Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся з позовом про стягнення боргу за договором позики з відповідача - [PERSON] в сумі 13 000 дол. США, що еквівалентно 103 909, 00 грн., крім цього, про стягнення 26 250, 00 грн. збитків, 3% річних від простроченої суми в розмірі 11 148, 68 грн., 10 000, 00 грн. моральної шкоди, а також витрат на правову допомогу в сумі 5 046, 80 грн. та судового збору в розмірі 1513, 08 грн. Всього позивач просить стягнути з відповідача на його користь 157 867, 56 грн., посилаючись на те, що 25.03.2010р. надав в позику відповідачу грошові кошти в сумі 14 000, 00 дол. США, які останній зобов'язався повернути в строк до 25.06.2010р. У зазначений строк відповідач гроші не повернув, лише 20.07.2013р. сплатив 1 000, 00 дол. США. Решту боргу в сумі 13 000, 00 дол. США позивач і просить стягнути на свою користь. Збитки в сумі 26 250, 00 грн. позивач обґрунтовує тим, що з метою надання позики відповідачу грошові кошти він, в свою чергу, позичив у іншої особи - [PERSON] і не зміг вчасно повернути, сплативши на користь кредитора ще і штрафні санкції. Мотивуючи вимоги про стягнення моральної шкоди в сумі 10 000, 00 грн., представник позивача посилався на тривожний стан та переживання, яких зазнав позивач внаслідок порушення відповідачем умов договору, а витрати на правову допомогу в сумі 5 046, 56 грн. тим, що з боку представника мав місце значний обсяг роботи (ознайомлення з матеріалами справи, складання процесуальних документів, участь в судових засіданнях тощо). Підтримавши з вищезазначених підстав позовні вимоги, представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач в судові засідання не з'явився, про час та місце судових засідань повідомлений належним чином, письмових заперечень по суті заявлених позовних вимог до суду не направив, доказів на спростування викладених позивачем обставин не надав. Згідно ст. 224 ЦПК України, суд, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою представника позивача суд ухвалив про заочний розгляд справи, - на підставі наявних доказів. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Судом встановлено, що 25.03.2010р. між сторонами було укладено договір позики, згідно з яким позивач надав відповідачу в позику строком до 25.06.2010р. грошові кошти в сумі 14 000, 00 доларів США (а.с. 6). У відповідності до статті 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Факт отримання відповідачем грошових коштів за вказаним договором підтверджується власноруч написаною відповідачем розпискою від 25.03.2010р. (а.с. 7). Стаття 1049 Цивільного кодексу України визначає прямий обов'язок позичальника повернути позику. Як встановлено судом, станом на 20.07.2013р. відповідач повернув позивачу лише 1000, 00 дол. США та визнав наявність боргу в сумі 13 000, 00 дол. США, що підтверджується складеним актом за підписами сторін (а.с. 8). Отже, зобов'язання, взяте відповідачем перед позивачем, не є виконаним належним чином. Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Стаття 57 ЦПК України зазначає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Доказів на підтвердження належного виконання відповідачем умов договору позики від 25.03.2010р. суду не надано. Відповідно, підлягає стягненню заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 13 000, 00 дол. США, що становить еквівалент 103 909, 00 грн. Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, три проценти річних з простроченої суми, а також проценти за користування позикою, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів. Наданий позивачем розрахунок 3% річних за несвоєчасне виконання зобов'язання, приймається судом до уваги, оскільки відображає періоди часу та розмір заборгованості, а згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконувати належним чином відповідно до умов договору. Відповідно, в частині стягнення 3% річних від простроченої суми, що становить 11 148, 68 грн., позовні вимоги також підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини душевних страждань, ступеня вини особи, що завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Частина 2 ст.23 ЦК України визначає, у чому полягає моральна шкода. Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року № 4, - право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду. З огляду на п.5 постанови вказаного вище Пленуму ВСУ та ст.1167 ЦК, зобов'язання відшкодувати моральну шкоду виникає за наявності: а)моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; б)неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; в)причинного зв'язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; г)вини заподіювача шкоди. Невиконання відповідачем зобов'язання і душевні хвилювання та переживання позивача, звичайно, мають причинний зв'язок. Проте, розмір грошової компенсації на відшкодування такої шкоди, визначений позивачем в сумі 10 000, 00 грн., не є адекватним завданій моральній шкоді і не може бути засобом отримання доходу. Як зазначається у Рішеннях Європейського суду з прав людини у справі "Перна проти Італії", "Білуха проти України", - в окремих випадках визнання судом порушення саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за моральну шкоду, завдану особі. Оцінивши наявні в матеріалах справи докази і доводи представника позивача, суд дійшов до висновку про те, що грошова компенсація в розмірі 1000 грн. 00 коп. у даному випадку відповідатиме засадам розумності і справедливості. Тож, вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. Не підлягає задоволенню позовна вимога [PERSON] про стягнення з відповідача збитків в сумі 26 250, 00 грн., яких зазнав позивач внаслідок неможливості своєчасно виконати свої зобов'язання перед [PERSON], у якої він позичив грошові кошти з тим, щоб позичити їх відповідачу, оскільки відповідно до п. 3 ст. 3 та ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості; рішення про укладення такого договору з [PERSON] позивач мав приймати, виходячи з балансу своїх інтересів, як позичальника, так і інтересів інших осіб, чітко визначати умови його виконання на власний розсуд, як і приймати рішення про позику відповідачу без обумовлених в договорі штрафних санкцій за неналежне виконання відповідачем договору. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Судові витрати стягуються на користь сторін пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. До складу судових витрат, відповідно до ст. 79 ЦПК України, крім інших, належать судовий збір та витрати на правову допомогу. Понесені позивачем судові витрати, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, складаються з судового збору в сумі 1513, 08 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 5 046, 80 грн. Щодо визначення розміру компенсації позивачу на відшкодування витрат на правову допомогу, суд враховує положення Закону України « Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», яким встановлено граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу під час розгляду судами цивільних та адміністративних справ. Відповідно до ст. 1 вказаного Закону, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивача під час розгляду справи здійснював адвокат [PERSON], який діяв на підставі нотаріально посвідченої довіреності, виданої позивачем. Проте, з наданого суду розрахункового чеку убачається, що грошові кошти в сумі 5 046, 80 грн. виплачені позивачем фізичній особі - підприємцю [PERSON], якій не брав участь в судових засіданнях, не надав розрахунку витраченого ним часу на вчинення певних процесуальних дій поза межами судових засідань, що мали місце у справі, тощо. На підставі даних журналів судових засідань, встановлено, що робота адвоката у судових засіданнях склала у сукупності 30 хв. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" розмір мінімальної заробітної плати складає 1218, 00 грн., 40% за годину роботи адвоката 467, 20 грн. Отже, за 0,5 год. роботи представника позивача - адвоката [PERSON] компенсація позивачу за рахунок відповідача підлягає сума в розмірі 233, 60 грн. З урахуванням судового збору та витрат на правову допомогу, з відповідача належить стягнути судові витрати в сумі 1746 грн. 68 коп. Враховуючи викладене та

Outcome: partial