Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

У серпні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю "Коляда" (далі також ТОВ "Коляда", позивач) звернулося до суду з зазначеним позовом, який обґрунтовувався тим, що 31 травня 2013 року між ТОВ «Коляда» та [PERSON] був укладений договір поставки товару на умовах якого відповідачу було відвантажено 1756 кг насіння маку голубого на суму 36 тис. грн. Посилаючись на невиконання відповідачем вимоги щодо оплати за поставлений товар, позивач просив стягнути з відповідача основну суму боргу згідно видаткової накладної №21 від 31.05.2013 року в розмірі 31 400 грн; інфляційні втрати в сумі 17987,20 грн. та 3% річних за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань в сумі 1981,75 грн. Позивач в судове засідання свого представника не направив, надіслав заяву про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, судові повістки, направлені за адресою реєстрації, повернені відділенням поштового звязку з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Відповідно до вимог ч.2 ст.158 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін та на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне. Судом встановлено, що 31 травня 2013 року між ТОВ "Коляда" та [PERSON] був укладений договір поставки, згідно умов якого постачальник зобов'язався передати у власність покупцю товар, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити товар - насіння маку голубого. Відповідно до п. 2.1. Договору поставки, ціна та загальна вартість товару, асортимент, кількість визначаються сторонами у відповідності з видатковими накладними на товар. Всі видаткові накладні, за якими посточальником був поставлений товар покупцю протягом строку дії договору є невід"ємною частиною договору. Відповідно до п. 2.3. Договору поставки, розрахунки за товар, який поставляється у відповідності до умов договору, здійснюється шляхом перерахування на банківський рахунок постачальника на протязі 30-ти робочих днів після дня фактичного відвантаження товару. Відповідно до п. 3.7 Договору поставки право власності на товар переходить від постачальника до покупця одночасно з підписанням покупцем видаткової накладної на товар. Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Відповідно до п. 3.4 Договору поставки відпуск товару здійснюється на підставі видаткових накладних. Датою поставки партії товару та датою прийняття партії товару вважається дата видаткової накладної на відпуску товару покупцю. На виконання умов договору поставки від 31.05.2013 року ТОВ "Коляда" було поставлено відповідачу товар насіння маку голубого у кількості 1756 кг за ціною 17,08 грн. за 1 кг, загальною вартістю у розмірі 36 тис. грн., у тому числі ПДВ - 6 тис. грн., що підтверджується видатковою накладною №21 від 31.05.2013 року. Відповідно до ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Відповідно до п. 2.3 договору поставки від 31.05.2013 року розрахунки за товар, який поставляється відповідно до умов договору, здійснюється шляхом перерахунку на банківський рахунок постачальника протягом 30-ти робочих днів після дня фактичного відвантаження товару. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем [PERSON] було проведено часткову оплату за поставлений ТОВ "Коляда" товар на загальну суму 4 600 грн., що стверджується виписками за особовими рахунками позивача від 04.06.2013 (на суму 600 грн), 05.06.2013(на суму 600 грн), 10.06.2013 (на суму 600 грн), 01.07.2013 (на суму 500 грн), 05.07.2013 (на суму 600 грн), 17.07.2013 (на суму 700 грн), 19.08.2013 (на суму 1000 грн). Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов"язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим до виконання сторонами. Однак, як свідчать матеріали справи, відповідачем своїх зобовязань з оплати поставленого товару належним чином виконано не було, у звязку із чим в останнього перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 31 400 грн. (36 000 грн 4 600 грн). Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частиною 1 статті 57 ЦПК України) З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача основної заборгованості у розмірі 31 400 грн є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню. За прострочення виконання зобов"язання з оплати вартості поставленого товару позивач просить стягнути з відповідача 17987,20 грн - інфляційних втрат та 1981,75 грн. - 3 % річних. Судом встановлено, що відповідач у встановлений строк свого обовязку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобовязання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобовязань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив їх виконання (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на те, що згадану статтю 625 ЦК України вміщено в розділі 1 книги 5 цього Кодексу - "Загальні положення про зобов'язання", ця стаття застосовується до всіх грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов'язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов'язань. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. З огляду на викладене, враховуючи що відповідачем було допущено порушення грошового зобов'язання з оплати поставленого на підставі Договору товару, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних у сумі 1981 грн. 75 коп. (нараховані з 01.07.2013 по 05.08.2015) та інфляційних втрат у сумі 17 987 грн. 20 коп. (нараховані з липня 2013 по липень 2015) відповідно до наведеного в позовній заяві розрахунку є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до вимог статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесений та документально підтверджений судовий збір у сумі 513 грн. 68 коп. (51 368 грн. 95 коп. х 1%).

Outcome: approved