Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

У жовтні 2018 року Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області (далі - Орган опіки та піклування) звернувся до суду з позовом, у якому просив відібрати малолітнього [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав. В обґрунтування позову зазначав, що 27 вересня 2018 року до Служби у справах дітей та сім`ї Броварської міської ради Київської області (далі - Служба у справах дітей) звернулася [PERSON] , [INFO] , та повідомила, що вона проживає разом зі своєю онукою [PERSON] та її малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , відповідач постійно вчиняє фізичне насильство по відношенню до своєї дитини. У ході проведення перевірки встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебували у шлюбі з 20 серпня 2010 року. Під час шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON] . Подружжя з дитиною зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , після розірвання шлюбу подружжям у 2017 році відповідач із сином проживають за вказаною вище адресою по [ADDRESS] . Малолітній [PERSON] навчається у Броварській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 9 у другому класі. Згідно із актом обстеження від 27 вересня 2018 року № 311, складеним спеціалістами Служби у справах дітей та працівника поліції, за адресою: [ADDRESS] , проживають [PERSON] , [PERSON] та її малолітній син [PERSON] . Продуктів харчування в сім`ї обмаль. Мати дитини не працює, на тілі її сина виявлені синці. Відповідач вела себе неадекватно, висловлювалася нецензурною лайкою, погрожувала усім присутнім особам та дитині, у присутності соціальних працівників почала бити сина [PERSON] по голові, що несло загрозу для життя і здоров`я дитини, тому було прийнято рішення негайно помістити дитину до Центру "Дитяча лікарня". Відповідно до акту проведення рівня безпеки дитини від 27 вересня 2018 року під час візиту на тілі малолітнього [PERSON] виявлені синці, мати дитини не заперечує, що вона застосовує до сина фізичну силу, що підтверджено лікарем [PERSON] 28 вересня 2018 року до Служби у справах дітей викликано батька дитини [PERSON] , який повідомив проте, що знав про неадекватну поведінку своєї колишньої дружини, проте не підозрював того, що вона б`є сина. На тілі [PERSON] синців раніше він не бачив. Також [PERSON] повідомив, що проживає у місті Києві, забрати сина у свою нову сім`ю можливості він не має. У зв`язку з цим, Служба у справах дітей ініціювала подання на засідання комісії з питань захисту прав дитини щодо негайного відібрання малолітнього [PERSON] , [INFO] , від його батьків. На засіданні комісії батько дитини повідомив, що має можливість забрати сина до своїх родичів та виконувати свої обов`язки по вихованню дитини. 28 вересня 2018 року малолітньому [PERSON] провели повне медичне обстеження, окрім синців, у дитини інших ушкоджень здоров`я не виявлено. Батька дитини [PERSON] попередили про адміністративну відповідальність за ст. 184 КУпАП за неналежне виконання ним батьківських обов`язків. Того ж дня малолітнього [PERSON] у приміщенні лікарні передано його батькові [PERSON] , третій особі у справі. Стосовно матері дитини [PERSON] працівниками поліції складений протокол щодо притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 1732 КУпАП (вчинення домашнього насильства), матеріали передано до суду. 28 вересня 2018 року працівник Служби у справах дітей провів бесіду з малолітнім [PERSON] , дитина легко йшла на розмову, [PERSON] розповів, що має гарні стосунки із прабабусею [PERSON] та дідом [PERSON] , з батьком зустрічається зрідка, бо він разом із новою сім`єю живе у місті Києві. Мати часто кричить та б`є його, щодня вчиняє сварки з прабабусею. Дитина перебуває в пригніченому стані та має страхи щодо спілкування з матір`ю та повторних насильницьких дій з її боку. Зі спілкування з дитиною та іншими родичами зроблено висновок, що в основному вихованням, доглядом і утриманням [PERSON] займається його прабабуся. Враховуючи наведені обставини, того ж дня Орган опіки та піклування прийняв рішення про негайне відібрання малолітнього [PERSON] , [INFO] , від його матері [PERSON] , у зв`язку з виникненням безпосередньої загрози життю та здоров`ю дитини, та надано висновок до суду про доцільність відібрання дитини від його матері без позбавлення її батьківських прав. Представник позивача Органу опіки та піклування Сундук Л.І. у судовому засіданні позов підтримала, надала аналогічні пояснення, просила суд позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов вона визнає, проти його задоволення не заперечує, так як на даний час немає постійного місця проживання. Просила суд розглянути справу за її відсутності. Третя особа [PERSON] , будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов він підтримує повністю, проти його задоволення не заперечує, просив розглянути справу за його відсутності. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що з 20 серпня 2010 року відповідач [PERSON] і третя особа [PERSON] перебували у шлюбі, від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , зареєстровані вони за адресою: [ADDRESS] . У 2017 році шлюб між батьками дитини розірвано, після чого відповідач з дитиною переїхали проживати до родичів за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту обстеження умов проживання від 27 вересня 2018 року № 311, складеного спеціалістами Служба у справах дітей та працівника поліції за зазначеною адресою, встановлено, що продуктів харчування в сім`ї обмаль. Мати дитини не працює, вела себе неадекватно, висловлювалася нецензурною лайкою, погрожувала всім присутнім, у тому числі й дитині. На тілі дитини виявлені синці. Відповідач у присутності соціальних працівників почала бити дитину по голові, подальше перебування несло загрозу для життя та здоров`я дитини, тому було прийнято рішення помістити дитину до Центру "Дитяча лікарня". 28 вересня 2018 року виконавчий комітет Броварської міської ради Київської області прийняв рішення № 683 про надання до суду висновку щодо негайного відібрання малолітньої дитини [PERSON] від його матері [PERSON] Малолітньому [PERSON] провели повне медичне обстеження, крім синців у дитини порушень здоров`я не виявлено. Також на матір дитини [PERSON] працівниками поліції складений протокол щодо притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 1732 КУпАП (вчинення домашнього насильство), матеріали передано до суду. Із наданого суду Органом опіки та піклування висновку за № 1-18/963 від 28 вересня 2018 року видно, що Служба у справах дітей ініціювала подання на засідання комісії з питань захисту прав дитини щодо негайного відібрання малолітнього [PERSON] від його матері [PERSON] та батька [PERSON] , проте батько дитини повідомив, що забере сина та буде в подальшому виконувати свої обов`язки по вихованню дитини. Враховуючи наведене, Орган опіки та піклування вважає за доцільне відібрати дитину [PERSON] від його матері [PERSON] у зв`язку з виникненням безпосередньої загрози для життя та здоров`я дитини. Суд погоджується із зазначеним висновком Органу опіки та піклування № 1-18/963 від 28 вересня 2018 року щодо доцільності відібрання малолітньої дитини від його матері без позбавлення батьківських прав. У ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року № 2402-III визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За змістом ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. У ч. 2 ст. 170 СК України передбачено, що у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. Пленум Верховного Суду України в абз. 2 п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року " Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно із п. 8 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. Батька дитини [PERSON] попередили про необхідність належного виконання ним своїх батьківських обов`язків та відповідальність за ст. 184 КУпАП. 28 вересня 2018 року малолітню дитину [PERSON] у приміщенні лікарні передали його батькові [PERSON] , що підтверджується актом про факт передачі дитини. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи визнання позову відповідачем, обставини даної справи, суд дійшов висновку, що позов Органу опіки та піклування про відібрання малолітнього [PERSON] від його матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав є обґрунтованим, відповідає інтересам дитини та підлягає задоволенню. Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 6 ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved