Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

І. Виклад позиції сторін. позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: приватне акціонерне товариство "Українська транспортна страхова компанія" та фізична особа -підприємець [PERSON] , про відшкодування шкоди. Позовні вимоги мотивує тим, що 18 травня 2017 року між ТОВ "БЛГ ВІДІ ЛОГІСТІКС" та ТДВ "СК "ВІДІ-СТРАХУВАННЯ" був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту CLAU № 9001, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом Volvo FM9, номерний знак [NUMBER] (надалі застрахований ТЗ). 13 лютого 2018 року на ділянці НЕК дорожній АН термінал заїзду вантажного автотранспорту на території Угорщини сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу та транспортного засобу Volvo, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Відповідно до листа відділення прикордонної поліції в м. Захонь від 06 березня 2019 року [PERSON] визнав свою вину у вчиненні ДТП. Отже, саме винні дії [PERSON] стали причиною скоєння ДТП, внаслідок якої було пошкоджено застрахований ТЗ. 20 червня 2018 року до ТДВ "СК "ВІДІ-СТРАХУВАННЯ" звернулося ТОВ "БЛГ ВІДІ ЛОГІСТІК" із заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку з ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору страхування. 10 липня 2018 року ТДВ "СК "ВІДІ-СТРАХУВАННЯ" згідно з Договором страхування на підставі заяви і страхового акту № 1751 від 03 липня 2018 року, виходячи зі звіту про визначення вартості матеріального збитку від 26 березня 2018 року, здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 68 777,48 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 5983 від 10 липня 2018 року. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована в ПРАТ "УТСК" за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на умовах міжнародної системи автомобільного страхування" Зелена картка" № UA/045/13047985 (надалі - Поліс). За Полісом ПРАТ "УТСК" взяло на себе обов`язок, згідно з Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", здійснити відшкодування шкоди заподіяної третім особам внаслідок експлуатації транспортного засобу Volvo, реєстраційний номер [NUMBER] . Враховуючи зазначене, позивач звернувся до ПРАТ "УТСК" з заявою про страхове відшкодування. Відповідно до ст. 36.2. вищезазначеного закону якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Відповідно до Звіту коефіцієнт фізичного зносу було визначено в розмірі 0,7. Враховуючи зазначене, ПРАТ "УТСК" на користь ТДВ "СК "ВІДІ-СТРАХУВАННЯ" було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 23 520,22 грн. = 28 224,27 грн. - 4 704,05 грн., де 28 224,28 грн. - вартість відновлювального ремонту Застрахованого ТЗ з урахуванням зносу, 4 704,05 грн. - сума визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Позивач листом від 27 червня 2019 року звернувся до відповідача з проханням сплатити на користь ТДВ "СК "ВІДІ-СТРАХУВАННЯ" 45 257,26 грн., що становить різницю між фактичним розміром шкоди (68 777,48 грн.) і страховою виплатою ПРАТ "УТСК" (23 520,22 грн.). Станом на дату написання цієї позовної заяви відповідачем не здійснено відшкодування завданої шкоди. Просить стягнути з [PERSON] на користь товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді-Страхування" 40 553 грн. 21 коп. завданої шкоди та понесені судові витрати. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 16 лютого 2021 року справу за позовом товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді-Страхування" до [PERSON] , треті особи: приватне акціонерне товариство "Українська транспортна страхова компанія" та фізична особа-підприємець [PERSON] , про відшкодування шкоди прийнято до розгляду, відкрито провадження у ній та призначено судове засідання. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, згідно з якими суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 18 травня 2017 року між ТОВ "БЛГ ВІДІ ЛОГІСТІКС" та ТДВ "СК "ВІДІ-СТРАХУВАННЯ" був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту CLAU № 9001, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом Volvo FM9, номерний знак [NUMBER] (а.с.8-14). Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , власником автомобіля Volvo FM9, номерний знак [NUMBER] , є ТОВ "БЛГ ВІДІ ЛОГІСТІКС" (а.с.15). Із довідки про дорожньо-транспортну пригоду відомо, що 13 лютого 2018 року, о 11 год. 56 хв., автомобіль Volvo FM9, номерний знак [NUMBER] , на ділянці Захонь НЕК дорожній АН термінал заїзду автотранспорту на території Угорщини, став учасником ДТП із автомобілем Volvo, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.34). Згідно листа відділу прикордонної поліції в м. Захонь від 06 березня 2019 року, водій автомобіля Volvo, реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] визнав свою вину у ДТП, що мала місце 13 лютого 2018 року, внаслідок якої пошкоджено автомобіль Volvo FM9, номерний знак [NUMBER] (а.с.37-38). Із полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на умовах міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка" № ІUA/045/13047985 відомо, що автомобіль Volvo, реєстраційний номер [NUMBER] , в період з 13 лютого 2018 року по 12 березня 2018 року, був застрахований в ПРАТ "УТСК" (а.с.39). Згідно заяви про виплату страхового відшкодування, ТОВ "БЛГ ВІДІ ЛОГІСТІКС" 20 червня 2018 року звернулося до ТДВ "СК "ВІДІ-СТРАХУВАННЯ" із заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку із страховим випадком, що стався 13 лютого 2018 року із застрахованим автомобілем Volvo FM9, номерний знак [NUMBER] (а.с.40). Із звіту про визначення вартості матеріального збитку від 26 березня 2018 року відомо, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Volvo FM9, номерний знак [NUMBER] , що визначена за витратним підходом, становить 73 777 грн. 48 коп., ринкова вартість даного автомобіля становить 520 096 грн. 68 коп., а вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу Volvo FM9, номерний знак [NUMBER] , внаслідок ДТП, станом на 12 березня 2018 року, становить 28 224 грн. 27 коп. Із страхового акту № 1751 від 03 липня 2018 року відомо, що страховий випадок, що мав місце 13 лютого 2018 року за участю автомобіля Volvo FM9, номерний знак [NUMBER] , визнано страховим випадком і визначено розмір страхового відшкодування в сумі 68 777 грн. 48 коп. (а.с.31). Згідно платіжного доручення № 5983 від 10 липня 2018 року, ТДВ "СК "ВІДІ-СТРАХУВАННЯ" перерахувало ТОВ "БЛІГ ВІДІ ЛОГІСТІКС" суму страхового відшкодування в розмірі 68 777 грн. 48 коп. (а.с.32). V. Оцінка Суду. Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність,лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Оскільки вартість майнового збитку, завданого ТОВ "БЛГ ВІДІ ЛОГІСТІКС" пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із відповідача, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням. Визначаючи розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню із відповідача на користь позивача суд приймає за основу звіт про визначення вартості матеріального збитку від 26 березня 2018 року, згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля Volvo FM9, номерний знак [NUMBER] , що визначена за витратним підходом, становить 73 777 грн. 48 коп., ринкова вартість даного автомобіля становить 520 096 грн. 68 коп., а вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу Volvo FM9, номерний знак [NUMBER] , внаслідок ДТП, станом на 12 березня 2018 року, становить 28 224 грн. 27 коп. ПРАТ "УТСК", в якій був застрахований автомобіль Volvo, реєстраційний номер [NUMBER] , було виплачено позивачу 23 520,22 грн. (28 224,27 грн. - 4 704,05 грн., де 28 224,28 грн. - вартість відновлювального ремонту застрахованого ТЗ з урахуванням зносу, 4 704,05 грн. - сума визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість). Верховний Суд в постанові від 28 лютого 2018 року у справі № 757/22706/15-ц вказав, що у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику, виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає ПДВ, в межах суми страхового відшкодування. Таким чином розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню із відповідача на користь позивача становить 40 553 грн. 21 коп. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь позивача понесені ним судові витрати - судовий збір в розмірі 2 102 гривні 00 копійок.

Outcome: approved