Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

15 серпня 2018 року позивач звернувся до суду із позовом в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 25 жовтня 2013 року у загальному розмірі 114394,12 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом в сумі 2400 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 106661,50 грн., заборгованість за пенею та комісією в сумі 5332,62 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00 грн. В обґрунтування позову позивач вказував, що 25 жовтня 2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем був укладений договір кредиту шляхом підписання заяви-анкети та приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк» з оформленням пластикової кредитної картки. Відповідно до укладеного договору позивач надав їй кредит в сумі 2400,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 процентів на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак позичальник не виконала умови кредитного договору в частині вчасного повернення кредиту, комісії та відсотків за користування ним, в зв'язку з чим за нею виникла зазначена заборгованість, яку позивач просив стягнути в повному розмірі. Позивач в судове засідання свого представника не направив, надіслав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просив справу розглядати справу за відсутності представника. Як вбачається з листа акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» від 07 липня 2018 року №Е.65.0.0.0/3-365676, публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» з 21 травня 2018 року змінив назву на акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». Згідно частини 2 статті 5 Закону України «Про акціонерні товариства» зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворюванням, а отже не тягне правонаступництва. Відповідач в судове засідання 10 грудня 2018 року не з'явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомила, відзив не подала. Ухвалою суду від 10 грудня2018 року постановлено розгляд справи здійснювати в заочному порядку за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши досліджені по справі докази в їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні правовідносини. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно частини 1 статті 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до частини 1 статті 1049, частини 1 статті 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. До того ж, частини 2 статті 1050 цього ж передбачено, що в разі порушення позичальником строків виконання зобов'язань банк має право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту та погашення позичальником заборгованості за кредитом. Виходячи з вимог статей 526 та 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Пунктом 3 частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам (частини 2 статті 1067 ЦК України). Згідно частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що 25 жовтня 2013 року відповідач підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ «КБ «Приватбанк», за змістом якої вона погодилась, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею і Банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилась з даним договором до його укладання і погодилася з його умовами. Згідно з укладеним таким чином договором відповідач отримала кредитну карту на час оформлення якої за користування кредитом позичальник повинна була сплачувати відсотки за базовою ставкою 30,00 % на рік на залишок заборгованості. Розділом 2.1.1.12. Умов та Правил передбачено порядок нарахування та оплати процентів та порядок погашення боргових зобов'язань. Зокрема, відповідно до пункту 2.1.1.12.6. за користування Кредитом і Овердрафтом Банк нараховує процент в розмірі, встановленому Тарифами Банка, із розрахунку 360 календарних днів у році, якщо інше не передбачено пунктом 2.1.1.12.13. З наданого Банком розрахунку заборгованості відповідач, в порушення взятих на себе зобов'язань, перераховувала платежі на погашення кредитної заборгованості несвоєчасно, у зв'язку з чим станом на 31 травня 2018 року, загальна заборгованість становить 114394,12 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом в сумі 2400 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 106661,50 грн., заборгованість за пенею та комісією в сумі 5332,62 грн. Відповідно до пункту 1.1.3.2.3. Умов та Правил Банк має право змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому Банк, за винятком зміни розміру наданого Кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менші як за 7 днів до введення змін повідомити клієнта, зокрема у виписці по Картрахунку. Якщо протягом 7 днів банк не отримає повідомлення від клієнта про незгоду, нові умови вважаються прийнятими. Згідно з пунктом 2.1.1.5.4. Умов і Правил при