Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

[PERSON] звернулась суду із позовом до приватного нотаріуса Віньковецького районного нотаріального округу Хмельницької області [PERSON] про скасування постанови нотаріуса про відмову у вчиненні ноторіальної дії, встановлення факту своєчасного прийняття спадщини, та зобов'язання нотаріуса до вчинення нотаріальної дії. Позивачка просила: - встановити факт постійного проживання спадкоємця [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON], безпосередньо перед смертю спадкодавця, та відповідно встановити факт своєчасного прийняття спадщини її чоловіком [PERSON] від спадкодавця [PERSON]; - визнати незаконною, та скасувати постанову приватного нотаріуса Віньковецького районного нотаріального округу Хмельницької області [PERSON] від 03.10.2014 p., вих. № 635/02-31 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину; - зобов'язати приватного нотаріуса Віньковецького районного нотаріального округу Хмельницької області [PERSON] видати позивачеві [PERSON] свідоцтво про право на спадщину від спадкодавця [PERSON] Свої вимоги обґрунтовувала тим, що [INFO] в с. Фащіївка Віньковецького району померла [PERSON], яка заповіла все своє майно чоловіку позивачки [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS], земельна частка (пай), майновий пай. [INFO] в с. Фащіївка помер чоловік позивачки [PERSON]. 03.10.2014 року приватним нотаріусом Віньковецького районного нотаріального округу Хмельницької області [PERSON] винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за правом спадкової трансмісії після смерті [PERSON], яка померла [INFO], у зв'язку з пропущенням нею шестимісячного терміну для прийняття спадщини. Позивачка вказану постанову нотаріуса від 03.10.2014 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії вважає незаконною, та такою, що підлягає обов'язковому скасуванню. Вказує, що досить значний період часу після смерті чоловіка їй взагалі не було відомо про наявність заповіту від [PERSON] на користь її чоловіка [PERSON], що в сукупності з її перебуванням на лікуванні, перешкоджало звернутись до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на отримання спадщини. Чоловік позивачки [PERSON] спільно проживав з [PERSON] в [ADDRESS], оскільки доглядав за нею, як за важкохворим інвалідом І групи загального захворювання, що підтверджується рішенням виконавчого комітету Яснозірської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області № 12 від 21.03.2013 р. "Про реєстрацію [PERSON] помічником [PERSON]". Також факт спільного проживання спадкодавця та спадкоємця підтверджується довідкою Яснозірської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області від 27.11.2014 р та показами свідків. Окрім того свідоцтвом про смерть [PERSON], та свідоцтвом про смерть [PERSON] також підтверджується факт їхнього спільного проживання в с. Фащиївка, та факт смерті за фактичним місцем проживання. Відповідно до п. 3, 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець (у даному випадку чоловік позивачки [PERSON]), який постійно проживав разом із спадкодавцем ([PERSON]) на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, тому правила спадкової трансмісії не можуть бути застосованими, а постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії (від 03.10.2014 p., вих. № 635/02-31) підлягає обов'язковому скасуванню, враховуючи те, що відповідно до законодавсвства [PERSON] є спадкоємицею свого покійного чоловіка, та своєчасно звернулась до нотаріуса із заявою для видачі свідоцтва про право на спадщину. Ухвалою судді від 29 грудня 2014 року у справі відкрито провадження. В судовому засіданні 26 січня 2015 року [PERSON] уточнила свої позовні вимоги та просила встановити факт постійного проживання [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в [ADDRESS], а позовні вимоги: визнати незаконною, та скасувати постанову приватного нотаріуса Віньковецького районного нотаріального округу Хмельницької області [PERSON] від 03.10.2014 p., вих. № 635/02-31 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину; зобов'язати приватного нотаріуса Віньковецького районного нотаріального округу Хмельницької області [PERSON] видати позивачеві [PERSON] свідоцтво про право на спадщину від спадкодавця [PERSON] просила залишити без розгляду. Одночасно [PERSON] заявила клопотання про заміну неналежного відповідача - приватного нотаріуса Віньковецького районного нотаріального округу Хмельницької області [PERSON] на належного - Яснозірську сільську раду Віньковецького району Хмельницької області. Ухвалами суду від 26.01.2015 року позовну заяву [PERSON] в частині позовних вимог про визнання незаконною, та скасування постанови приватного нотаріуса Віньковецького районного нотаріального округу Хмельницької області [PERSON] від 03.10.2014 року вих. № 635/02-31 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, та про зобов'язання приватного нотаріуса Віньковецького районного нотаріального округу Хмельницької області [PERSON] видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину від спадкодавця [PERSON] залишено без розгляду, та замінено первісного відповідача у даній цивільній справі, а саме приватного нотаріуса Віньковецького районного нотаріального округу Хмельницької області [PERSON] на належного відповідача - Яснозірську сільську раду Віньковецького району Хмельницької області. Ухвалою суду від 02.03.2015 року залучено до участі в розгляді справи в якості співвідповідачів [PERSON] та [PERSON]. