Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до Ізюмської міської ради Харківської області, Об'єднання співвласників багатоповерхового будинку «Олімпійський» про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. В обґрунтування позову посилається на те, що з 2006 року користується нежитловим вбудованим приміщенням [NUMBER] розміром 8,8 м.кв., яке розташоване за адресою [ADDRESS] та становить 2/10000 частини житлового будинку [ADDRESS] В цілому будинок [ADDRESS] належить ЖСК " Олімпійський", яке в 2001 році реорганізоване в ОСББ "Олімпійський". Вказане нежитлове вбудове приміщення не має власника, а тому просить суд визнати за ним право власності на вказане приміщення. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача, Ізюмської міської ради Харківської області, надав суду письмову заяву про розгляд справи без участі їх представника, при розгляді справи покладаються на розсуд суду. ОСББ «Олімпійський» надав суду письмову заяву про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Судовим розглядом встановлено, що позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу посвідченого приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу Харківської області , [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі № 3810 ( а.с.7-9). Згідно копії поетажного плану житлового п'ятиповерхового будинку [ADDRESS] до квартири позивача примикає нежитлове вбудоване приміщення розміром 8,8 м.кв. ( а.с.11), яке становить 2/10000 частки від усього будинку ( а.с.10). Вартість спірного нежитлового вбудованого приміщення на першому поверсі п'ятиповерхового житлового будинку ( [ADDRESS]) становить 10300,00 грн., згідно копії висновку про вартість ( а.с.13). Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі ст. 344 ЦК України можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння. За набувальною давністю може бути отримано право власності на нерухоме майно, яке не має власника, власник якого невідомий або відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні його власнику було відмовлено. Елементи набувальної давності також передбачені статтями 335, 338, 341, 343 ЦК, за положеннями яких після вчинення законодавчо визначених дій та зі спливом певного строку особа може набути право власності на безхазяйне майно, знахідку, бездоглядну домашню тварину чи скарб. Але положення статті 344 ЦК в таких випадках не застосовуються. Добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Згідно п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014р. "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Позивач на протязі більше, ніж десять років відкрито, безперервно володіє нежитловим вбудованим приміщеннямрозміром 8,8 м.кв., яке становить 2/10000 частки від усього будинку [ADDRESS], що підтверджується доданими до заяви документами, підстав вважати недобросовісність заволодіння судом не вбачається, представник відповідача не надав заперечень на позовну заяву або доводів на спростування вимог позивача, відомостей що це об`єкт самочинного будівництва не надано. При вказаних обставинах позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved