Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позов про відшкодування моральної шкоди, причиненої в зв'язку з ушкодженням здоров'я. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач вказав, що в період з 26.05.1997 працював в шахті «Родіна» по професіям - підземний механік, головний механік, заступник головного механіка, звільнений 17.10.2011 в зв'язку з виходом на пенсію. Рішенням лікувальної - експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини йому 14.08.2012 встановлено професійні захворювання за діагнозом: хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт, емфізема легень), нейросенсорна приглухуватість першого ступеню ( з легким зниженням слуху). За висновком МСЕК 2011 році [PERSON] первинно встановлено 40% втрати професійної працездатності, при переогляді 28.09.2012, підтверджено 40% втрати професійної працездатності 35% по хронічному бронхіту,5% по туговухості. Позивач зазначив, що саме з вини підприємства - відповідача, він втратив здоров'я, працездатність, змушений постійно переносить хронічні фізичні болі, а звідси і моральні переживання. Причинену моральну шкоду позивач [PERSON] оцінює в сумі 243 000 гривень та просить стягнути з підприємства - відповідача. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, підтвердив обставини, викладені в позовній заяві зазначив, що з вини підприємства - відповідача, позивачеві заподіяна шкода здоров'ю, він втратив на безстроково значний відсоток працездатності в розмірі 40%, отримав два профзахворювання, в зв'язку з приступами задухи, болями в грудній клітці, глуховатості, змушений постійно приймати медикаменти та звертається за допомогою лікарів, що підтверджується виписними епікризами. Представник позивача зазначив, що в наслідок отримання профзахворювань змінився ритм життя позивача, зменшилась його активність життєвої діяльності, він змушений прикладати багато зусиль для організації свого життя та постійного підтримання працездатності. Представник пояснив, що позивач знав про шкідливі умови праці, проте не знав і не повинен був знати про перевищення гранично - допустимих концентрацій шкідливих факторів, саме через допущення яких захворів, в результаті чого переносить моральні та фізичні страждання через отримані профзахворювання. Все це призвело до вимушених змін і порушень в життєвих, особистих, побутових і виробничих відносинах. Представник відповідача - Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» позов не визнав, пояснив, що позивач свідомо обрав даний фах та роботу на підприємстві відповідача, знав та повинен був знати про шкідливі фактори та умови праці, в разі не згоди з умовами праці, міг змінити професію. Представник зазначив, що підприємство вважає, що позивачем не доведено факт заподіяння йому моральної шкоди, не надано доказів які підтверджують глибину фізичних та моральних страждань. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вислухавши сторони, дослідивши надані суду письмові докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії трудової книжки [PERSON]: з 26.05.1997 працював в шахті «Родіна» ВО " Кривбасруда", ВАТ " Кривбасзалізрудком" по професіям - підземний механік дільниці, заступником та головним механіка, звільнений 17.10.2011 в зв'язку з виходом на пенсію. Відповідно до Акту професійного захворювання № 3 від 17.01.2011 року, пункт 17 встановлено причину отримання професійного захворювання, а саме робота на протязі 13 років 8 місяців в умовах пилу та шуму підвмщених параметрів: запиленість повітря робочої зони ( концентрація пилу) в тому числі вміст вільного двоокису кремнію: 5,4 мг/м3 при ГДК 2,0 (SiO2 10-70рівень шуму: 92дБА при ГДР 80дБА. Пунктом 19 вказано, що винним в спричиненні професійних захворювань позивачу визнано керівництво шахти " Родіна" ВО " Кривбасруда" та ВАТ " Кривбасзалірудком", Сервісного управління з ремонту та монтажу шахтного обладнання ВАТ " Кривбасзалізрудком" під час роботи [PERSON] в цих структурних підрозділах. Порушення ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці». Висновком МСЕК від 28.09.2012 року, [PERSON] встановлено 40 % втрати професійної працездатності на безстроковий термін, 35% по хронічному бронхіту,5% по туговухості. Рекомендовано санаторно -курортне лікування, медикаментозне лікування, вироби медичного призначення. Згідно виписки з історій хвороби, [PERSON] неодноразово, в зв'язку з погіршенням стану здоров'я, перебував на стаціонарному та проходив амбулаторно лікування в міських лікарнях м. Кривого Рогу та в Українському науково - дослідному інституті промислової медицини. В медичних документах позивача встановлено, що йому рекомендовано: спостереження у лікарів, щорічні курси стаціонарного лікування, санаторно - курортне лікування в теплу пору року, прийом медикаментів. Вивчивши докази суд вважає доведеним спричинення позивачу моральної шкоди, провину відповідача в її спричиненні та причинно - наслідковий зв'язок між винними діями підприємства - відповідача (порушенням адміністрацією Публічного акціонерного товариством «Криворізький залізорудний комбінат» вимог ст. 153 КЗ про працю Украйни та ст. 13 Закону України «Про охорону праці», встановлена актом розслідування хронічного професійного захворювання та настанням у позивача негативних наслідків. Крім того, Акт № 3 розслідування хронічного професійного захворювання не оскаржено підприємством-відповідача у встановленому законодавством порядку. Суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача, що позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, погодився з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обов'язку забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку показники пилу, як одного із шкідливого фактору, що став причиною профзахворювання позивачки, перевищували гранично - допустимі концентрації, і причиною цього було саме недосконалість робочих місць, як визначено висновками комісії при розслідуванні профзахворювання, і які не оспорило підприємство-відповідач. Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008р. встановлено, що обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду. Ст. 153 кодексу законів про працю України встановлено, що «Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган». Ст. 173 кодексу законів про працю України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяна каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Ст. 237-1 Кодексу законів про працю України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законніх прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв,язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Частина 1 стаття 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. При вирішенні питання про розмір відшкодування причиненої моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, з урахуванням характеру, обсягу, тривалості та наслідків заподіяних позивачеві моральних страждань, стан його здоров'я, втрату професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотних вимушених змін в життєвих стосунків. Обговорюючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд виходить із суми, яку визначив позивач [PERSON], - 243 000 грн., також, суд враховує, характер та об'єм його фізичних, душевних, психічних страждань від одержаних профзахворювань, тривалість лікування, втрату можливості його трудової та соціальної реабілітації, що призвело до значних тяжких змін життєвих зв'язків, а саме дійсно він втратив 40% професійної працездатності на безстроковий термін, вказані зміни потребують від нього додаткових зусиль для організації свого життя, він змушений систематично проходити лікування, вину підприємства - відповідача в отриманні професійних захворювань позивачем, також враховується вина іншого підприємства на якому працював позивач. Зважаючи на вищевикладене, а також ступінь втрати професійної працездатності позивача - 40% на безстроково, отриманні двох профзахворювань, стан його здоров'я, наслідки які можуть наступити, тяжкість вимушених змін в житті, тривалість страждань і переживань, суд вважає, що компенсацію за заподіяні моральні страждання позивачу [PERSON] слід призначити у розмірі 20000 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він зазнає, а в задоволенні іншої частини позову позивачу слід відмовити. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial