Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

05.11.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Єланецької районної державної адміністрації Миколаївської області про визнання права на земельну частку (пай). Свої вимоги мотивує тим, що 21.10.1997 року їй як члену КСП "Червона Україна" (Водяно-Лоринської сільської ради Єланецького району Миколаївської області) було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії МК №0189177 розміром 8,43 умовних кадастрових гектарів. Проте, вищевказаний сертифікат нею втрачено, а отримати його дублікат не видається можливим. Посилаючись на викладене, просила суд визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 8,43 умовних кадастрових одиниць із земель КСП "Червона Україна" (Водяно-Лоринської сільської ради Єланецького району Миколаївської області), право на яку посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії МК №0189177 від 21.10.1997 року. Позивачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судому засіданні, 21.10.1997 року позивачці як члену КСП "Червона Україна" (Водяно-Лоринської сільської ради Єланецького району Миколаївської області) було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії МК №0189177 розміром 8,43 умовних кадастрових гектарів (а. с. 6, 10, 13-14). Проте, вказаний сертифікат позивачкою втрачено, про що зроблено офіційне оголошення у випуску районної газети "Єланецький вісник" від 02.12.2017 року (а. с. 9). Бажаючи отримати дублікат сертифіката на земельну частку (пай) та подальшого реалізації права на виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості), позивачка звернулася до Єланецької районної державної адміністрації. Проте, позивачці було відмовлено у видачі дубліката вищевказаного сертифікату та рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав (а. с. 8). Так, чинним\~ЦК України\~не врегульовано відносини щодо порядку визнання права на земельну частку (пай) у разі втрати документа, що посвідчує таке право. Згідно приписів\~статті 8 ЦК України\~якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). Отже, враховуючи системний аналіз норм\~Цивільного кодексу України, відсутність правової норми, яка регулює зазначені вище спірні правовідносини, а також те, що сертифікат на право на земельну частку (пай) має реквізити, що притаманні правовстановлюючому документу, суд приходить до висновку про застосування аналогії закону до спірних правовідносин, зокрема положення\~статті 392 ЦК України\~(як спеціальної норми).\~\~ Згідно\~статті 328 ЦК України\~право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно частини 1 статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних ділянок (паїв)" документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є відповідний сертифікат на право на земельну частку (пай), що виданий районною (міською) державною адміністрацією. Відповідно до\~статті 392 Цивільного кодексу України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В ході судового розгляду встановлено, що позивачка має намір в подальшому звернутися для виділення їй земельної ділянки в натурі (на місцевості). Проте, реалізація вказаного права не є можливою без визнання за нею права на земельну частку (пай). Тому суд приходить до висновку про необхідність захисту її невизнаного права в судовому порядку. Враховуючи вищевикладені\~обставини,\~оцінивши докази\~в їх\~сукупності,\~а також\~неможливість позасудового\~вирішення спору,\~суд приходить\~до висновку,\~що вимоги\~позивача обґрунтовані,\~а тому\~позов [PERSON] до Єланецької районної державної адміністрації Миколаївської області про визнання права на земельну частку (пай) підлягає задоволенню. Судові витрати по справі віднести за рахунок позивачки, оскільки спір виник не з вини відповідача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved