Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-16 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивував тим, що 30 березня 2018 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 2, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 340 000,00 грн. на строк до 29 червня 2022 року на погашення кредитної заборгованості по кредитному договору № 7463.09.02.2413 від 30 червня 2016 року, відповідно до якого було видано кредит на придбання транспортного засобу марки «Citroen», модель C4 Cactus, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , д/н [NUMBER] . Крім того, 30 березня 2018 року між позивачем та відповідачем було укладено договір застави, відповідно до якого відповідач в забезпечення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором № 2 від 30 березня 2018 року передав під заставу автомобіль марки «Citroen», модель C4 Cactus, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , д/н [NUMBER] . Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору внаслідок чого станом на 18 вересня 2020 року виникла заборгованість у розмірі 282 920,87 грн., що складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 248 976,44 грн.; штрафу за невиконання не грошових зобов`язань станом на січень 2019 року у розмірі 1 285,08 грн.; штрафу за невиконання не грошових зобов`язань станом на лютий 2019 року у розмірі 1 285,08 грн.; штрафу за невиконання не грошових зобов`язань станом на березень 2019 року у розмірі 1 285,08 грн.; штрафу за невиконання не грошових зобов`язань станом на квітень 2019 року у розмірі 1 285,08 грн.; штрафу за невиконання не грошових зобов`язань станом на травень 2019 року у розмірі 1 285,08 грн.; штрафу за невиконання не грошових зобов`язань станом на червень 2019 року у розмірі 1 285,08 грн.; штрафу за невиконання не грошових зобов`язань станом на липень 2019 року у розмірі 1 285,08 грн.; штрафу за невиконання не грошових зобов`язань станом на серпень 2019 року у розмірі 1 285,08 грн.; штрафу за невиконання не грошових зобов`язань станом на вересень 2019 року у розмірі 1 285,08 грн.; штрафу за невиконання не грошових зобов`язань станом на жовтень 2019 року у розмірі 1 285,08 грн.; штрафу за невиконання не грошових зобов`язань станом на листопад 2019 року у розмірі 1 285,08 грн.; штрафу за невиконання не грошових зобов`язань станом на грудень 2019 року у розмірі 1 098,10 грн.; штрафу за невиконання не грошових зобов`язань станом на січень 2020 року у розмірі 1 098,10 грн.; штрафу за невиконання не грошових зобов`язань станом на лютий 2020 року у розмірі 1 098,10 грн.; заборгованості за пенею у розмірі 9 597,46 грн. У зв`язку з чим просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 282 920,87 грн., витрати на професійну правову допомогу у розмірі 28 292,087 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 4 243,81 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06 листопада 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 06 листопада 2020 року ухвалою суду у задоволенні заяви позивача Акціонерного товариства «Кредобанк» про забезпечення позову відмовлено. 28 грудня 2020 року ухвалою суду витребувано у Акціонерного товариства «Кредобанк» (79026, вул. Сахарова, 78, м. Львів) належним чином завіреної інформації відносно продажу з прилюдних торгів легкового автомобіля марки «Citroen», моделі «C4Cactus», 2016 року випуску, д/н [NUMBER] , який належав на праві приватної власності [PERSON] , а саме, щодо дати проведення прилюдних торгів; ким було проведено прилюдні торги; стартову ціну продажу даного легкового автомобілю; ціну за яку було реалізовано зазначений автомобіль; висновок суб`єкта оціночної діяльності щодо вартості зазначеного автомобіля; протокол торгів; правової підстави щодо продажу автомобіля; грошової суми, яку отримало Акціонерне товариство «Кредобанк» від реалізації автомобіля. Крім того, 28 грудня 2020 року ухвалою суду у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено. Згідно вимог ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. 30 березня 2018 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 2, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 340 000,00 грн., на строк до 29 червня 2022 року на погашення кредитної заборгованості по кредитному договору № 7463.09.02.2413 від 30 червня 2016 року, відповідно до якого було видано кредит на придбання транспортного засобу марки «Citroen», модель C4 Cactus, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , д/н [NUMBER] (а.с. 10-17, 18-22, 23). Згідно меморіального ордеру № 26737186 від 17 травня 2018 року відповідач отримав у позивача грошові кошти у розмірі 340 000,00 грн. (а.с. 9). Крім того, 30 березня 2018 року між позивачем та відповідачем було укладено договір застави, відповідно до якого відповідач в забезпечення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором № 2 від 30 березня 2018 року передав під заставу автомобіль марки «Citroen», модель C4 Cactus, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , д/н [NUMBER] (а.с. 24, 25). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 2 від 30 березня 2018 року заборгованість станом на 18 вересня 2020 року становить у розмірі 277 289,16 грн., що складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 248 976,44 грн.; штрафу за невиконання не грошових зобов`язань станом на січень 2019 року у розмірі 1 285,08 грн.; штрафу за невиконання не грошових зобов`язань станом на лютий 2019 року у розмірі 1 285,08 грн.; штрафу за невиконання не грошових зобов`язань станом на березень 2019 року у розмірі 1 285,08 грн.; штрафу за невиконання не грошових зобов`язань станом на квітень 2019 року у розмірі 1 285,08 грн.; штрафу за невиконання не грошових зобов`язань станом на травень 2019 року у розмірі 1 285,08 грн.; штрафу за невиконання не грошових зобов`язань станом на червень 2019 року у розмірі 1 285,08 грн.; штрафу за невиконання не грошових зобов`язань станом на липень 2019 року у розмірі 1 285,08 грн.; штрафу за невиконання не грошових зобов`язань станом на серпень 2019 року у розмірі 1 285,08 грн.; штрафу за невиконання не грошових зобов`язань станом на вересень 2019 року у розмірі 1 285,08 грн.; штрафу за невиконання не грошових зобов`язань станом на жовтень 2019 року у розмірі 1 285,08 грн.; штрафу за невиконання не грошових зобов`язань станом на листопад 2019 року у розмірі 1 285,08 грн.; штрафу за невиконання не грошових зобов`язань станом на грудень 2019 року у розмірі 1 098,10 грн.; штрафу за невиконання не грошових зобов`язань станом на січень 2020 року у розмірі 1 098,10 грн.; штрафу за невиконання не грошових зобов`язань станом на лютий 2020 року у розмірі 1 098,10 грн.; заборгованості за пенею у розмірі 9 597,46 грн. (а.с. 6-7, 8). Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 248 976,44 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, відповідно до якого позовні вимоги не визнав повністю, оскільки до суду позивач звернувся 28 жовтня 2020 року, а зі змісту виконавчого напису від 14 травня 2019 року вбачається, що у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором 01 вересня 2018 року, Отже, позивачем було пропущено строк позовної давності. Крім того, позивачем пропущено строк для пред`явлення позовних вимог щодо стягнення штрафів та пені. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором не можливо встановити, з чого складається така заборгованість. Також позивачем не надано виписки з особового рахунку відповідача на підтвердження розміру заборгованості та її складових частин. На підтвердження відзиву відповідач надав суду виконавчий напис від 14 травня 2019 року, вчинений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С. (а.с. 68). Представник позивача скористався своїм правом подачі відповіді на відзив на позов, відповідно до якої зазначив, що направлення 25 березня 2019 року не є підставою для початку відліку строку давності про стягнення заборгованості за основним зобов`язанням. Отже, якщо рахувати строк позовної давності з моменту направлення досудової вимоги щодо виконання основного зобов`язання, то банк має право подати позов про стягнення заборгованості до 25 березня 2022 року. Крім того, при поданні позовної заяви позивачем було подано до суду виписку про рух коштів по рахунку за період з 30 березня 2018 року по 18 вересня 2020 року. На підтвердження відзиву представник позивача надав суду постанову про відкриття виконавчого провадження від 20 червня 2019 року з примусового виконання виконавчого напису від 14 травня 2019 року, вчиненого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С., зареєстрованого за № 1128 (а.с. 90), постанову про закінчення виконавчого провадження, відкритого з примусового виконання виконавчого напису від 14 травня 2019 року, вчиненого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С., зареєстрованого за № 1128, відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с. 92). Відповідач скористався своїм правом подачі додаткових письмових пояснень, відповідно до яких зазначив, що 14 травня 2019 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований за № 1128. Згідно протоколу № 434836 проведення електронних торгів від 02 жовтня 2019 року позивач реалізував предмет застави за ціною 121 000,00 грн., що не відповідає заставній вартості предмету застави, визначеної п. 1.3 договору застави від 30 березня 2018 року. Отже, вчинення 14 травня 2019 року виконавчого напису, за яким звернуто стягнення на предмет застави, свідчить про те, що позивач скористався своїм правом на дострокове повне повернення кредиту, відсотків та інших платежів, що потягло зміну строку основного зобов`язання, а тому у позивача відсутні правові підстави для стягнення з відповідача процентів та штрафних санкцій. Згідно положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно із ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що 14 травня 2019 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С. було вчинено виконавчий напис № 1128, відповідно до якого звернуто стягнення на транспортний засіб марки «Citroen», модель C4 Cactus, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , д/н [NUMBER] , який належить [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 2 від 30 березня 2018 року станом на 07 травня 2019 року за період з 01 вересня 2018 року по 07 травня 2019 року у загальному розмірі 358 853,76 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту станом на 07 травня 2019 року у розмірі 321 270,03 грн., прострочених відсотків станом на 07 травня 2019 року у розмірі 20 415,51 грн., штрафних санкцій за порушення зобов`язань за кредитним договором станом на 07 травня 2019 року в розмірі 6 425,40 грн., пені за період з 08 травня 2018 року по 07 травня 2019 року у розмірі 8 742,82 грн. та плати за вчинення виконавчого напису у розмірі 2 000,00 грн. (а.с. 68). 28 серпня 2020 року приватним виконавцем Мілоцьким Олегом Леонідовичем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С. було вчинено виконавчий напис № 1128, оскільки коштів, які надійшли від реалізації заставленого майна недостатньо для задоволення вимог стягувача (а.с. 92). Зі змісту зазначеної постанови вбачається, що транспортний засіб марки «Citroen», модель C4 Cactus, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , д/н [NUMBER] реалізовано на електронних торгах за ціною 121 000,00 грн., з яких на рахунок приватного виконавця перераховано 114 950,00 грн. та розподілено відповідно до вимог ЗУ «Про виконавче провадження», а саме, зокрема, перераховано на користь стягувача 92 709,10 грн. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 2 від 30 березня 2018 року грошові кошти у розмірі 92 709,10 грн. було перераховано позивачу 01 жовтня 2019 року, а саме, 46 744,89 грн. в погашення заборгованості за тілом кредиту, а 45 964,21 грн. - в погашення заборгованості про процентам (а.с. 6). Крім того, зі змісту розрахунку заборгованості за кредитним договором № 2 від 30 березня 2018 року вбачається, що поточна заборгованість за тілом кредиту становить у розмірі 178 626,90 грн., прострочена заборгованість за тілом кредиту 70 349,54 грн., та сплачено відповідачем в погашення заборгованості за тілом кредиту 91 023,56 грн. Отже, з урахуванням загальної суми заборгованості за тілом кредиту та сплачених грошових коштів у відповідача наявна заборгованість за тілом кредиту у розмірі 157 952,88 грн. (178 626,90 грн. +70 349,54 грн.- 91 023,56 грн.) Відповідач заперечував проти задоволення позову та подав заяву про застосування строків позовної давності, оскільки позивач до суду звернувся 28 жовтня 2020 року, а зі змісту виконавчого напису від 14 травня 2019 року вбачається, що у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором 01 вересня 2018 року. Згідно зі статтями 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права. Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. Згідно ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Зі змісту виконавчого напису приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С., зареєстрованого за № 1128 вбачається, що у відповідача виникла заборгованість з 01 вересня 2018 року, до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором позивач звернувся у жовтні 2020 року, а тому позов щодо дострокового стягнення тіла кредиту подано в межах строку позовної давності. З урахуванням викладеного, суд приходить висновку про задоволення вимог в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту частково у розмірі 157 952,88 грн. В решті вимог відмовити. Крім того, позивач просить про стягнення штрафу за невиконання не грошових зобов`язань станом на січень 2019 року у розмірі 1 285,08 грн.; штрафу за невиконання не грошових зобов`язань станом на лютий 2019 року у розмірі 1 285,08 грн.; штрафу за невиконання не грошових зобов`язань станом на березень 2019 року у розмірі 1 285,08 грн.; штрафу за невиконання не грошових зобов`язань станом на квітень 2019 року у розмірі 1 285,08 грн.; штрафу за невиконання не грошових зобов`язань станом на травень 2019 року у розмірі 1 285,08 грн.; штрафу за невиконання не грошових зобов`язань станом на червень 2019 року у розмірі 1 285,08 грн.; штрафу за невиконання не грошових зобов`язань станом на липень 2019 року у розмірі 1 285,08 грн.; штрафу за невиконання не грошових зобов`язань станом на серпень 2019 року у розмірі 1 285,08 грн.; штрафу за невиконання не грошових зобов`язань станом на вересень 2019 року у розмірі 1 285,08 грн.; штрафу за невиконання не грошових зобов`язань станом на жовтень 2019 року у розмірі 1 285,08 грн.; штрафу за невиконання не грошових зобов`язань станом на листопад 2019 року у розмірі 1 285,08 грн.; штрафу за невиконання не грошових зобов`язань станом на грудень 2019 року у розмірі 1 098,10 грн.; штрафу за невиконання не грошових зобов`язань станом на січень 2020 року у розмірі 1 098,10 грн.; штрафу за невиконання не грошових зобов`язань станом на лютий 2020 року у розмірі 1 098,10 грн. та заборгованості за пенею у розмірі 9 597,46 грн. Положенням статті 611 Цивільного кодексу України, визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Тому з урахуванням викладеного позовні вимоги в частині стягнення пені у розмірі 9 597,46 грн. не підлягають задоволенню. Щодо стягнення з відповідача штрафу за невиконання не грошових зобов`язань, суд вважає таке. Відповідно до статті 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов`язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - стаття 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Відповідно до вимог статті 266, частини другої статті 258 ЦК України стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду та починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Метою вчинення виконавчого напису є надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. З урахуванням наведеного, перебіг позовної давності за вимогами про звернення стягнення на предмет застави починається від дня, коли у кредитора (іпотекодержателя) виникло право на відповідний позов, незалежно від того, чи звертався він після цього до нотаріуса за захистом своїх цивільних прав. У силу положень статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, а також у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Звернення стягнення на предмет застави не вказане у статті 264 ЦК України в якості окремої підстави переривання перебігу позовної давності, а також не може вважатися діями, що свідчать про визнання боржником свого боргу, чи прирівнюватись до пред`явлення позову. Звернення стягнення є реалізацією заставодержателем свого права, передбаченого договором застави, та підставою припинення цього права. Позивач звернувся до суду з позовною заявою 20 жовтня 2020 року. З доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за кредитним договором, вбачається що штраф нараховано за період з січня 2019 року по лютий 2020 року, що виходить за межі позовної давності. З урахуванням положень статті 258 ЦК України, штраф за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором підлягає стягненню за період з 20 жовтня 2019 року по 20 жовтня 2020 року у загальному розмірі 5 864,46 грн., який складається з штрафу за невиконання не грошових зобов`язань станом на жовтень 2019 року у розмірі 1 285,08 грн.; штрафу за невиконання не грошових зобов`язань станом на листопад 2019 року у розмірі 1 285,08 грн.; штрафу за невиконання не грошових зобов`язань станом на грудень 2019 року у розмірі 1 098,10 грн.; штрафу за невиконання не грошових зобов`язань станом на січень 2020 року у розмірі 1 098,10 грн.; штрафу за невиконання не грошових зобов`язань станом на лютий 2020 року у розмірі 1 098,10 грн. За встановлених обставин позовні вимоги Акціонерного товариства «Кредобанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню частково: стягнути з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] , на користь Акціонерного товариства «Кредобанк», код ЄДРПОУ 09807862, юридична адреса: 79026, вул. Сахарова, 78, м. Львів, заборгованість за кредитним договором № 2 від 30 березня 2018 року у розмірі 163 817 (сто шістдесят три тисячі вісімсот сімнадцять) грн. 34 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 157 952 (сто п`ятдесят сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят два) грн. 88 коп. та штрафу за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором за період з 20 жовтня 2019 року по 20 жовтня 2020 року у розмірі 5 864,46 грн. В решті позовних вимог відмовити. Також, позивач просив про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 28 292,087 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. 11 лютого 2019 року між позивачем та адвокатським об`єднанням «Бізнес і Право» було укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до умов якого позивач замовив надання юридичних послуг, які полягають в юридичному консультуванні, підготовці процесуальних документів та участі у судових засіданнях (а.с. 36). Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Нормами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Отже, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Однак позивачем не надано належних та допустимих доказів обсягу наданих адвокатом послуг та доказів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За встановлених обставин, суд приходить висновку про відмову у задоволенні вимог про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 28 292,087 грн. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 4 243,81 грн. відповідно до Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги майнового характеру задоволено частково, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір майнового характеру виходячи з такого розрахунку. Загальна сума задоволених вимог позивача складає в розмірі 163 817,34 грн., а тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 2 461,41 грн. (157 952,88 грн. х 100% : 282 920,87 грн. = 58 % х 4 243,81 грн.).

Outcome: partial