Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецпарк» за участю третьої особи Головного управління Національної поліції в місті Києві про зобов`язання вчинити певні дії. Свої вимоги мотивувала тим, що 25 вересня 2018 року в ході досудового розслідування кримінального провадження № 12018100020008413, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відкритого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 Кримінального Кодексу України було вилучено належний на праві власності позивачу транспортний засіб марки «Mercedes Benz», 1996 року випуску, д/н [NUMBER] , кузов № [NUMBER] , який поміщено на майданчик тимчасового зберігання транспортних засобів, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Укрспецпарк». 25 лютого 2019 року ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва зобов`язано слідчого повернути автомобіль його власнику [PERSON] . 21 лютого 2019 року надійшла письмова відповідь про відмову безоплатно повернути транспортний засіб. Позивач вважає, що фінансування витрат, пов`язаних із зберіганням майна, яке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, передбачених для утримання органу, в складі якого функціонує слідчий підрозділ, який здійснив передачу речових доказів на зберігання. У зв`язку з чим позивач просить зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрспецпарк» (вул. Фанерна, 4, м. Київ) безоплатно повернути належний позивачу [PERSON] ( [ADDRESS] ) транспортний засіб марки «Mercedes Benz», 1996 року випуску, д/н [NUMBER] , кузов № [NUMBER] , стягнути витрати на правову допомогу, судовий збір. 11 червня 2019 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження. 10 вересня 2019 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва цивільну справу за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецпарк» за участю третьої особи Головного управління Національної поліції в місті Києві про зобов`язання вчинити певні дії направлено до Дніпровського районного суду м. Києва за підсудністю. 25 жовтня 2019 року цивільну справу за позовом цивільну справу за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецпарк» за участю третьої особи Головного управління Національної поліції в місті Києві про зобов`язання вчинити певні дії, було передано в провадження судді Арапіної Н.Є. в порядку визначеному ст. 14 ЦПК України. 05 листопада 2019 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху. 21 листопада 2019 року ухвалою суду прийнято цивільну справу за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецпарк» за участю третьої особи Головного управління Національної поліції в місті Києві (01601, вул. Володимирська, 15, м. Київ) про зобов`язання вчинити певні дії, до свого провадження. Розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. 05 лютого 2020 року ухвалою суду витребувано у Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві (02068, вул. Кошиця, 3-а, м. Київ): належним чином завірені матеріали кримінального провадження № 12018100020008413, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 вересня 2018 року; належним чином завірену інформацію щодо стадії досудового розслідування за кримінальним провадженням № 12018100020008413, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 вересня 2018 року; належним чином завірений договір між Головним управлінням Національної поліції у м. Києві та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрспецпарк» про співпрацю щодо організації діяльності спец майданчиків по зберіганню тимчасово затриманих транспортних засобів. 22 червня 2020 року ухвалою суду витребувано у Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві (02068, вул. Кошиця, 3-а, м. Київ) належним чином завірену копію постанови про визнання транспортного засобу марки «Mercedes Benz», 1996 року випуску, д/н [NUMBER] , кузов № [NUMBER] речовим доказом у кримінальному провадженні № 12018100020008413, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 вересня 2018 року. 04 листопада 2020 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог. Представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги. Дав пояснення, аналогічні викладеним у позову. Позивач підтримала позовні вимоги та пояснення представника позивача [PERSON] . Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Головного управління Національної поліції в місті Києві не визнав позовні вимоги. Підтримав письмові пояснення, які долучено до матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. 25 вересня 2018 року в ході досудового розслідування кримінального провадження № 12018100020008413, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відкритого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 289 Кримінального Кодексу України було вилучено належний на праві власності позивачу транспортний засіб марки «Mercedes Benz», 1996 року випуску, д/н [NUMBER] , кузов № [NUMBER] , який поміщено на майданчик тимчасового зберігання транспортних засобів, який належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Укрспецпарк» (а.с.112, 142,146, том 1). 25 лютого 2019 року ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва зобов`язано слідчого, уповноваженого на розслідування кримінального провадження № 12018100020008413 повернути автомобіль марки «Mercedes Benz», 1996 року випуску, д/н [NUMBER] , кузов № [NUMBER] власнику [PERSON] (а.с.186-188, том 1). 21 лютого 2019 року надійшла письмова відповідь Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві про відмову безоплатно повернути транспортний засіб (а.с. 17, том 1). Позивач просила зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрспецпарк» безоплатно повернути належний позивачу транспортний засіб марки «Mercedes Benz», 1996 року випуску, д/н [NUMBER] , кузов № [NUMBER] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що фінансування витрат, пов`язаних із зберіганням майна, яке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, передбачених для утримання органу, в складі якого функціонує слідчий підрозділ, який здійснив передачу речових доказів на зберігання. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Представник відповідача не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Представник третьої особи Головного управління Національної поліції в місті Києві скористався своїм правом подачі письмових пояснень до позову, в яких зазначено, що відповідно до п. 20 розділу зберігання речових доказів Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року № 1104, зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів. Між Головним управлінням Національної поліції у м. Києві та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрспецпарк» 29 травня 2018 року укладено договір № 338 «Про співпрацю щодо організації діяльності спец майданчиків по зберіганню тимчасово затриманих транспортних засобів». Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрспецпарк» є окремою юридичною особою та самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Згідно ч.1 ст.1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 02.10.2013 року № 6-88цс13 предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акту, правочинну або інших підстав, передбачених ст.11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Згідно п. 20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року № 1104 зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів. Фінансування витрат, пов`язаних із зберіганням чи пересиланням речових доказів, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, передбачених для утримання органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, який здійснив пересилання речових доказів або їх передачу на зберігання (п. 32 Порядку). Судом встановлено, що 29 травня 2018 року між Головним управлінням Національної поліції у м. Києві та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрспецпарк» укладено договір № 338 «Про співпрацю щодо організації діяльності спец майданчиків по зберіганню тимчасово затриманих транспортних засобів» (а.с.226-228, том 1). 25 вересня 2018 року постановою слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 12018100020008413 автомобіль марки «Mercedes Benz», 1996 року випуску, д/н [NUMBER] , кузов № [NUMBER] та визначено місце зберігання - спеціальний майданчик утримання транспортних засобів, що за адресою: м. Київ, вул. Фанера, 4 (а.с. 40, том 2). Отже, оскільки спірний автомобіль було визначено речовим доказом у кримінальному провадженні, а фінансування витрат, пов`язаних із зберіганням майна, яке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, передбачених для утримання органу, в складі якого функціонує слідчий підрозділ, який здійснив передачу речових доказів на зберігання, тому суд приходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецпарк» за участю третьої особи Головного управління Національної поліції в місті Києві про зобов`язання вчинити певні дії повністю: зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрспецпарк», код ЄДРПОУ 39893605, юридична адреса: вул. Фанерна, 4, м. Київ, безоплатно повернути належний позивачу [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрованої з адресою: [ADDRESS] , транспортний засіб марки «Mercedes Benz», 1996 року випуску, д/н [NUMBER] , кузов № [NUMBER] . Крім того, позивач просить про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Нормами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Отже, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Однак позивачем не надано належних та допустимих доказів укладення договору про надання правової допомоги, доказів про оплату гонорару та інших витрат, складу та розміру витрат на професійну правничу допомогу, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Тому вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягають. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп., відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору на користь позивача у розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved