Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом та свої вимоги обґрунтовує тим, що 30.05.2018 в м. Києві, [PERSON] керуючи транспортним засобом марки Ровер 400, д.н.з. [NUMBER] , не переконавшись у безпечності, дозволив відкрити двері та вийти пасажиру, що призвело до зіткнення з мотоциклом марки Хонда СВ500 д.н.з. [NUMBER] , внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Винуватець ДТП порушив вимоги Правил дорожнього руху України та був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, визнаний судом 17.08.2018 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Оскільки мотоцикл позивача зазнав ушкоджень, а автомобіль відповідача був забезпеченим полісом цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, однак страхова компанія не виплатила позивачу страхове відшкодування, то просить стягнути з відповідача завдану шкоду в розмірі 18718,46 грн., та понесені витрати по оплаті судового збору. В судове засідання сторони не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, відповідач правом на відзив не скористався. Тому, згідно з ч.3 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 17.08.2018 (справа 761/21300/18) [PERSON] визнано винним у вчиненні вищезгаданого ДТП. Оскільки мотоцикл [PERSON] отримав значні механічні пошкодження від зіткнення з автомобілем під керуванням [PERSON] , який по матеріалах справи є винною особою у цьому зіткненні, то відповідно дії [PERSON] перебувають у причинному зв`язку з настанням наслідків - шкоди належному позивачеві автомобілю. Транспортний засіб [PERSON] на момент ДТП був застрахований у ПрАТ СК «Галицька» (а.с. 6), однак страхового відшкодування позивач стверджує, що не отримував, не зважаючи на свої звернення до ПрАТ СК «Галицька» (а.с.7-9). Згідно до замовлення на поставку запчастин №2613-11МЗЧ від 09.11.2018 вартість запчастин для ремонту мотоцикла складає 13077,00 грн. без врахування ПДВ (а.с.10). На підставі наведеного, позивач просить суд постановити рішення, яким стягнути на його користь із відповідача шкоду за пошкодження транспортного засобу в розмірі 13077,00 грн. (невиплачений розмір страхового відшкодування), а також 737,00 грн. 3% річних, 3307,60 грн. пені та 1596,86 грн. інфляційних збитків. Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненнямособи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Статтею 24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Згідно до ст. 55 Основного Закону, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Положеннями ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальними правилом ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела. Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Отже, обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно до постанови суду (а.с.4) [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП, яке мало місце 30.05.2018. За змістом даного судового рішення встановлено, що 30.05.2018 [PERSON] керуючи транспортним засобом Ровер 400, д.н.з. [NUMBER] , не переконавшись у безпечності, дозволив відкрити двері та вийти пасажиру, що призвело до зіткнення з мотоциклом Хонда СВ500 д.н.з. [NUMBER] , внаслідок зіткнення транспортні засобі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.15.13 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже факти, встановлені постановою суду, яка набрала законної сили, а саме факт вчинення [PERSON] ДТП, що встановлені вказаним судовим рішення та матеріалами справи, суду не підлягає доказуванню за даною справою. Володільцем пошкодженого транспортного засобу, який спричинив ДТП був [PERSON] . Відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/0515921 відповідальність заподіювача шкоди ( [PERSON] ) застрахована у ПрАТ СК "Галицька" (відповідач) (а.с.6). Таким чином, після настання страхового випадку ДТП, у ПрАТ СК "Галицька" виникло зобов`язання здійснити грошову виплату власнику пошкодженого транспортного засобу внаслідок ДТП - позивачу. Відповідно до Закону, страхова (регламентна) виплата, яку відповідач зобовязаний був здійснити на користь Позивача за завдану шкоду майну становить 13077,00 гривень, що відповідає умовам полісу обовязкового страхування і не перевищує встановленого ліміту. Однак, виплата відповідачем не здійснена по даний час, 90-денний термін, передбачений Законом, для здійснення виплати, сплинув. Відповідно до ст.36 Закону №1961-IV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування зособою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди,зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у звязку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Статтею 3 Закону №1961-IV передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяною життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто, виходячи із суті такого страхування, названий Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника заподіювача шкоди. Згідно до ст. 5 Закону №1961-IV обєктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, які не суперечать законодавству України, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Окрім того, за змістом ст. ст. 9, 22-31, 35, 36 Закону №1961-IV настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Таким чином, оскільки відповідальність володільця транспортного засобу, що заподіяв шкоду була застрахована, то відповідач має відшкодувати позивачу матеріальну шкоду, яка вкладається в межі страхового ліміту у розмірі 13077,00 грн. і в цій частині позов є підставним і таким, що підлягає до задоволення. Боржником у даних зобов`язаннях в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він мав виплатити страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Оскільки відповідачем не було вчасно здійснено такі виплати позивачу, а позивач своєчасно та у відповідності до вимог закону повідомляв страховика про час і місце ДТП, звертався із заявою про страхове відшкодування, , то суд, з урахуванням положень статтей 509, 524,533, 612 та 625 ЦК України, п. 21 постанови Пленуму ВССУ №4 від 01.03.2014 року « Про деякі питання застосування законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», а також постанови Верховного Суду України від 06.06.2012 року в справі №6-49цс12 погоджується із доводами позивача та вважає підставними вимоги, щодо стягнення з відповідача 3307,60 грн. пені за прострочення виплати страхового відшкодування, 1596,86 грн. інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання і 737,00 грн., що становить 3% річних від простроченої суми грошового зобов`язання. Отож суд приходить до переконання про підставність вимог позивача в повному обсязі та наявність правових підстав для задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved