Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулись до суду з позовом до [PERSON], який діє від імені неповнолітніх [PERSON], [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Тростянецької РДА, про виселення, зазначивши, що 28.03.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №VIUPGA0000000970, згідно з умовами якого [PERSON] було надано кредит у розмірі 11250,00дол.США строком до 28.03.2018 року. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 28.03.2008 року уклали договір іпотеки № VIUPGA0000000970, згідно з п.7 якого іпотекодавець [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок, що розташований в [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] належно своїх зобов`язань не виконував. Кошти по договору кредитку не сплатив. ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки та 09.07.2013 року суд виніс рішення, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок по [ADDRESS] шляхом продажу вказаного предмета іпотеки. Таким чином відповідач та всі мешканці будинку підлягають виселенню. Оскільки [PERSON] зареєстрував у будинку, який являється предметом договору іпотеки неповнолітніх дітей без згоди банку, як іпотекодержателя, то це є порушенням умов договору та ст.629 ЦК України, тому ПАТ КБ «Приватбанк» просили виселити [PERSON] та [PERSON], які зареєстровані в житловому будинку по [ADDRESS], та судові витрати покласти на відповідача. Відповідачем - позивачем [PERSON] подано до суду зустрічний позов про визнання недійсним договору іпотеки, мотивуючи свої вимоги тим, що 28.03.2008 року між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір №VIUPGA0000000970, згідно з умовами якого [PERSON] було надано кредит у розмірі 11250,00дол.США строком до 28.03.2018 року. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» та ним, [PERSON], 28.03.2008 року було укладено договір іпотеки № VIUPGA0000000970, згідно якого [PERSON] було надано в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 60,60кв.м., житловою площею 31,90кв.м., який розташований в [ADDRESS]. Обумовлена договором іпотеки ціна предмету іпотеки становила на момент укладання договору 75750грн. Згідно відомостей, що містяться в домовій книзі для прописки(реєстрації) громадян, житлового будинку [ADDRESS] вказано, що з 23.01.2002 року по даний час там зареєстрована та проживає неповнолітня дитина [PERSON], [INFO], та з 21.08.2014 року по даний час неповнолітня дитина [PERSON], [INFO]. Орган опіки та піклування згоди на передачу вищевказаного нерухомого майна в іпотеку не надавав, що є грубим порушенням вимог закону. В зв'язку з чим просив визнати договір іпотеки недійсним. Представник позивача-відповідача в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Вимоги зустрічного позову не визнав, пояснивши, що банк діяв в межах чинного законодавства, на момент укладення кредитного договору та договору іпотеки відповідачем було надано довідки про те, хто входив до складу сім`ї, тому було укладено договір згідно чинного законодавства. Просив відмовити в зустрічному позові. Відповідач-позивач [PERSON] вимоги, заявлені банком не визнав повністю, зустрічний позов підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача-позивача адвокат Клименко І.Ф. в судовому засіданні вимоги заявлені ПАТ КБ «Приватбанк» не визнала повністю, а зустрічний позов заявлений [PERSON] підтримала повністю, додатково пояснивши, що підставою для звернення банку з даним позовом було рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 09.07.2013 року в цивільній справі №147/325/13-ц, однак дане рішення скасоване на підставі рішення Апеляційного суду Вінницької області від 16.03.2015 року та винесено нове, яким частково задоволено позовні вимоги. На час укладення договору іпотеки в будинку, який являється предметом іпотеки була зареєстрована неповнолітня дитина [PERSON], 2000 року народження. Отже вона мала право користування даним предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Відповідно до ст.17 Закону України «Про охорону дитинства», батьки не мають права без дозволу органу опіки та піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятись від належних дитині майнових прав, та вчиняти інші дії щодо майна право на яке має неповнолітня дитина. На підставі цього просила відмовити в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» за безпідставністю, та зустрічний позов задовольнити повністю, визнавши недійсним договір іпотеки нерухомого майна від 28.03.2008 року. Представник органу опіки та піклування Тростянецької РДА, вона ж являється і представником Служби у справах дітей Тростянецької РДА, Лукянова Т.В. в судовому засіданні пояснила, що ніякого дозволу орган опіки на укладення договору іпотеки чи будь-якого іншого договору не надавав. При вирішенні справи покладається на розсуд суду. Судом було встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини: 28.03.2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір №VIUPGA0000000970, відповідно до якого Банк взяв на себе зобов'язання надати [PERSON] кредит у сумі 11250,00дол.США строком до 28.03.2018 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в строки та в порядку передбаченому договором, а відповідач зобов'язувався повертати кредит згідно графіку погашення суми кредиту та сплачувати щомісячно відсотки за користування кредитом, що підтверджується копією кредитного договору №VIUPGA0000000970 від 28.03.2008 року(а.с.7-12). В забезпечення виконання зобов'язання за договором кредиту між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 28.03.2008 року було укладено договір іпотеки нерухомого майна, відповідно до п.7 якого відповідач-позивач [PERSON], надав в іпотеку нерухоме майно - житловий будинок, загальною площею 60,60кв.м., житловою площею 31,90кв.м., який розташований в [ADDRESS], який належить [PERSON] на праві власності на підставі договору дарування(а.с.17-22). Згідно п. 11 договору іпотеки, сторони визначили, що вартість предмета іпотеки 75750,00грн. Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 09.07.2013 року було вирішено, що в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №VIUPGA0000000970 від 28.03.2008 року звернути стягнення на нерухоме майно - житловий будинок, загальною площею 60,60кв.м., житловою площею 31,90кв.м., який розташований в [ADDRESS], та виселено [PERSON] та [PERSON] із житлового будинку. Дане рішення рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 16.03.2015 року скасоване та ухвалено нове про часткове задоволення позовних вимог (а.с.23-26, 134-136). На підставі ст.40 Закону України «Про іпотеку» та ст.109 ЖК України звернення стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Під час виконання рішення банком було направлено лист-вимогу на адресу відповідачів з вимогою добровільного погашення суми кредиту в повному обсязі, та вразі невиконання [PERSON] порушеного зобов'язання вимагали від [PERSON] та [PERSON] добровільно звільнити займане приміщення(а.с.27-28). Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Відповідно до ст.1054 ЦК України даний договір є кредитним договором, а згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Що стосується наданої до суду зустрічної позовної заяви про визнання договору іпотеки недійсним судом встановлено наступне. В судовому засіданні встановлено, що на момент укладення договору іпотеки нерухомого майна, в житловому будинку по [ADDRESS], який являється предметом іпотеки, були приписані окрім [PERSON], [PERSON], ще неповнолітня дитина [PERSON], [INFO] з 23.01.2002 року по даний час. Згідно довідки №69 від 27.02.2015 року виданої Летківською сільською радою Тростянецького району Вінницької області зазначено, що в [ADDRESS], проживають: [PERSON], 1976 року народження, [PERSON], 1978 року народження, [PERSON], 2000 року народження, [PERSON], 2013 року народження(а.с.70). Також даний факт підтверджено довідкою від 13.05.2015 року за №153. Також в домовій книзі для прописки(реєстрації) громадян, які проживають у [ADDRESS] зазначено, що в даному будинку зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON].( з 23.01.2002 року по даний час), [PERSON] (а.с.88-90). Згідно із ч.3 ст.17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, або особи, які їх замінюють не мають права без дозволу органів опіки та піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятись від належної дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватись від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Крім того, дана позиція роз'яснена в Постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.3012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зокрема п.44 постанови вказано, що згідно зі ст..32 ЦК України, ст..177 СК України та ст.17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, або особи, які їх замінюють не мають права без дозволу органів опіки та піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятись від належної дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватись від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Відповідно до Розпорядження голови Тростянецької РДА від 26.02.2015 року за №41 дозволу на виселення неповнолітніх дітей з житлового будинку, який знаходиться в [ADDRESS] не надано.(а.с.69). Отже на момент укладення договору іпотеки від 28.03.2008 року, неповнолітня [PERSON], 2000 року народження, дійсно була зареєстрована у спірному будинку, проживала там та фактично використовувала житлову площу будинку, а тому це є перешкодою для укладення договору іпотеки без отримання попередньої згоди органу опіки та піклування. Положення ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», яка теж вимагає попередньої згоди органу опіки та піклування для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право користування яким мають безпритульні діти, чинне з 01.01.2006 року, тобто дана норма прямо відноситься до укладеного 28.03.2008 року договору іпотеки між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], та є підставною для визнання даного договору недійсним. Згідно ст..224 ч.1 ЦК України правочин, вчинений без дозволу органу опіки та піклування(ст..71 цього Кодексу) є нікчемним. П.7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочину недійсним», правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Зокрема, відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною(сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3,5,6 ст.203 ЦК України. Отже досліджені в сукупності докази дають підстави визнати договір іпотеки від 28.03.2008 року, укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] недійсним, що виключає можливість задоволення первісного позову ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про виселення. Вислухавши пояснення сторін, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] який діє від імені неповнолітніх [PERSON], [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Тростянецької РДА, про виселення слід відмовити. Зустрічний позовом [PERSON] до ПАТ КБ "ПриватБанк" в особі Вінницької філії ПАТ КБ «Приватбанк», третя особа Орган опіки та піклування Тростянецької РДА про визнання недійсним договору іпотеки - задовольнити, оскільки на момент укладення договору іпотеки неповнолітня дитина фактично використовувала житлову площу та мала право користуватись нею, що підтверджується відповідною реєстрацією, а тому вказані обставини були перешкодою для укладення договору іпотеки без отримання попередньої згоди органу опіки та піклування. На підставі ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, отже з позивача - відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 243,60грн. та витрат за надання юридичної допомоги в сумі 2500грн. На підставі ст.ст.215, 224 ЦК України, ст.40 Закону України «Про іпотеку», ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», ч.3 ст.17 Закону України «Про охорону дитинства», Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.3012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»,

Outcome: approved