Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

19 квітня 2013 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, просила стягнути на свою користь в рахунок компенсації відшкодування моральної шкоди, завданої їй як дочці [PERSON], загиблого [INFO] внаслідок нещасного випадку на виробництві - 250 000 грн. з відповідача Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" (надалі-ПАТ "Кривбасзалізорудком"). В обґрунтування вимог посилається на ті обставини, що батько [PERSON] загинув на виробництві внаслідок нещасного випадку який стався 04.12.2004 року під час виконання трудових обов'язків гірничого робітника очисного вибою на шахті "Гвардійська" внаслідок раптового падіння гірничої маси. Згідно акту розслідування, нещасний випадок стався з вини підприємства у зв'язку з невиконанням своїх посадових обов'язків з охорони праці на виробництві посадовими особами відповідача. Внаслідок втрати батька вона пережила психологічний стрес, постійно перебуває у нервовому стані. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі, пояснила, що вимоги про стягнення моральної шкоди з підприємства - відповідача обґрунтовує положенням ч.2 ст.1168 ЦК України, яка передбачає відшкодування моральної шкоди. Представник відповідача ПАТ "Кривбасзалізорудком" позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні. В обґрунтування заперечень вказав, що не надано доказів завдання моральної шкоди підприємством, обов'язок відшкодування шкоди позивачу як застрахованій особі покладено законом на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Вважають, що норма ст. 1168 ЦК України до даних правовідносин не застосовується. Вивчивши матеріали справи, доводи сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] при виконанні трудових обов'язків внаслідок нещасного випадку на виробництві загинув [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.18). Загиблий на виробництві [PERSON] є батьком позивачки (свідоцтво про народження, а.с.8). Нещасний випадок на виробництві стався 04.12.2004 року під час виконання [PERSON] обов'язків гірничого робітника очисного вибою, що підтверджується актом спеціального розслідування нещасного випадку Н-1, Н-5 від 04.12.2004 року (а.с.13-14, 15-17). Згідно акту розслідування, нещасний випадок стався у зв'язку з невиконанням посадовими особами ПАТ "Кривбасзалізорудком" своїх посадових обов'язків з охорони праці на виробництві, - гірничого майстра, начальника дільниці шахти "Гвардійська", а також встановлена вина працівника [PERSON] - порушення п. 3.3.23 " Інструкції з охорони праці для гірничих робітників очисного вибою", п.3 розділу 5 "Проекту організації робіт на повторне подрібнення в блоці а осях 208-212 гор.1140/1110м покладу "Північна" а саме - виконував заходи по ліквідації зависання руди в дучці при знаходженні в небезпечній зоні випуску руди. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Згідно до ч. 1 ст.9 закону України "Про охорону праці" відшкодування шкоди завданої працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або у разі смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". У п.4.2 рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року зазначається, що передбачене ст. 1167 ЦК України відшкодування моральної шкоди як один із способів захисту немайнових прав громадян, що відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, або власником чи уповноваженим органом, не застосовуються до осіб, що підлягають обов'язковому соціальному страхуванню відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". Крім того згідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. За загальним правилом про дію нормативно-правового акту в часі до кожної події, факту чи відносин застосовується той нормативно-правовий акт, який був чинним на момент правовідносин, у даному випадку, цей момент співпадає з датою настання нещасного випадку - [INFO], а не датою пред'явлення позову. Статтею 21 Закону України "Про загальнообов'язкове страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) закріплено, що у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний своєчасно та в повному обсягу відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження здоров'я або у разі його смерті виплачуючи йому або особам, які перебувають на його утриманні грошову суму за моральну шкоду. Окрім того, у відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем не надано доказів відшкодування моральної шкоди у зв'язку зі смертю годувальника саме з підприємства, а тому ПАТ "Кривбасзалізорудком" є неналежним відповідачем по справі. Таким чином, оскільки позовні вимоги [PERSON] не грунтуються на законі, в їх задоволенні необхідно відмовити в повному обсязі. Оскільки згідно ст.5 Закону України "Про судовий збір" позивачі у даній категорії справ звільнені від сплати судового збору, судові витрати по справі необхідно віднести на рахунок держави. - На підставі викладеного,

Outcome: dismissed