Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

Заявник [PERSON] , за участю заінтересованої особи [PERSON] , звернувся в суд з даною заявою, в якій просить встановити факт, що [PERSON] , який помер [INFO] є його рідним батьком, а також встановити факт належності [PERSON] , який помер [INFO] свідоцтва № [NUMBER] на право особистої власності на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, які розташовані в [ADDRESS] . Заяву обгрунтовує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , який на день смерті постійно проживав та був зареєстрований в с. Флорино Бершадського району. Він, як син [PERSON] та його мати [PERSON] (дружина померлого) є спадкоємцями першої черги за законом. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає. Він вчасно прийняв спадщину, звернувшись у шестимісячний термін до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, а його мати [PERSON] спадщину після смерті чоловіка не прийняла і на неї не претендує. Отримати свідоцтво про право на спадщину за законом він позбавлений можливості з тієї причини, що в свідоцтві про смерть прізвище батька записано " [PERSON] ", а в його свідоцтві про народження та паспорті його прізвище та прізвище батька зазначено " [PERSON] ". Крім того, в Свідоцтві № [NUMBER] від 14.08.1987 року на право особистої власності на жилий будинок, розташований в [ADDRESS] прізвище батька помилково зазначено " [PERSON] ". В оригіналі Свідоцтва чітко помітні виправлення в прізвищі. На допущені помилки при написанні прізвища в правовстановлюючих документах своєчасно ніхто не звернув увагу, а за збігом часу виправити допущені неточності немає можливості. Для отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом, як сину [PERSON] , йому необхідно надати документи, підтверджуючі родинні відносини з померлим батьком та належність йому правовстановлюючого документа - Свідоцтва № [NUMBER] на право особистої власності на жилий будинок від 14.08.1987 року, тому він змушений звернутися в суд із даною заявою за захистом своїх прав і інтересів. Заявник [PERSON] , надав письмову заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд справи у його відсутність. Заінтересована особа [PERSON] , надала письмову заяву про визнання заявлених вимог та справу, просила слухати у її відсутність. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків. Згідно з ч. 1ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд також розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені у документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або у паспорті. Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Суд встановив, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Флоринської сільської ради Бершадського району Вінницької області 29.07.2019 року. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме: житловий будинок, що розташований за адресою [ADDRESS] . Згідно довідки Флоринської сільської ради від 23.09.2020 року за № 1937 заявник, як син [PERSON] та [PERSON] як дружина померлого є спадкоємцями першої черги за законом. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає. [PERSON] прийняв спадщину, звернувшись у шестимісячний термін до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, про що свідчить Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 30.07.2019 року, зареєстрована спадкова справа за № 64534041 у нотаріуса № 79/2019. [PERSON] спадщину після смерті чоловіка не прийняла і на неї не претендує, що підтверджується копією її заяви написаної нотаріусу. Отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно заявник позбавлений можливості, оскільки йому слід встановити факт родинних відносин з спадкодавцем та факт належності останньому документів, що посвідчують право власності на спадкове майно. Приписами п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру ( п. 36 рішення ЄСПЛ від 21 лютого 1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства » ) . В силу ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України " (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення" поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів. Згідно із ст. 76 ЦПК України, доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Той факт, що [PERSON] є дійсно батьком [PERSON] та йому належить Свідоцтво № [NUMBER] на право особистої власності на жилий будинок від 14.08.1987 року, підтверджується випискою із господарської книги за 1983-1985 роки, виданою Флоринською сільською радою 10.09.2020 року за № 1373, довідками Флоринської сільської ради за № № 1372, 1373 від 10.09.2020 року, № 1347 від 03.07.2019 року, № 1437 від 23.09.2020 року та письмовими поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] .. Оцінюючи дані письмові докази, суд вважає, що факт родинних відносин заявника з померлим 28.07.2019 року [PERSON] , підтверджено, оскільки наявні збіги містять у собі інформацію щодо предмета доказування, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факти, встановлення яких просить заявник. Окрім того, із зібраних у справі доказів та їх належної оцінки вбачається і той факт, що померлому [PERSON] належить свідоцтво № [NUMBER] на право особистої власності на житловий будинок з належними будівлями та спорудами, які розташовані в [ADDRESS] . Оскільки, встановлення фактів, які просить встановити заявник не пов`язані з вирішенням спору про право, породжують для заявника юридичні наслідки, вказані ним обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved