Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач з урахуванням уточнення в позові посилається на те, що 07.07.2014 року в м. Дніпропетровську на території ТЦ "Епіцентр" по вул. Запорізьке шосе, 62К в наслідок дорожньо-транспортної пригоди її автомобіль марки "Фольксваген Пасат державний знак [NUMBER], зазнав технічних пошкоджень. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.08.2014 року у справі № 199/5795/14-п винним у вказанній дорожньо-транспортній пригоді визнано [PERSON] та притягнено його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України. Позивач також зазначає, що цивільна відповідальність [PERSON] була застрахована у страховій компанії [PERSON] "СК "Україна" відповідно до Полісу АІ/0676813 обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого ліміт відповідальності страхової компанії за збитки, які спричинені майну потерпілого складає 50 000,00 грн., розмір франшизи становить 510,00 грн. 23.07.2014 року експертом було складено висновок № 2093, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля марки "Фольксваген Пасат", держномер АЕ 4593 НН, складає 68 402,03 грн. 03.11.2014 року вона подала до вказаної страхової компанії заяву про страхове відшкодування, до якої додала копії наявних у нього документів щодо пошкодження транспортного засобу, які були прийняті відповідачем 03.11.2014 року та зареєстровані за № 4180, проте страхове відшкодування їй виплачено не було. Посилаючись на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача страхове відшкодування в сумі 49000,00 грн., пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування в сумі 28 734,16 грн., 3% річних в сумі 1704,00 грн., інфляційні втрати в сумі 19 450,00 грн., а всього 98 888,16 грн. та понесені витрати по справі. В судове засідання позивач не з"явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, її представник надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність та в заочному порядку. Представник відповідача [PERSON] "СК "Україна" в судове засідання повторно не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України з урахуванням згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи. В судове засідання третя особа не з"явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши докази у цивільній справі, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно до ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У відповідності до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювань прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч.2 цієї статті збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно до ч.3 цієї статті - збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договоромабо законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 5 цього Закону об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. У відповідності до ст.6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Згідно до п.9.1., 9.2 ст.9 цього Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Відповідно до п.22.1. ст.22 вказаного Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно до ст. 29 цього Закону у зв"язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовується вартість відновлювального ремонту. У відповідності до п.36.2 ст.36 даного Закону виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком не пізніш, як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування це письмова угода між страхувальником та страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобовязання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику, або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування, а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч. 3 ст. 16 Закону України «Про страхування», договори страхування укладаються відповідно до правил страхування. Згідно до ч. 4 ст. 16 цього Закону договір страхування має обовязково містити причини відмови у страховій виплаті. У відповідності до положень ст.ст. 6, 626-631, 526 ЦК України укладений договір є обов»язковим для належного виконання сторонами, відповідно до його умов, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхуванняодна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальникзобов'язується сплачувати страхові платежіта виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: 1) життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням(особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном(майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником(страхування відповідальності). У відповідності до ст.985 ЦК України страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховий зобовязаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку. Згідно до ст.988 цього Кодексу страховик зобовязаний, зокрема, протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Підстави для відмови від здійснення страхової виплати передбачені ст. 991 ЦК України. Відповідно до ст. 990 ЦК України страховикздійснює страхову виплатувідповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника(його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Статтею 991 ЦК України передбачені випадки, коли страховикмає право відмовитися від здійснення страхової виплати. Відповідно до ст. 992 ЦК України у разі несплати страховикомстрахувальниковіабо іншій особі страхової виплатистраховик зобов'язаний сплатити неустойкув розмірі, встановленому договором або законом. У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням, зокрема, в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як встановлено в судовому засіданні, 07.07.2014 року в м. Дніпропетровську на території ТЦ "Епіцентр" по вул. Запорізьке шосе, 62К в наслідок дорожньо-транспортної пригоди належний позивачці автомобіль марки "Фольксваген Пасат", державний знак [NUMBER], зазнав технічних пошкоджень. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.08.2014 року у справі № 199/5795/14-п винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді визнано [PERSON] та притягнено його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України. Вказана постанова вступила в законну силу і відповідно до ст. 61 ЦПК України встановлені цією постановою обставини щодо винності [PERSON] у вказаній ДТП не підлягають доказуванню при розгляді даної цивільної справи. Відповідно до Висновку № 2093 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 23.07.2014 року, складеного експертом-товарознавцем [PERSON], вартість відновлювального ремонту автомобіля марки "Фольксваген Пасат" держномер АЕ 4593 НН у наслідок пошкодження в ДТП складає 68 402,03 грн. Цивільна відповідальність [PERSON] на час ДТП була застрахована у страховій компанії [PERSON] "СК "Україна" відповідно до Полісу АІ/0676813 обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого ліміт відповідальності страхової компанії за збитки, спричинені майну потерпілого, складає 50 000,00 грн., розмір франшизи становить 510,00 грн. 03.11.2014 року позивач подала до вказаної страхової компанії заяву про страхове відшкодування, до якої додала копії наявних у неї документів щодо пошкодження транспортного засобу, які були прийняті відповідачем 03.11.2014 року та зареєстровані за № 4180, проте страхове відшкодування їй виплачено не було. Суд вважає, що оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] на час ДТП, що сталася 07.07.2014 року, була застрахована у [PERSON] "СК "Україна" і страхове відшкодування даною страховою компанією позивачу виплачено не було, з [PERSON] "СК "Україна" на користь позивача підлягає стягненню сума страхового відшкодування у розмірі 49 000,00 грн. (50 000,00 грн. ліміт відповідальності за полісом - 1000,00 грн. франшизи = 49 000,00 грн.). Будь-яких належних та допустимих доказів проти даних позовних вимог позивача відповідачем суду не надано. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов"язанипй при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до ст. 36.2 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду , але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов"язаний у разі визнання ним вимог заявника обгрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Відповідно до ст. 36.2 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Згідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими коштами боржник зобов»язаний сплачувати процент. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договоромабо законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процентирічних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договоромабо законом. Зважаючи на те, що позивач заяву разом з необхідними документами надала відповідачу 03.11.2014 року, виплата страхового відшкодування відповідачем повинна бути здійснена не пізніше 01.02.2015 року. Проте, станом на час розгляду справи страхове відшкодування виплачено позивачу не було, не отримала позивач від відповідача і письмової відмови від здійснення такої виплати з передбачених законом підстав. Таким чином, в межах заявлених позовних вимог, станом на 30.03.2016 року розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 28 734,16 грн., що не спростовано відповідачем. Встановлено, що втрати від інфляції за термін прострочення виплати страхового відшкодування складають 19 450,00 грн., що підтверджується розрахунком, наданим позивачем, 3% річних становлять 1704,00 грн. (період розрахунку - 01.02.2015 по 30.03.2016 року, 3% від суми боргу становить 1704,00 грн.) і ці грошових кошти, в межах заявлених вимог, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Будь-яких доказів в спростування заявлених вимог відповідачем суду не надано. Таким чином, в зв"язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору страхування з відповідача на користь позивача підлягають стягненню страхове відшкодування в сумі 49000,00 грн., пеня за несвоєчасну виплату страхового відшкодування в сумі 28 734,16 грн., 3% річних в сумі 1704,00 грн., інфляційні втрати в сумі 19 450,00 грн., а всього 98 888 грн. 16 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно з ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов"язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Задовольняючи вищевказані позовні вимоги суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею витрати по справі сплачений судовий збір у розмірі 990 грн. 88 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved