Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

ПАТ "Прикарпаттяобленерго" в особі відокремленого підрозділу Лисецького РЕМ звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, мотивуючи тим, що ПАТ "Прикарпаттяобленерго" в особі відокремленого підрозділу Лисецького РЕМ надавало електричну енергію відповідачу до будинку [ADDRESS]. Відповідач як основний квартиронаймач(власник) зобов'язаний сплачувати за спожиту електроенергію згідно тарифів. Правилами користування електричною енергією для населення ( далі - ПКЕЕН) встановлено порядок розрахунків населення за використану електроенергію, згідно з яким розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюється за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку (п.19); розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну ( п.20). Однак, незважаючи на вимоги ПКЕЕН, відповідач не проводив вчасно та в повному обсязі розрахунки за спожиту електричну енергію, у зв'язку з чим станом на 01.01.2012 року виникла заборгованість в сумі 625,44 грн. за період з 28.12.2010 року по 31.10.2011 року, яку в добровільному порядку відповідач не сплачує. 02.04.2012 року у відповідності до п. 35, п. 53 ПКЕЕН працівниками ПАТ "Прикарпаттяобленерго" в особі відокремленого підрозділу Лисецького РЕМ припинено електропостачання до будинку споживача за вищевказаною адресою. 30.01.2012 року за заявою ВАТ "Прикарпаттяобленерго" в особі відокремленого підрозділу Лисецького РЕМ у відповідності до вимог ч.1 ст.96 ЦПК України Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області було видано судовий наказ. Однак, ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 01.03.2012 року судовий наказ скасовано та роз'яснено, що заявлені ВАТ "Прикарпаттяобленерго" в особі відокремленого підрозділу Лисецького РЕМ вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову. Тому позивач, посилаючись на положення ст.26 Закону України "Про електроенергетику", пункти 3, 19, 20 ПКЕЕН, просить стягнути вказаний розмір заборгованості з відповідача. Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задоволити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, суду повідомив, що 30.12.2010 року відповідачу [PERSON] незаконно відмовили у філії "Ощадбанк" здійснити своєчасну оплату за використану електроенергію по особовому рахунку №29/904 по якому він здійснював оплату з 1997 року і має на особовий рахунок №29/904 всю необхідну документацію. Стверджує, що Лисецьке РЕМ немало жодного права в односторонньому порядку змінювати номер особового рахунку, оскільки, їхні правовідносини є договірними. А тому, позовні вимоги є безпідставними, оскільки, [PERSON] з позивачем за особовим рахунком [NUMBER] договору не заключав, а отже проводити оплату електроенергії на вказаний рахунок немає підстав. Просив в задоволенні позову відмовити. Беручи до уваги пояснення учасників процесу, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в цілому виходячи з наступного. Судом встановлено, що ПАТ "Прикарпаттяобленерго" в особі відокремленого підрозділу Лисецького РЕМ надавало електричну енергію відповідачу до будинку [ADDRESS]. Згідно положень ч.1 ст.26 Закону України "Про електроенергетику" придбана споживачем електроенергія підлягає обов"язковій оплаті, споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Як вбачається із рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 11.05.2012 року між сторонами було укладено типовий Договір про користування електричною енергією. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно п.п.3, 19, 20 ПКЕЕН споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією (додаток 1) і укладається на три роки. Розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку. Розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. За прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію споживач несе відповідальність згідно із законодавством. Судом встановлено, що відповідач станом на 01.01.2012 року, не здійснюючи вчасно та в повному обсязі розрахунки за спожиту електричну енергію, допустив заборгованість в загальному розмірі 625,44 грн. за розрахунковий період з 28.12.2010 року по 31.10.2011 року, що підтверджується довідкою-розрахунком боргу (а.с.4). Із матеріалів справи, а саме, рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 11.05.2012 року бачається, що 04.02.2012 року позивачем припинено електропостачання до будинку відповідача (а.с.9). Представник відповідача вважає, що позовні вимоги є безпідставними, оскільки, [PERSON] з позивачем за особовим рахунком [NUMBER] договору не заключав, а отже проводити оплату електроенергії на вказаний рахунок немає підстав. Дане твердження не заслуговує на увагу, оскільки, рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 11.05.2012 року встановлено, що ПАТ "Прикарпаттяобленерго" не чинило жодних перешкод для своєчасної оплати вартості спожитої електроенергії. Встановлено, що за період з 28.12.2010 року і по сьогоднішній день [PERSON] не здійснював оплати за спожиту електроенергію, відмовлявся приймати рахунки, які надсилає Лисецький РЕМ та не допускав працівників Лисецького РЕМ для огляду та технічної перевірки приладу обліку. Крім цього, як вбачається з вищезазначеного рішення, [PERSON] не заперечує сам факт споживання електроенергії за адресою: [ADDRESS] з 30.12.2010 року та наявність заборгованості за спожиту електричну енергію, оскільки, просив розрахувати вартість використаної електроенергії з 30.12.2010 року за тарифами, які діяли на 30.12.2010 року (а.с.7-12). Як вбачається з п.п.19, 42, 48 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1357 від 26.07.1999 р., споживач електричної енергії зобов"язаний сплачувати вартість спожитої електроенергії згідно затверджених тарифів, у встановлені договором терміни, а також несе відповідальність за прострочення терміну оплати. Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. За ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу. Нормами статей 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Враховуючи те, що відповідачем порушено зобов'язання за договором, що стосується оплати за спожиту електроенергію, у позивача виникло право вимагати повернення всієї суми боргу, а тому позовні вимоги суд вважає обгрунтованими. Відповідно до п.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст. 252, 526, 692, 712, 714 ЦК України, ст.26 Закону України "Про електроенергетику", Правил користування електричною енергією для населення,

Outcome: approved