Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою і просить стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] солідарно 10328,56 грн. боргу та судові витрати по справі. В обґрунтування позову зазначає, що 30 листопада 2012 року між відповідачами та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири № 3032 від 30.11.2012 року. 08.01.2013 року [PERSON] звернулася до КП «Комунальник» із заявою про направлення спеціаліста переопломбувати лічильник води. При переопломбуванні лічильника, спеціалістом були зняті показники лічильника води та встановлено заборгованість за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення. Однак [PERSON] була незгодна з такою заборгованістю й звернулася до суду. Овруцьким районним судом Житомирської області від 9 серпня 2013 року № 286/3161/13-ц встановлено, що новий власник відповідає по умовам свого договору і до нього не може бути пред'явлено жодних вимог, щодо погашення боргів попередніх власників. Відповідачі були попередніми власниками квартири, а тому за ними рахується дана заборгованість. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просить його задовольнити. Погоджується на заочний розгляд справи. Окрім того, просить стягнути із відповідачів і витрати на виклик відповідачів до суду в розмірі 480 грн. Відповідачі у судове засідання не з'явилися. Про причини неявки суду не повідомили, про розгляд справи у їх відсутність не клопотали. У відповідності до ч.9 ст.74 ЦПК України, виклик відповідачів до суду здійснювався через оголошення у пресі, а саме в обласній офіційній громадсько-політичній газеті «Житомирщина» №89-90 (20317) від 29 серпня-2 вересня 2014 року. Відповідач [PERSON] у попереднє судове засідання надала заперечення (а.с.28-29) згідно якого вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню із підстав викладених у запереченні. Зокрема, оскільки встановлення засобу обліку води в житловому приміщенні оформляється на конкретну особу, а не на всіх мешканців приміщення. Оскільки сума заборгованості позивачем рахується з січня місяця 2013 року то має враховуватись встановлений ст.257 ЦПК України строк позовної давності. А тому просить відмовити у задоволенні позову за безпідставністю. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за згодою представника позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи на підставі наявних у справі доказів згідно статей 224-226 ЦПК України та у відсутності сторін відповідно до вимог статей 158, 169 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові матеріали справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 30.11.2012 року (а.с.11) з одного боку, [PERSON], яка також діяла від імені [PERSON], [PERSON], яка діяла також від імені своєї малолітньої доньки - [PERSON], а всі вони продавці продали, а з другого боку [PERSON] - покупець набула у власність квартиру [ADDRESS]. Дана квартира належала продавцям на підставі свідоцтва про право власності на житло, про що вказано в п.2 даного договору. Як вбачається із довідки №4649 від 01.08.2014 року (а.с.50) в квартирі [ADDRESS] згідно довідки №4649 від 01.08.2014 року (а.с.50) на даний час прописані та проживають: [PERSON] (власник) з 03.01.2013 року та [PERSON] (син). По рішенню Овруцького районного суду Житомирської області від 11 квітня 2013 року № 286/717/13-ц (а.с. 7) з вище вказаної квартири був виписаний 4 червня 2013 року [PERSON] (колишній уповноважений власник); 23 листопада 2012 року виписалась [PERSON] (дружина колишнього уповноваженого власника); 31 жовтня 2012 року виписалась [PERSON] (дочка дружини колишнього уповноваженого власника) та [PERSON] (онука дружини колишнього уповноваженого власника). Із довідки № 54 від 02.06.2014 року виданої [PERSON], яка проживає в [ADDRESS] борг на 01.02.2013 року за воду існує 10328,56 грн. (а.с. 9). Згідно рішення Овруцького районного суду від 09.08.2013 року по справі № 286/3161/13-ц (а.с.5-6) визнано безпідставним нарахування [PERSON] КП «Комунальник» Овруцької міської ради Житомирської області заборгованості по комунальним послугах, а саме за користування водою у сумі 10424,34 грн. В силу ч.2 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У відповідності до заяви на адресу директора КП «Комунальник» (а.с.10) вбачається, що 01.08.2013 року вона звернулась з проханням переопломбувати лічильник води. Із тильної сторони уповноваженим представником, були зняті показники лічильника, а саме 01012 м3. Як вбачається із абонеменського обліку лічильників водопостачання (а.с.47), [PERSON] 23.12.2002 року було встановлено лічильник із заводським номером 2137122, показник становив 00004 м3. Із повідомлення (а.с.48) вбачається, що [PERSON].14.12.2007 року було здійснено єдину проплату за водопостачання в розмірі 110, 10 грн. за 231 м3. Інших доказів суду не надано. Із абонеменського обліку лічильників водопостачання (а.с.48) вбачається, що 01.02.2013 року лічильник із заводським номером 2137122 переопломбовано та він уже рахується за [PERSON] Таким чином, з наведеного вбачається, що саме за попередніми власниками рахується борг за водопостачання та водовідведення, який був виявлений при опломбуванні лічильника на нового власника. Днем виявлення заборгованості являється 10.01.2013 року, про що зафіксованого уповноваженим представником КП «Комунальник» на заяві нового власника квартири про опломбування лічильника (а.с.10). Будь-яких доказів того, що лічильник не працював належним чином і як наслідок цього розрахунок необхідно проводити із нормативів споживання суду не надано. В силу абзацу 5 п.15 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, у разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання. Згідно абзацу 2 п.10 даних Правил, справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п'ятим пункту 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку. У відповідності до рішення виконавчого комітету Овруцької міської ради №109 від 17.05.2012 року (а.с.42), яке діяло на момент виявлення заборгованості тариф на послугу водопостачання за 1 м3для населення становить 8,15 грн., а водовідведення - 5,16 грн. Таким чином, сума заборгованості становить: 01012-00004-231=777 м3 й помножити на суму тарифів 8,15+5,16=13,31 грн., тобто 777х13,31=10328,56 грн. де 01012 м3 показник лічильника на момент опломбування за заявою [PERSON], 00004 м3 - показник на момент встановлення лічильника [PERSON], 231 м3 оплачений [PERSON] об'єм води згідно повідомлення. Таким чином, між відповідачами та позивачем існували договірні зобов'язання, за якими останній надавав відповідачам послуги, а вони, в свою чергу, повинні були сплачувати їх вартість за встановленими тарифами, розмір яких встановлювався рішенням виконавчого комітету Овруцької міської ради Житомирської області. Відповідачі користувалися послугами з водопостачання та водовідведення, однак їх вартість не сплатили, внаслідок чого станом на 01.02.2013 року виникла заборгованість в сумі 10328 грн. 56 коп., що підтверджується довідкою № 96 від 02.10.2014 року. Правовідносини сторін по наданню житлово-комунальних послуг, в тому числі: права і обов'язки, порядок розрахунків, підстави і розмір відповідальності, регулюються Житловим кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон), Цивільним кодексом України. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ст.68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця. Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 18 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, передбачено, що плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно зі ст. 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно до положень ст.19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері жилого-комунальних послуг є власник споживач, виконавець та виробник. Відсутність укладеного між сторонами договору не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог про стягнення заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення. Укладення договору про надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов'язок, а не право сторін, крім того такий обов'язок покладено на споживача. Сама по собі відсутність письмового договору між сторонами не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за фактично надані послуги у вигляді постачання холодної води і водовідведення та вивезення побутових відходів. Вказана правова позиція підтверджена постановою Верховного суду України від 30 жовтня 2013 року, яка постановлена по заяві Особи1 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 січня 2013 року у справі за позовом комунального підприємства « Артемівська керуюча компанія житлово-комунальних послуг» до ОСОБА1,ОСОБА2 про стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території. Заборгованість [PERSON], [PERSON], [PERSON]. по оплаті житлово-комунальних послуг у визначеному позивачем розмірі встановлена судом та підтверджується наявними в справі доказами. Правильність проведеного позивачем розрахунку відповідачами не спростована, будь-яких клопотань на його спростування ними не заявлялось. Щодо заяви [PERSON] у своїх запереченнях про застосування позовної давності встановленої ст.257 ЦК України, суд зазначає, що заборгованість була виявлена в січні місяці 2013 року, про що не заперечує і сама відповідач. У відповідності до ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Таким чином, встановлений ст.257 ЦК України трьохрічний строк позовної давності почав свій перебіг із січня 2013 року та не сплив на момент пред'явлення позову (10.06.2014 року). Інших доказів суду не надано. Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. У відповідності до ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цивільно-процесуального кодексу України. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Статею 541 ЦК України передбачено, що солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Оскільки в судовому засіданні неможливо встановити, яку частину квартири [ADDRESS] мав кожен із відповідачів, суд вважає за необхідне застосувати дану статтю. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді судового збору в сумі 243,60 грн. та 480 грн. за опублікування виклику до суду, підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. Судові витрати не являється солідарним обов'язком або солідарною вимогою, а тому підлягають стягненню окремо з кожного відповідача у рівних частках. Однак, при розподілі судових витрат суд враховує той факт, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], яка згідно договору купівлі-продажу квартири, також являється співвласником даної квартири. В силу ст.242 ЦК України, батьки є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.

Outcome: approved