 22.05.2019 № 709/1899/17 при наявності вираженого волевиявлення орендодавця про відмову від продовження строку оренди та заявленої вимоги власника про повернення земельної ділянки, направлення орендарем пропозиції про продовження відносин оренди не може виступати підставою для поновлення орендних відносин між сторонами. Також Верховним Судом зазначено про помилковість позиції щодо обов`язку орендодавця обґрунтовувати причини відмови у поновленні договору оренди. Отже, оскільки зібрані по справі докази безспірно свідчать про факт заявлення [PERSON] заперечення стосовно поновлення договору оренди землі як за шість місяців до закінчення строку дії договору оренди, так і після отримання пропозиції від позивача до закінчення дії договору, суд приходить до висновку про припинення переважного права позивача на поновлення договору оренди землі на новий строк. Суд зазначає, що висновок Верховного Суду України № 6-219 від 25 лютого 2015 року, на який посилається позивач, не може бути застосований у даній справі, оскільки різняться фактичні обставини справи. Так, у вказаній справі Верховний Суд України встановив факт належного виконання ПП «Таврія» умов договору оренди; дотримання ним строків і процедури повідомлення про намір реалізувати своє переважне право на поновлення договору оренди на новий строк, ненадіслання орендодавцем у встановлений законом строк відмови в поновленні договору на новий строк, укладення орендодавцем договору оренди з іншим орендодавцем на таких самих умовах, які запропоновані ПП «Таврія» та продовження використання ПП "Таврія" земельної ділянки, отже Верховний Суд України зазначив, що суд апеляційної інстанції на підставі статті 33 Закону України «Про оренду землі» дійшов обґрунтованого висновку про наявність у ПП «Таврія» переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки на новий строк та порушення цього права у зв`язку з укладенням орендодавцем договору оренди від 16 червня 2012 року з іншим орендарем - ФГ «Скорук М.А.». В нинішній справі Таращанський районний суд встановив, що відповідачем [PERSON] після отримання пропозиції СП «Світанок» було направлено відмову в укладенні додаткової угоди. Крім того позивач в якості підстави позову не зазначав обставини, передбачені ч.6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі». Отже доводи позивача, що порушено переважне право СП «Світанок» через укладання договору відповідачем [PERSON] на менш сприятливих умовах, є неспроможними. Крім того, суд критично оцінює доводи представника позивача про більш сприятливі умови, які запропонував СП «Світанок» [PERSON], оскільки для отримання орендної плати в натуральній формі необхідна згода орендаря, що підтверджується додатком № 1 до додаткової угоди від 26.04.2017 року. (т.1 а.с. 60). В грошовій формі пропозиція СП «Світанок» складала 8392 грн (т. 1 а.с. 56), а пропозиція ФГ «Даценко» - 11000 (т.1 а.с.76). Отже, навіть з врахуванням «бонусів» СП «Світанок», пропозиція ФГ «Даценко» є кращою. Відповідно до постанови Верховного Суду від 12.06.2019 року № 910/11518/18 поновлення договору оренди землі в судовому порядку у передбачений статтею 33 Закону України "Про оренду землі" спосіб вимагає укладення додаткової угоди між сторонами, як єдиної підстави продовження орендних правовідносин, що безпосередньо випливає зі змісту зазначеної правової норми. Належним способом захисту порушеного права, у цьому випадку, є позов про визнання укладеною додаткової угоди із викладенням її змісту, оскільки сама по собі вимога про визнання договору оренди землі поновленим, за своєю суттю, є встановленням факту, який має юридичне значення і не може забезпечити захисту порушеного права позивача в силу імперативного припису про обов`язковість оформлення поновлення договору оренди саме шляхом укладення додаткової угоди, що, власне, і може бути предметом розгляду в суді (частина 8 статті 33 Закону України "Про оренду землі"). Таким чином, позивачем ТОВ «Інтерагроінвест», у даному випадку, обрано невірний та неефективний спосіб захисту своїх порушених прав в частині визнання поновленим договір оренди земельної ділянки, що укладений 18.09.2012 між [PERSON] та СП «Світанок», на умовах, що викладені в додатковій угоді від 26.04.2017 до договору № 630 оренди земельної ділянки від 18.09.2012, строком на 7 років. Позов складений без викладення змісту додаткової угоди. Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову у задоволенні позову в частині визнання поновленим договору оренди землі незалежно від інших, встановлених судом обставин. Підстав для визнання недійсним договору емфітевзису від 25.04.2019 року судом не встановлено. З урахуванням того, що суд не знайшов підстав вважати наявним у позивача переважного права на поновлення договору оренди землі та відсутність належних та допустимість доказів протилежного, беручи до уваги невірно обраний спосіб захисту, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Крім того, ухвалою суду від 20.05.2019 задоволено частково заяву генерального директора товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагроінвест» [PERSON] про забезпечення позову, вжито заходи забезпечення позову шляхом встановлення заборони фермерському господарству «Даценко» ідентифікаційний код юридичної особи 40769592 с. Калинове Таращанського району Київської області, вул. Новоселівська, 14, до набрання законної сили рішенням у даній справі, звертатися до реєстраторів та здійснювати будь-які дії по внесенню змін в єдиний державний реєстр речових прав відносно земельної ділянки, що належить [PERSON] кадастровий № 3224487700:03:001:0054, площею 2,3500 га, що розташована в адміністративних межах Калиновецької (раніше Чапаєвської) сільської ради Таращанського району Київської області. Згідно ч.ч. 4, 5, 9, 10 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. Ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду. Судова палата у цивільних справах ВСУ в Постанові від 25.05.2016 р., винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (справа №6-605цс16), зазначила, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову. Метою забезпечення позову, згідно з вказаною Постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. З огляду на вищевикладене, в зв`язку з тим, що заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання ухвали суду, а також що скасування зазначених заходів забезпечення позову не може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду щодо позову, яким закінчується вирішення спору по суті та для недопущення перешкоджання у використанні за цільовим призначенням земельних ділянок, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду.

Outcome: dismissed