незгоді зі змінами правил та тарифів банку Клієнт має право звернутися до банку для розірвання договору та погасити заборгованість. З наданого розрахунку вбачається, що з 1 вересня 2014 року Банком було збільшено процентну ставку до 34,80% річних, а 1 квітня 2015 року до 43,20 % річних. Із розрахунку заборгованості слідує, що свій кредитний ліміт відповідач не збільшував. Разом з тим, відповідно до положень статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Отже, незважаючи на те, що пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил передбачено право Банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентів за користування кредитом, таке збільшення, з огляду на вказані приписи частини 3 статті 1056-1 ЦК України та зазначені обставини справи, є нікчемним. На підставі викладеного проценти за користування кредитом повинні були нараховуватися Банком за період з 01 вересня 2014 року по 31 травня 2018року, виходячи з 30,00 % річних. Тому суд не може прийняти як належні докази, надані Банком розрахунки заборгованості за користування кредитом у в частині розрахунку боргу по процентам. В дійсності, розмір заборгованості по процентам у відповідача перед Банком станом на 31 травня 2018 становить 3984,18 грн.= 1246,18 грн. борг по процентам, який існував станом на 01 вересня 2014 року) + 2738 грн. (2400 грн. х 30,00 % : 360 днів х 1369 днів) (де: 2400 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1369- кількість днів, на яку нараховується заборгованість, тобто з 01 вересня 2014 року по 31 травня 2018року, а 30,00 % - процентна ставка на рік). Розрахунок проведено за формулою: Зт х 30% : 360 х Дн ( де: Зт заборгованість за тілом, 30% процентна ставка за рік, 360 календарні дні згідно пункту 5.5 розділу ІІ Умов та Правил, Дн кількість днів). Крім того, на думку суду у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача пені та комісії слід відмовити з наступних підстав. Так, згідно з п. 2.1.1.12.6.1 Умов та Правил у разі виникненні прострочених зобов'язань на суму від 100 грн., включаючи прострочені зобов'язання, передбачені пп. 2.1.112.6.1, 2.1.1.12.8.1 Умов та правил клієнт сплачує пеню, яка нараховується в день нарахування відсотків за кредитом в розрахунку - базова процентна ставка по договору/30 нараховується за кожен день прострочки кредиту + 50 грн. (одноразово). Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пеня та комісія мають різну правову природу, так як пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України), а комісія - це грошова винагорода Банку за надання банківських послуг, в свою чергу позивачем в розрахунку та позовній заяві не розмежована та необґрунтована зазначена сума. Згідно з позовними вимогами Банк просить стягнути з відповідача пеню та комісію, які виведені однією сумою - 5332,62 грн. В розрахунку заборгованості виписано нарахування пені і комісії в одній колонці, а у підсумку вказана сума зазначена як комісія. При цьому в розрахунку боргу в період з 25 жовтня 2013 року по 31 жовтня 2013 року, в колонці "ставка пені" зазначено її значення - "0" та нарахувань не відбувалося. В період з 01 листопада 2013 року по 31 грудня 2013 року в колонці "ставка пені" вказане значення "2" та 01 грудня 2013 року відбулося нарахування пені і комісії в сумі 50 грн. В період з 01 січня 2014 року по 31 травня 2018 року в колонці "ставка пені" вказане значення "2" та відбувалися нарахування пені і комісії щомісячно - по 100 грн. Таким чином суд приходить до висновку, що Банком, хоча й вказано прохання стягнути пеню та комісію, однак фактично здійснено нарахування комісії в сумі 5332,62 грн., оскільки при проведенні перевірочних розрахунків пені, з використанням зазначених ставок, суми розрахунків не відповідають нарахованим Банком сумам. Однак, ні в Тарифах Банку, ні в Умовах та правилах не визначено підстав та нарахування щомісячної комісії в сумі 100 грн. Обґрунтування її нарахування та стягнення в позові також відсутнє. Тому суд приходить до висновку, що підстав для її стягнення позивачем не доведено. На підставі викладеного, суд вважає, що позивачем доведена кредитна заборгованість відповідача станом на 31 травня 2018 року в загальній сумі 6384,18 грн., яка складається з наступного: - заборгованість за кредитом в сумі 2400 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 3984,18 грн. Дана заборгованість підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень статей 526, 549, 550, 611, 1054 ЦК України. Відповідно до статті 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», а також з урахуванням роз'яснень, що містяться у пункті 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений ним при поданні позову пропорційно задоволеним вимогам в сумі 98,32 грн. (5,58% від суми сплаченого судового збору).

Outcome: partial