Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

Відкрите акціонерне товариство НАСК «Оранта» звернулося в суд із вказаним вище позовом, в обґрунтування якого покликається на те, що між ВАТ HACK «Оранта» та [PERSON] був укладений поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності № ВВ/8439116, предметом якого було страхування транспортного засобу «ВАЗ 2110», д.н.з. [NUMBER]. 01.01.2009 року 11 годині 50 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2110», д.н.з. [NUMBER], по вул. В.Великого в м.Дрогобич, перед поворотом ліворуч не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди та небезпеки іншим учасникам руху, не пропустив автомобіль, який розпочав обгін та знаходився на зустрічній смузі руху, в результаті чого допустив з останнім зіткнення, спричинивши механічні пошкодження транспортним засобам, чим порушив п.п. 10.1 ПДР. Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 січня 2009 року у справі № 3-159/2009 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340, 00 грн. Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.05.2012 року у справі № 5011-2/5326-2012 з ВАТ НАСК «Оранта» було стягнуто на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" відшкодування шкоди в порядку регресу 7 538 (сім тисяч п'ятсот тридцять вісім) грн. 35 коп. Таким чином, на підставі ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», до ВАТ НАСК «Оранта» перейшло право вимагати від відповідача, в порядку регресу, суму виплаченого страхового відшкодування. З метою вирішення спору в досудовому порядку, ВАТ НАСК «Оранта» зверталося до [PERSON] з вимогою про сплату страхового відшкодування, однак по даний час шкода не відшкодована, а тому у ВАТ НАСК «Оранта» виникла необхідність звернутися до суду за захистом порушених прав та інтересів. Представник позивача в судове засідання не з»явився, однак в матеріалах справи мається заява про розгляд справи в їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, на виклик суду не з'явився, про причину неявки не повідомив, тому суд відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглянув справу заочно за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Оскільки сторони в судове засідання не з?явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Перевіривши матеріали справи та давши належну оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, ухваливши заочне рішення. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право обмежитися доказами, які маються в матеріалах справи Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Судом встановлено, що 01.01.2009 року 11 годині 50 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2110», д.н.з. [NUMBER], по вул. В.Великого в м.Дрогобич, перед поворотом ліворуч не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди та небезпеки іншим учасникам руху, не пропустив автомобіль, який розпочав обгін та знаходився на зустрічній смузі руху, в результаті чого допустив з останнім зіткнення, спричинивши механічні пошкодження транспортним засобам, чим порушив п.п. 10.1 ПДР. Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 січня 2009 року у справі № 3-159/2009 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340, 00 грн. (а.с. 14) Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.05.2012 року у справі № 5011-2/5326-2012 з ВАТ НАСК «Оранта» було стягнуто на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" відшкодування шкоди в порядку регресу 7 538 (сім тисяч п'ятсот тридцять вісім) грн. 35 коп. (а.с. 7-13) Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦКУ шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Вище зазначена дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було завдано пошкодження транспортним засобам, сталася з вини [PERSON], що підтверджується постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 січня 2009 року № 3-159/2009. У відповідності до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною першою статті 990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» водій, причетний до настання ДТП, яка може стати підставою для здійснення страхового відшкодування, має обов'язок вчинити певні дії. Зокрема, пп.33.1.4 п. 33.1 ст. 33 передбачено, що відповідач у разі настання ДТП, яка може стати підставою для здійснення страхового відшкодування, зобов'язаний був невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (ВАТ НАСК «Оранта») повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Не зважаючи на це [PERSON] не звернувся до ВАТ НАСК «Оранта» після того, як сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого права ВАТ НАСК «Оранта» були порушені. Відповідно до п. ґ) пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (ВАТ НАСК «Оранта») має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП ([PERSON]), якщо він не повідомив страховика (ВАТ НАСК «Оранта») у строки і за умов визначених цим законом. Отже, після виплати страхового відшкодування за договором № ВВ/8439116, позивач отримав законне право на регресний позов до відповідача у зв'язку з тим, що останній не виконав свого обов'язку і не повідомив позивача про настання ДТП. Враховуючи специфіку вищезазначених правовідносин, варто врахувати, що рішенням ВСУ 3-20гс12 від 27 березня 2012 року регулюється деякі питання щодо строків позовної давності регресних зобов'язань. Так, згідно із статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Частиною 6 статті 261 ЦК України передбачено, що за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання. За таких обставин саме з моменту виконання позивачем свого зобов'язання за договором добровільного страхування у позивача виникло право подати регресний позов. Системний аналіз наведених вимог законодавства та зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позов ВАТ НАСК «Оранта» до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу є підставним, а тому його слід задовольнити. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст. ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved