Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньок [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 4500 грв. щомісячно, до досягнення ними повноліття. Посилається на те, що з червня 2016 року відповідачка з сім'єю не проживає. Станом на день звернення до суду вона не має постійного місця роботи та не отримує регулярну заробітну плату, тому розмір її доходу може буди різним у різні періоди. Діти постійно проживають з ним і перебувають на його повному утриманні та вихованні. Він не в змозі самостійно забезпечити дітям належні умови для проживання і розвитку, оскільки розмір його заробітків не надає можливості здійснювати належне утримання дітей. Він не має власного житла, проживає з дітьми у будинку батьків, не має транспортного засобу, цінного майна та підприємницькою діяльністю не займається. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які перебувають на утриманні позивача. Це стверджено свідоцтвами про народження дітей, довідкою Бедевлянської сільської ради та актом обстеження матеріально-побутових умов, з яких вбачається, що позивач разом з дітьми проживає у будинку батьків. Діти перебувають на його утриманні. Працює водієм у приватного підприємця. Мати - [PERSON] з сім'єю не проживає на протязі двох років, а саме, з червня 2016 року. Згідно із ст. 8 ч. 1 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Статтею 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" звернуто увагу суддів на те, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин 5 - 7 ст. 181 СК. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено у Законі "Про виконавче провадження", а також у статтях 194 - 197, 274 СК. Зважаючи на вказані вимоги закону аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі визначальним при визначенні способу стягнення аліментів є те чи платник аліментів має постійний, стабільний заробіток (дохід) чи навпаки такий його дохід є нерегулярним, мінливим, частина такого виплачується в натурі, тощо. Як вбачається із матеріалів справи та сторонами не оспорюється, що відповідачка на час розгляду справи офіційно не працює та постійного (сталого) доходу не має. При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивача, який сам виховує трьох дітей, розмір його щомісячного заробітку, який у середньому становить близько 4000 грв., відсутність у нього будь-якого нерухомого чи цінного рухомого майна, та також відсутність у відповідачки істотних причин, які б перешкоджали їй працювати та заробляти кошти. З приписів Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" убачається, що з 01 січня 2019 року для дітей віком до 6-ти років встановлено прожитковий мінімум у розмірі 1626 грв., а для дітей віком від 6-ти до 18-ти років - 2027 гривень. Середня заробітна плата по Україні станом на грудень 2018 р. становила 10573 грв., а по Закарпатській області - 9946 грв. Тому суд вважає, що відповідачка, як молода, працездатна жінка, яка має можливість працювати, інших осіб на утриманні не має, у змозі заробити суму, яка дасть їй можливість сплачувати на утримання своїх дітей по 1100 гривень у місяць. Доказів того, що відповідачка має можливість сплачувати по 1500 грв. щомісяця на кожну дитину позивач суду не надав. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідачки. За таких обставин,

Outcome: partial