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримали повністю та просили задовольнити. Так, позивачка в підтримання позову пояснила, що будинок у [ADDRESS], належав її дідусю та бабусі. [PERSON] була їхньою невісткою, а після смерті чоловіка залишилась сама. Оскільки вона була інвалід, потребувала стороннього догляду, то більше п'яти років тому чоловік позивачки переїхав із м. Хмельницького у с. Фащіївка до [PERSON], оформився по її догляду, оскільки вона була без ноги, а три роки тому [PERSON] розрахувалась із роботи і теж переїхала до них, та разом із чоловіком вони доглядали [PERSON], яка склала на [PERSON] заповіт. Після смерті [PERSON] невдовзі помер і чоловік позивачки, не встигши подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. На теперішній час позивачка продовжує проживати у спадковому будинку, та бажає переоформити на себе спадкове майно, як спадкоємиця [PERSON] за законом, оскільки вони перебували у зареєстрованому шлюбі. Спадкоємцями [PERSON] також є його мати [PERSON] та його дочка [PERSON], які мешкають у м. Хмельницькому, але на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON], вони не претендують. Представник відповідача, Яснозірської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, сільський голова [PERSON] надав до суду письмову заяву, у якій позовні вимоги [PERSON] визнав повністю, та просив розгляд справи провести за відсутності представника сільської ради. Співвідповідачі [PERSON] та [PERSON] також надали до суду письмові заяви, у яких позовні вимоги [PERSON] визнали повністю, та просили розгляд справи провести за їх відсутності. Суд, вислухавши пояснення позивачки та її представника, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов доведений належними доказами і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] у с. Фащіївка померла [PERSON], після смерті якої залишилася спадщина - житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS]. Спадкоємцем майна померлої за заповітом був [PERSON], який помер [INFO]. Спадкоємцем [PERSON] є його дружина [PERSON] - позивачка по справі, яка подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, та за її заявою відкрита спадкова справа № 12/2014 від 13.05.2014 року. Однак постановою приватного нотаріуса Віньковецького районного нотаріального округу [PERSON] відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за правом спадкової трансмісії після смерті [PERSON], яка померла [INFO], у зв'язку із пропущенням шестимісячного терміну для прийняття спадщини. Наведені обставини підтверджуються свідоцтвом про смерть [PERSON], свідоцтвом про смерть [PERSON], ксерокопією заповіту [PERSON] від 27.02.2013 року, свідоцтвом про одруження [PERSON] [NUMBER], згідно якого [PERSON] уклала шлюб із [PERSON], і прізвище дружини після одруження "[PERSON]", постановою приватного нотаріуса від 03.10.2014 року, інформацією приватного нотаріуса від 30.01.2015 року № 30/01-16, інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру. Допитана судом як свідок [PERSON] суду пояснила, що проживає у [ADDRESS], та померла [PERSON] була її сусідкою. [PERSON] підтвердила, що разом із [PERSON] більше п'яти років постійно проживав [PERSON], який обходив її та допомагав по господарству. Протягом останніх трьох років разом із ними проживала [PERSON], яка допомагала чоловіку обходити [PERSON] Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що теж добре знала померлу [PERSON], бо мешкає по сусідству. Протягом останніх п'яти років біля [PERSON] проживав [PERSON], а потім до них переїхала із Хмельницького [PERSON], яка після смерті свого чоловіка залишилась проживати у спадковому будинку. Свідок [PERSON] у суді підтвердив пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення в справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Проаналізувавши досліджені докази, суд вважає, що позивачкою надано належні та допустимі докази на підтвердження вимог про визнання факту постійного проживання спадкоємця [PERSON] на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем [PERSON], яка померла [INFO], та спадкодавцем [PERSON], який помер [INFO], за адресою: [ADDRESS], та факту прийняття спадщини спадкоємцем [PERSON] після смерті [PERSON]. Такого висновку суд дійшов на підставі того, що між позивачкою та померлими [PERSON] і [PERSON] мали місце тісні соціальні відносини, вони були поєднані спільним побутом, та згідно рішення виконавчого комітету Яснозірської сільської ради № 12 від 21.03.2013 року [PERSON] зареєстровано помічником [PERSON] 27.02.2013 року [PERSON] у Яснозірські сільські раді склала заповіт, яким усе своє майно заповіла [PERSON] Крім того, факт спільного проживання [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та ведення ними господарства підтверджено свідками. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] не встиг подати заяву до нотаріуса про прийняття спадщини після [PERSON], хоча проживав на момент відкриття спадщини разом із спадкодавцем. Крім того інших спадкоємців першої-третьої черги не має. Відповідно до ч. 2 ст. 1270 ЦК України, якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Спадщину, після смерті [PERSON] спадкоємець [PERSON] прийняв своєчасно, так як постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживає разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Проте позивачка реалізувати своє право не може, оскільки відсутній документ, котрий свідчить про факт її постійного проживання разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, оскільки вона зареєстрована у м. Хмельницький, та факт проживання зі спадкодавцем до часу відкриття спадщини її чоловіка [PERSON] Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини. У відповідності з п. 21, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року № 7, до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив позивачу в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Беручи до уваги, що позивачка спадщину прийняла своєчасно, так як постійно проживала із спадкодавцями [PERSON] та [PERSON] однією сімєю на час відкриття спадщини, проте не може реалізувати своє право на спадщину, оскільки відсутній документ, котрий свідчить про факт постійного проживання разом із спадкодавцем, тому за таких підстав суд вважає можливим встановити факт постійного проживання спадкоємця [PERSON] на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем [PERSON], яка померла [INFO], та спадкодавцем [PERSON], який помер [INFO], та факт прийняття спадщини спадкоємцем [PERSON] після смерті [PERSON]

Outcome: approved