Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

Заступник голови Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області Гриценко В.В., як представник Органу опіки та піклування звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] та стягнення аліментів. Вимоги позовної заяви вмотивовані тим, що всупереч вимогам Закону, [PERSON], як мати не виконує своїх обов'язків по відношенню до своєї неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], фактично не займається її вихованням та утриманням, ухиляється від виконання покладених на неї батьківських обов'язків. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, пояснила суду обставини викладені в позовній заяві. Просила суд задовольнити позовну заяву в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. В судове засідання відповідач не з'явилася, хоча про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, своїх пояснень суду не надала. Такі дії відповідача свідчать про відсутність інтересу до дитини. Представник третьої особи у судове засідання також не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Суд, виконуючи вимоги ст. 280 ЦПК, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з'явилася в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин неявки, не подала відзив на позов, заяву про перенесення розгляду справи, а також враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до вимог ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. За змістом позовної заяви підставами для позбавлення відповідача батьківських прав є: ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоке поводження з дитиною; хронічний алкоголізм матері. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], не зареєстрована, фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] є матір'ю неповнолітньої [PERSON], [INFO], яка перебуває на обліку у службі (управлінні) у справах дітей Запорізької міської ради з 29.05.2017 року, як дитина, що опинилася у складних життєвих обставинах. Батьком дитини є [PERSON], [INFO], який помер [INFO] р. (свідоцтво про смерть від 08.01.2016 р., актовий запис № 07, виданий Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, серія [NUMBER]). Згідно з довідкою Правобережного об'єднаного управління пенсійного фонду України м. Запоріжжя від 09.06.2017 р. № 2781/05 [PERSON] отримує пенсію по втраті годувальника на неповнолітню [PERSON], [INFO]. Кошти використовує не за призначенням. Листом від 16.05.2017 р. № 01-20/129 до відділу по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради звернулась з поданням адміністрація Запорізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 61 Запорізької міської ради Запорізької області щодо учениці 7а класу [PERSON], яка вкрала пляшку алкогольного напою в магазині та випила його, отримавши алкогольне отруєння. Внаслідок службового розслідування, організованого школою, з'ясувалось, що стан житлово-побутових умов проживання дитини незадовільний. Мати, [PERSON], зловживає алкоголем, не працює, веде аморальний спосіб життя і не приділяє достатньої уваги доньки. [PERSON] проживає періодично то у рідної тітки [PERSON], то у рідної старшої сестри [PERSON]. Згідно з актом обстежень житлово-побутових умов, складених спеціалістами відділу по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, житловий будинок № [ADDRESS] в незадовільному стані, відсутні газ, вода, опалення, електропостачання, вікна розбиті, шибки затягнуті плівкою, антисанітарія, їжа готується на вогні. За інформацією комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 9» від 05.06.2018 № 1003/01-04 [PERSON] зловживає алкоголем, дитина не доглянута, постійно хворіє на педикульоз, в будинку антисанітарія. Адміністрацією комунального закладу «Запорізька спеціалізована школа-інтернат ІІ-ІІІ ступенів «Козацький ліцей» Запорізької обласної ради листом від 03.11.2017 р. № 995 було повідомлено відділ по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, що [PERSON] жодної участі в житті учениці навчального закладу [PERSON] не бере, місце перебування жінки та її контактний телефон невідомі. 23.10.2017 р. [PERSON] прийшла до школи з температурю 37,8 у зв'язку з чим медпрацівниками школи було рекомендовано відправити її додому. [PERSON] відмовилась забирати дитину, мотивуючи тим, що влаштовується на роботу. [PERSON] додому поїхала сама, грошей на дорогу в неї не було. Останній час дівчина фактично проживала з рідною сестрою, яка відмовлялась повідомляти адресу проживання. 03.04.2018 р. до відділу по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради з клопотанням звернувся комунальний заклад «Запорізька спеціалізована школа-інтернат ІІ-ІІІ ступенів «Козацький ліцей» Запорізької обласної ради щодо направлення [PERSON] на вихідні та святкові дні до комунального закладу «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради у зв'язку з тим, що дитину з закладу нікому забрати. Направленням відділу по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 22.05.2018 р. № 01-03/582 [PERSON] було влаштовано до комунального закладу «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради, де і на даний час перебуває дитина на повному державному утриманні. З [PERSON] проводилися профілактичні бесіди з приводу виховання та належного утримання дитини, але позитивного результату це не дало. Отже, мати [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не здійснює належний догляд за дитиною [PERSON], власною бездіяльністю створює загрозу її життю та здоров'ю. Враховуючи вищевикладені обставини, орган опіки та піклування надав до суду висновок № 05/01-27/0662 від 25.07.2018 року, яким вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Такий висновок підтверджується виходячи з практики Верховного Суду України. Так, в п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 19.12.2008 року «Про практику розгляду судами України справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» пленум роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитині, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу та не створюють умов для отримання нею освіти. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до вимог частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Водночас, суд дійшов висновку, що зазначені обставин, які підпадають під визначення дій особи, як "ухилення від виконання батьківських обов'язків" не вичерпуються наведеним вище переліком і підлягають розширеному тлумаченню залежно від особливостей кожної конкретної ситуації. Статтями 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України одним із способів виконання батьками свого обов'язку щодо утримання дитини є стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), які присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Також, згідно з ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно з ч.3 ст. 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється також статтею 8 Конвенції і є втручанням у її право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним. Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Відповідно до статті 9 Конституції України Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов'язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України "Про міжнародні договори" від 29 червня 2004 року №1906-ІV, стаття 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів). Статтею 8 Конвенції гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя. Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене "згідно із законом", відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського Суду у справі "Хант проти України"). Під час розгляду справи, суд дійшов висновку, що таке втручання спрямоване на захист прав і свобод неповнолітньої [PERSON], [INFO] і, відповідно, воно має законну мету у значенні пункту 2 статті 8 Конвенції. Аналізуючи вимоги та положення згаданого законодавства, суд визнає, що при вирішенні питань, які стосуються дитини, в тому числі і щодо позбавлення батьківських прав її батьків, в першу чергу мають бути враховані інтереси дитини. Матеріалами справи підтверджується, що відповідач [PERSON] протягом тривалого часу не приймає участі у житті дочки, не цікавиться її здоров'ям, не надає їй матеріального утримання, не приймає участі у виховному процесі доньки, не відвідує її у комунальному закладі «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради. За вказаних обставин, враховуючи викладене вище, суд дійшов переконливого висновку про пряме ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків, що є правовою підставою для позбавлення її батьківських прав. Суд переконаний в тому, що в даному випадку позбавлення батьківських прав матиме позитивний вплив на подальше життя дитини. Проаналізувавши у сукупності надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та законними, а отже підлягають задоволенню в повному обсязі. У зв`язку з тим, що позивача звільнено від сплати судового збору, тому судовий збір в сумі 704,80 гривень слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved