Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди у розмірі 60000 грн. заподіяну розповсюдженням недостовірної, такої, що ганьбить честь, гідність та ділову репутацію інформації, опублікованої в статті "[INFO]" на сайті "Преступности Нет" [INFO], автором якої є відповідач. В позові позивач зазначив, що [INFO] на сайті "Преступності Нет", власником якого є ТОВ "Інформаційне агентство "Українська медіа група" розміщена стаття під назвою "[INFO]", автором якої є [PERSON], дана стаття містить інформацію щодо [PERSON], яка є недостовірною та такою, що ганьбить його честь, гідність та ділову репутацію. Відомості у статті є фактичним твердженням, оскільки автор не оцінював дії позивача, а зазначив їх як фактичні дані тобто відомості викладені у статті є фактичним твердженням. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.06.2014 року за позовом [PERSON] До ТОВ "Інформаційне агентство "Українська медіа група", [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації позовні вимоги задоволені, визнано недостовірними та такими, що ганьблять честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] Відомості, опубліковані в статті "[INFO]" на сайті "Преступності Нет" [INFO], автором якої є [PERSON] та зобов'язано спростувати відомості, шляхом публікації резолютивної частини рішення суду на сайті "Преступності Нет" у строк протягом двох тижнів з моменту вступу рішення суду до законної сили. Проте, до теперішнього часу відповідач ухиляється від виконання рішення суду, резолютивна частина рішення опублікована не була. Крім того, не зважаючи на те, що судом встановлена протиправність дій відповідача, у статті "[INFO]" відповідач продовжує стверджувати, що його інформація є цілком достовірною, однак зараз він не може надати докази начебто у зв'язку з таємницею слідства, тобто у зухвалий спосіб продовжує завдавати моральної шкоди. Неправомірними діями відповідача щодо розповсюдження недостовірної інформації, яка принижує честь та гідність, йому була завдана моральна шкода, яка полягає у моральних та фізичних стражданнях, оскільки він є особою публічною, має сім'ю, після опублікування статті він отримав тяжких емоційних втрат у зв'язку з звинуваченням його, колишнього співробітника спеціального підрозділу МВС, діяючого адвоката, Президента Миколаївської обласної асоціації рукопашного бою, Президента Миколаївської обласної Федерації кінного спорту, Голову наглядової ради Миколаївського міського економічного ліцею №2, керівника Миколаївської обласної дирекції "Міжнародної асоціації офіцерів спеціальних підрозділів по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю "Центр", радника Миколаївського міського голови з правових питань у підтримці сепаратизму та державній зраді. Згідно лічильнику, який міститься на сайті, на час звернення до суду з первинним позовом, зазначену статтю прочитало понад 2000 осіб. Зазначена стаття дуже вплинуло на його безпосередню роботу, як адвоката, суттєво зменшилось кількість звернень громадян за правовою допомогою, у зв'язку з чим значно зменшились доходи від адвокатської діяльності. Крім того, вказана стаття вплинула й на відношення до нього з боку батьків дітей та самих дітей, що займаються в секціях рукопашного бою, які цікавились у нього зазначеною у статті інформацією та він вимушений був постійно виправдовуватися та пояснювати про те, що інформація є недостовірною. Завдану моральну шкоду позивач оцінює в 60000 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, підтвердив викладені в позові обставини та просив позов задовольнити. В судовому засідання відповідач позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що він позов [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації визнав в повному обсязі, оскільки не мав доказів у підтвердження викладеного у його статті, тому поступив не професійно, надрукував не перевірену інформацію. Проте, він не мав можливості спростувати відомості шляхом публікації резолютивної частини рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.06.2014 року, оскільки тривалий час не міг отримати рішення суду, про що повідомляв позивача. Крім того, [INFO] на сайті "Преступності Нет" ним опублікована стаття "[INFO]" та [INFO] опублікована стаття "[INFO]", де він вибачився перед позивачем за обвинувачення, яке ґрунтується на не підтвердженої інформації та спростував зазначену в статті недостовірну інформацію. Вважає, що він зробив багато щоб вибілити ім'я позивача, сам [PERSON] зазначав, якщо буде спростована недостовірна інформація він не буде мати ніяких претензій. Вислухавши пояснення сторін, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Конституція України дозволяє кожному громадянину будь-якими, не забороненими законом, засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Тобто йдеться про активні захисні дії кожного, чиї права незаконно порушуються (ст. 55 Конституції). Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та що кожен має право на повагу до його гідності (ст. ст. 3, 28). За правилами ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Як встановлено судом, [INFO] на сайті "Преступності Нет", власником якого є ТОВ "Інформаційне агентство "Українська медіа група" розміщена стаття під назвою "[INFO]", автором якої є відповідач [PERSON], яка містить інформацію щодо [PERSON] Вважаючи зазначену у статті інформацію негативною та недостовірною, [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ "Інформаційне агентство "Українська медіа група", [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації . Аналізуючи інформацію, викладену в статті під назвою "[INFO]" на сайті "Преступності Нет", суд дійшов висновку, що відносно позивача було поширено негативну інформацію, виходячи із якої необмежене коло осіб дійшли висновку, що позивач, "близок с организованною преступностью, "отжал" бизнес у американского инвестора и забрал у него клуб "[INFO]", "владеет нескольками охранными фирмами, которые отличное прикрытие для криминальной деятельности и тем более отличное прикрытие для разведывательной и подрывной деятельности, "попал на крючок ФСБ и сфомировал в Николаеве "пятую колонну", "по даным СБУ [PERSON] непосредственно связан с группами и акциями пророссийських сепаратистов, .. непосредственно оказывает им финансовую помощь и использует свои охранные предприятия как базы для подготовки сепаратистов, прибывших из России". Така інформація була розповсюджена відповідачем. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.06.2014 року позовні вимоги задоволені, визнано недостовірними та такими, що ганьблять честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] відомості, опубліковані в статті "[INFO]" на сайті "Преступності Нет" ( ТОВ ІА "Українська медіа група) [INFO], автором якої є [PERSON] та зобов'язано спростувати відомості, шляхом публікації резолютивної частини рішення суду на сайті "Преступності Нет" ("Інформаційне агентство "Українська медіа група") у строк протягом двох тижнів з моменту вступу рішення суду до законної сили. Рішення не було оскаржено та набрало законної 08.07.2014 року. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті сами особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. [INFO] на сайті "Преступності Нет" відповідачем була опублікована стаття "[INFO]" та [INFO] опублікована стаття "[INFO]", де [PERSON] вибачився перед позивачем за обвинувачення, яке ґрунтується на не підтвердженої інформації та спростував зазначену в статті недостовірну інформацію, при цьому з посиланням на те, що джерелом інформації не надані документальні докази на підтвердження інформації відносно [PERSON] зазначені у первинній статті, мотивуючи це таємницею розслідування. До теперішнього часу відповідач не виконав рішення Центрального районного суду м. Миколаєві від 27.06.2014 року, а саме: резолютивна частина рішення опублікована не була. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового, або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Стаття 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно роз'яснень п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Частиною 2 п. 3 зазначеної постанови визначено, що відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації. Як роз'яснено в п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи"№1 від 27.02.2009 року способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної репутації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди заподіяної такими порушеннями як фізичної так і юридичній особі. Відповідно до ст. 280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Судом встановлено, що позивачу завдано моральної шкоди приниженням його честі, гідності і ділової репутації, оскільки в даному випадку мало місце порушення прав позивача, а саме: конституційного права на повагу до честі, гідності і ділової репутації, яке закріплено в преамбулі Загальної декларації прав людини, гарантовано ст. 28 Конституції України і ст.ст. 270, 297, 299 ЦК України. Як вбачається, свої вимоги щодо відшкодування моральної шкоди позивач обґрунтував, зокрема, тим, що негативна недостовірна інформація, поширена відповідачем щодо нього, порушила право на захист честі та гідності позивача, оскільки формує негативну соціальну оцінку особи позивача внаслідок розповсюдження щодо нього недостовірної інформації, спотворює та принижує оцінку його діяльності з боку громадськості та суспільства, породила сумніви щодо дотримання позивачем моральних та правових норм. При цьому, позивач є особою публічною, має сім'ю, після опублікування статті він отримав тяжких емоційних втрат у зв'язку з звинуваченням його, колишнього співробітника спеціального підрозділу МВС, діючого адвоката, Президента Миколаївської обласної асоціації рукопашного бою, Президента Миколаївської обласної Федерації кінного спорту, Голову наглядової ради Миколаївського міського економічного ліцею №2, керівника Миколаївської обласної дирекції "Міжнародної асоціації офіцерів спеціальних підрозділів по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю "Центр", радника Миколаївського міського голови з правових питань, у підтримці сепаратизму, в дестабілізації ситуації в Україні. Зазначена стаття також вплинуло на його безпосередню роботу, як адвоката, суттєво зменшилось кількість звернень громадян за правовою допомогою. Крім того, вказана стаття вплинула й на відношення до нього з боку батьків дітей та самих дітей, що займаються в секціях рукопашного бою, які цікавились у нього зазначеною у статті інформацією та він вимушений був постійно виправдовуватися та пояснювати про те, що інформація є недостовірною. Зазначені обставини підтвердили свідки [PERSON] і [PERSON], в ході їх допиту в судовому засіданні, які зазначили, що після опублікування на сайті "Преступності Нет" статті відповідач [PERSON] перебував в дуже пригніченому стані, у нього була депресія, у нього зменшилась кількість звернень громадян за правовою допомогою як до адвоката, було зірвано спортивні змагання з рукопашного бою, оскільки відмовлялись спонсори з посиланням на те, що керівник організації готує бандитів, [PERSON] був вимушений постійно пояснювати та виправдовуватися багатої кількості людей, що інформація поширена відносно нього є недостовірною. З встановлених по справі обставин суд приходить до висновку, що діями відповідача [PERSON], що виразились у розповсюдженні неправдивих відомостей щодо позивача [PERSON], її характер, завдає шкоди інтересам позивача, оскільки відповідач поширив загальнодоступним способом невизначеному колу осіб недостовірну інформацію, так як вона не підтверджується фактичними даними та вводить в оману аудиторію читачів, створює хибне враження про діяльність позивача, ганьбить та підриває репутацію позивача, тому позивачу була завдана моральна шкода, яка виразилась у втратах немайнового характеру внаслідок приниження його честі, гідності і ділової репутації, ускладнення подальшого активного громадського життя, з колегами, знайомими та співробітниками, що негативно сприймають, нібито, вчинені дії позивачем і поширену відносно нього інформацію. Враховуючи громадську оцінку недостовірної інформації та виходячи з принципу розумності та справедливості, з врахуванням роз'яснення Пленуму Верховного Суду України викладених в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду №4 від 31 березня 1995 року N4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", суд вважає за можливе стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] моральну шкоду в розмірі 60000,00 грн., яку суд вважає обґрунтованою відповідно до тих страждань, що зазнав позивач. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належним є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Заперечення відповідача суд оцінює критично, оскільки вони протирічать зібраним доказам по справі та суду не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження своїх заперечень. Одночасно, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 600 грн.

Outcome: approved