Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості в сумі 16267,89 грн. Мотивує свої вимоги тим, що згідно договору без номеру від 15.08.2011 року відповідач отримав кредит в сумі 7100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі встановленому «Тарифами банку» на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору, Договір складається з Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг і Правил користування платіжною карткою. Договір є дійсним протягом 12 місяців з моменту підписання заяви, якщо по спливу цього строку жодна з сторін не проінформувала другу про розірвання договору, він лонгується на той же строк. В звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязань за вказаним договором, станом на 22.06.2016 року, утворилась заборгованість в сумі 16267,89 грн., яка складається з наступного: 9559,72 грн. заборгованість за кредитом; 3517,41 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 4121,61 пеня за прострочене зобовязання, 800 грн. пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; та відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500.00 грн. штраф (фіксована частина); 750,85 грн. штраф (процентна складова). Дану заборгованість та судовий збір позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача у судове засідання не зявився, однак під час звернення до суду з вищезазначеним позовом надав клопотання, в якому просив суд проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Звернув увагу суду, що всі необхідні докази є в матеріалах справи, інші клопотання та заяви з боку банку відсутні. Відповідач в судове засідання також не зявився. Однак надіслав до суду заперечення, відповідно до якого позовні вимоги визнав частково, а саме згоден на стягнення заборгованості, яка складається з тіла кредиту 7100 грн. (відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки [PERSON]С.); відсотків за користування кредитом 3517,41 грн. Посилаючись на вимоги ч. 3 ст. 551 ЦК України, просив зменьшити йому розмір пені та штрафів до 3086 грн. 23 коп. А всього 13703.64 грн. та з відрахуванням коштів, сплачених ним на погашення заборгованості у сумі 2981,70 грн., загальна сума на яку він визнав позовні вимоги банку складає 10721.94 грн. Зазначив, що заборгованість виникла з незалежних від нього обставин, а через події в держави, внаслідок яких його фінансовий стан погіршився, а він опинився у складній життєвій ситуації. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення про що зазначив у клопотанні (а.с. 55). Дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Згідно заяви б/н від 15.11.2011 року відповідач отримав кредит в сумі 2000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с. 12). Згідно довідки про умови кредитування з використання даної кредитної картки базова відсоткова ставка на місяць складає 2,5 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щомісячний платіж становить 7% від заборгованості, але не менше 50 грн., та не більше залишку заборгованості, який необхідно внести до 25 числа місяця наступного за звітним (а.с. 13 - 14). Умови передбачені договором відповідач не виконав, в результаті чого станом на 22.06.2016 року, утворилась заборгованість в сумі 16267.89 грн., яка складається з наступного: 9559,72 грн. заборгованість за кредитом; 3517,41 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 4121,61 грн. заборгованість за пенею; 800.00 грн. штраф. Згідно даного розрахунку, сума яка внесена на погашення відповідачем складає 2981,70 грн. Таким чином загальна заборгованість за наданим кредитом склала 15017,04 грн. Заборгованість по судовим штрафам склала 1250, 85 грн. Загальна сума заборгованості за даним розрахунком становить 16267,89 (а.с. 6 - 10). Згідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. На підставі ч. 2 ст. 1054 ЦК України положення статей 1048 та 1050 ЦК України застосовуються до правовідносин, що виникають за укладеним сторонами договором. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначається вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Що стосується суми заборгованості, яку банк просить стягнути з відповідача, суд вважає її неправомірно завищеною. Так, відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки [PERSON] (а.с. 11), остання зміна кредитного ліміту відбулась 10.10.2014 року та кредитний ліміт становив 7100, 00 грн.. В цій же довідки зазначено, що всі вказані операції було проведено у відповідності до Умов та правил та узгоджено з клієнтом, 22.08.2016 року. Таким чином незрозумілим є той факт, що станом на 22.06.2016 року тіло кредиту складає 9559,72 грн. Доведеною сумою заборгованості за тілом кредиту суд у відповідності до вимог ст.. 58 60 ЦПК України вважає суму 7100 грн. За правилами ст.. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Частина 3 ст. 551 Цивільного кодексу України дозволяє зменшити розмір неустойки за рішенням суду за наявності кількох умов: а) якщо розмір неустойки значно перевищує розмір заподіяних невиконанням зобов'язання збитків; б) за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Судова практика виходить з того, що істотне значення можуть мати обставини, які стосуються ступеня виконання зобов'язання, причин невиконання або неналежного виконання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків тощо (роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 29.04.94 р. N 02-5/293 "Про деякі питання практики застосування майнової відповідальності за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань" із змінами та доповненнями). Господарський кодекс України (ст. 233) визначає в якості обставин, які беруться до уваги у випадку зменшення неустойки, ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть учать у зобов'язанні, не лише майнові, але і інші інтереси сторін, які заслуговують на увагу. Суд може прийняти рішення про зменшення розміру неустойки як за власною ініціативою, так і за клопотанням сторони. В останньому випадку сторона, що звертається з клопотанням, повинна доводити наявність підстав для зменшення неустойки. Так з розрахунку заборгованості наданого відповідачем вбачається, що відповідач належним чином виконував зобовязання за кредитним договором до жовтня 2015 року (а.с. 6 - 10). Відповідно до відомостей з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України (а.с. 71), датою звільнення з роботи відповідача є 06.11.2015 року. Підставою звільнення є втрата чинності 07.11.2015 року Закону України "Про міліцію" та набрання чинності Закону України "Про національну поліцію". Відповідно до розрахункового листа (а.с. 71) у грудні 2015 року [PERSON] працював у Березнігуватому відділенні поліції Снігурівського відділу поліції на посаді поліцейського водія з посадовим окладом 2875,00грн. Та за грудень 2015 року йому було виплачено заробітну плату у розмірі 2205,70 грн. Відповідно до довідки № 2585/57-2016 від 16.06.2016 року з 30.05.2016 року [PERSON] перебував на посаді водія Арбузинського відділення поліції Братського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області (а.с. 72), а відповідно до довідки № 4170/56-2016 від 25.07.2016 року з 01.07.2016 року працював у Братському відділі поліції (а.с. 73). Проаналізувавши надані документи, суд вбачає наявність доказів на підтвердження заперечення відповідача про погіршення життєвих умов в звязку з вимушеним переїздом на роботу до інших населених пунктів, що тягне за собою додаткові витрати на винаймання житла, проїзд, харчування та інше. Окрім того, відповідач має на своєму утриманні неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ФП № 068287 від 28.11.2007 року (а.с. 70). Відповідно до стаття 614 цього кодексу Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. За правилами статті 617 ЦК України \~особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Відповідно до п.п. 1.1.11.6 Умов та правил надання банківських послуг сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобовязань, якщо таке невиконання стало наслідком форсмажорніх обставин, якими серед іншого зазначено зміни у законодавстві. Такою обставиною суд визнає втрату чинності 07.11.2015 року Закону України "Про міліцію" та набрання чинності Закон України "Про Національну поліцію". Дана обставина стала підставою звільнення багатьох працівників УМВС з органів внутрішніх справ або переведення до інших населених пунктів. Таким чином, суд приходить до висновку, що заборгованість за кредитним договором виникла у відповідача в звязку з настанням обставин не залежних від нього. Та вважає за можливе зменшити розмір неустойки, яку банк просить стягнути з відповідача [PERSON] на суму 3086 грн. 23 коп. та стягнути її з відповідача, окрім того стягнути з останнього заборгованість за тілом кредиту у сумі 7100 грн. та 3517,41 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Та з відрахуванням коштів сплачених відповідачем на погашення заборгованості у сумі 2981,70 грн., загальна сума заборгованості яка підлягає стягненню з відповідача становить 10721.94 грн. Згідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати по сплаті судового збору в сумі 1 378.00 грн. (а.с. 1).

Outcome: partial