Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Володимирська 95» про визнання права власності на кооперативну квартиру. Вимоги позову мотивувала тим, що 12.07.1985 року їй, як члену Житлово-будівельного кооперативу „Явір", виконавчим комітетом міської Ради народних депутатів м.Ковеля на сімю з двох чоловік (позивачку та її дочку [PERSON] , на даний час - [PERSON] ) було видано ордер на жиле приміщення № [NUMBER], а саме на двокімнатну квартиру за адресою [ADDRESS] . Після отримання квартири та вселення позивач була зареєстрована і проживає в ній по теперішній час. На виконання зобовязання члена Житлово-будівельного кооперативу „Явір", з часу отримання квартири в кооперативному будинку по 1991 рік позивачкою було повністю внесено пайовий внесок, тобто виплачено повну вартість вказаної вище квартири. 07.02.2017 року Житлово-будівельний кооператив «ЯВІР» було припинено шляхом його ліквідації у добровільному порядку, у зв`язку із змінами в законодавстві та створенням об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Володимирська 95" На даний час позивач, як власник квартири [ADDRESS] , є співвласником даного багатоквартирного будинку і відповідно членом ОСББ «Володимирська 95». Позивач вказує, що для реалізації свого права на житло, його захисту від можливих незаконних посягань з боку інших осіб, вона вирішила зареєструвати право власності на належну їй квартиру [ADDRESS] у відповідності з нормами діючого на сьогодні законодавства та звернулася з відповідною заявою до держаного реєстратора виконавчого комітету Ковельської міської ради. Листом від 18.03.2020 року № 71-9/63 позивачу було відмовлено в державній реєстрації по причині того, що долучена нею до заяви про державну реєстрацію права власності довідка від 29.01.2020 р. № 91 видана Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Володимирська 95» про внесення нею пайового внеску в повному обсязі (яка є обов`язковим документом для проведення державної реєстрації права власності на квартиру, розміщену в будинку, збудовоному у результаті діяльності кооперативу - згідно п.80 «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») повинна була бути видана саме Житлово-будівельним кооперативом «ЯВІР», який в свою чергу був повністю ліквідований ще 07.02.2017 року. Створене в подальшому членами даного кооперативу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Володимирська 95» не має права надавати таку довідку і відповідно не може юридично підтвердити факт членства особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі, оскільки згідно з установчими документами не є правонаступником Житлово-будівельного кооперативу «ЯВІР» (є іншою новою юридичною особою). Таким чином, в зв`язку із ліквідацією Житлово-будівельного кооперативу «ЯВІР» і за відсутності його правонаступників, отримати необхідні підтверджуючі документи та зареєструвати право власності на належну їй квартиру у визначеному чинним законодавством порядку вона не має можливості. А тому, просить суд визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] . В підготовче судове засідання позивач не зявилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Представник відповідача у своєму відзиві на позов позовні вимоги [PERSON] визнав повністю та не заперечує проти задоволення позову та одночасно подав клопотання про розгляд підготовчого судового засідання у їх відсутності. За таких обставин суд вважає можливим розгляд справи проводити у відсутність сторін на підставі наявних матеріалів згідно ст.247 ЦПК України без фіксування судового засідання технічними засобами. Згідно ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки визнання позову відповідачами не суперечять закону і не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд, в силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 12.07.1985 року [PERSON] , як члену Житлово-будівельного кооперативу „Явір", виконавчим комітетом міської Ради народних депутатів м.Ковеля на сімю з двох чоловік (позивачку та її дочку [PERSON] , на даний час - [PERSON] ) було видано ордер на жиле приміщення № [NUMBER], а саме на двокімнатну квартиру за адресою [ADDRESS] . Будинок будувався житлово-будівельним кооперативом і був зданий в експлуатацію в 1985 році. На час сплати внесків [PERSON] рахувалась членом ЖБК „Явір" . Внески за квартиру були сплачені повністю, частинами до 1991 року. Дочка [PERSON] у своїй нотаріально засвідченій заяві вказує на відсутність заперечень проти визнання права власності у судовому порядку на квартиру [ADDRESS] за матірю [PERSON] . У відповідності з положеннями ст.15 Закону України «Про власність», який діяв на час виплати пайових внесків за кооперативну квартиру, член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває права власності на це майно. Згідно з ч.3 ст.384 ЦК України, у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Згідно зч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно ч.1, 2 ст. 3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов`язковою у Державному реєстрі прав. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Судом встановлено, що позивач для реалізації свого права на житло, звернулася з відповідною заявою до держаного реєстратора виконавчого комітету Ковельської міської ради, щоб зареєструвати право власності на належну їй квартиру [ADDRESS] . Листом від 18.03.2020 року № 71-9/63 вона отримала рішення про відмову в державній реєстрації, оскільки додана нею до заяви про державну реєстрацію права власності на квартиру довідка № 91 від 29.01.2020 р. видана Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Володимирська 95» (код ЄДРПОУ 40973793, дата державної реєстрації 22.11.2016 p., утворено шляхом заснування нової юридичної особи), а Житлово-будівельний кооператив «ЯВІР» (код ЄДРПОУ 20142179), було припинено шляхом ліквідації. Водночас вартість квартири [ADDRESS] було сплачено в повному розмірі в 1991 році. А тому, оскільки подані документи не відповідають вищевказаним вимогам, для визнання права власності на кооперативну квартиру державним реєстратором їй було рекомендовано звернутися до суду з відповідним позовом. Відтак позивач позбавлений можливості реалізувати своє право зареєструвати, у встановленому законом порядку, право власності на нерухоме майно. За заявою позивача КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна - квартиру загальною площею 50,5 кв.м., житловою площею 28,2 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] . Згідно п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. У відповідності зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку про те, що за позивачем слід визнати право власності на квартиру [ADDRESS] . Судові витрати залишити за позивачем. На підставі наведеного та

Outcome: approved