Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

21 травня 2019 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно сина [PERSON] , [INFO] , та стягнути з неї аліменти на утримання дитини. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що вироком Татарбунарського районного суду Одеської області від 05 червня 2015 року [PERSON] за необережне вбивство своєї малолітньої доньки була засуджена до покарання у виді позбавлення волі. Позивачка є опікуном малолітнього [PERSON] відповідно до розпорядження голови Саратської районної державної адміністрації Одеської області від 11.01.2016 року №14/а-2016. З 2014 року хлопчик проживає з позивачкою, яка весь час ним опікується. Відповідачка долею дитини не цікавиться, ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо утримання та виховання дитини. Відомості про батька дитини в актовий запис про її народження внесені відповідно до ч.1 ст. 135 СК України за заявою матері. [PERSON] відбувала покарання в ДУ "Покровський виправний центр (№79)" та була звільнена від відбування покарання 07.11.2017 року умовно-достроково. Однак, до служби у справах дітей Саратської районної державної адміністрації Одеської області з питанням повернення дитини в сім`ю не зверталася, до сина не з`являлася, її місце знаходження не відоме. Під час розгляду справи позивачка та її представник позов підтримали, просили його задовольнити. Малолітній [PERSON] пояснив, що він бажає проживати в сім`ї позивачки та її чоловіка, яких він називає батьками. Вони добре до нього ставляться, піклуються про нього. Представник органу опіки та піклування Саратської районної державної адміністрації Димитренко І.А. позов підтримала, просила його задовольнити, тому що відповідачка ухиляється від виконання свої батьківських обов`язків, участі у вихованні сина не приймає, матеріально не забезпечує, не піклується про нього. Відповідачці [PERSON] судові повістки надсилались за адресою її останнього місця проживання: [ADDRESS] , та за місцем реєстрації у встановленому законом порядку: [ADDRESS] . Однак повертались з відміткою, що вона за вказаними адресами не проживає (а.с. 70, 78, 138, 146, 149). Відовідно до ч.8 ст. 128 ЦПК України вважається, що вона належним чином повідомлена про розгляд справи. Окрім того, за правилами ч.11 ст.128 ЦПК України відповідачка викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади (а.с. 152). За положеннями статті 280 ЦПК України суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши позивачку та її представника, малолітнього [PERSON] , представника органу опіки та піклування Саратської районної державної адміністрації, свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши та оцінивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволенню позову з таких підстав. Ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, встановлює, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У ст.19 Конвенції про права дитини держави - учасниці, взяли на себе зобов`язання вживати всіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм насильства, образи чи зловживань, відсутності належного піклування чи недоброго і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої особи. Ст.51 Конституції України та ст.ст.151, 180 СК України встановлюють для батьків обов`язок виховувати та утримувати дітей до їх повноліття. Ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" зобов`язує батьків виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя, праці, розвивати її особистість, повагу до прав, свобод людини та громадянина. Ст. 164 СК України встановлює, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З копії свідоцтва про народження дитини вбачається, що батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 48). Згідно довідки виконкому Тузлівської сільської ради Саратського району Одеської області від 12 серпня 2011 року № 2, у книзі реєстрації актів про народження Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області 12 серпня 2011 року зроблено запис № 8 про народження дитини [PERSON] , дата народження [INFO] . Відомості про батька записані за заявою матері згідно з частиною першою статті 135 СК України (а.с. 153). Вироком Татарбунарського районного суду Одеської області від 05 червня 2015 року, який набрав законної сили 06 серня 2015 року, встановлено, що [INFO] в період часу з 18:00 години до 18:30 години, [PERSON] , знаходячись в житловій кімнаті будинку [ADDRESS] , під час одягання малолітньої дитини, знаходячись у неї за спиною, обмотавши два рази дитячим шерстяним шарфом синього кольору верхню частину шиї малолітній [PERSON] , [INFO] , із застосуванням фізичної сили, недооцінивши наслідки своєї дії, зав`язала їй із задньої частини шиї шарф на один вузол, перекривши дитині дихальні шляхи, тим самим задушивши [PERSON] , чим скоїла вбивство з необережності у вигляді злочинної недбалості, після чого остання впала на підлогу. Внаслідок дій [PERSON] з необережності у виді злочинної недбалості, наступила смерть малолітньої [PERSON] від здавлення органів шиї, безпосередньою причиною стала механична асфіксія. Зазначеним вироком суду [PERSON] була визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, тобто вбивство, вчиненене через необережність, та їй призначено покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки (а.с.17-21). Відповідно до розпорядження Саратської районної державної адміністрації Одеської області від 11.01.2016 року № 14/А-2016, опікуном над малолітнім [PERSON] , [INFO] призначено [PERSON] , [INFO] (а.с.46-47). З довідки Миколаївка-Новоросійської сільської ради Саратського району Одеської області від 15 лютого 2019 року за № 59 вбачається, що за час проживання [PERSON] , [INFO] на території с. Миколаївка-Новоросійська відповідачка [PERSON] на території села не з`являлася (а.с.49). Згідно характеристики Розівської сільської ради Саратського району Одеської області, відповідачка [PERSON] з 2010 року проживала в с.Розівка в орендованому будинку разом із своїм співмешканцем. Протягом двох років вона виховувала двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Сім`я перебувала на обліку як неблагонадійна, так як мати не приділяла дітям уваги, не займалася їхнім вихованням та утриманням, житловий будинок знаходився у неналежному санітарному стані. Відповідачка часто по ночах залишала дітей самих, без догляду. За час проживання на території сільської ради зарекомендувала себе з негативної сторони (а.с.59). З акту обстеження житлово-побутових умов від 30 січня 2015 року дітей [PERSON] та [PERSON] , які проживають за адресою: [ADDRESS] вбачається, що на момент обстеження була присутня відповідачка [PERSON] , донька [PERSON] вже добу як зникла, а син [PERSON] знаходився у родичів. Будинок складається з трьох кімнат, в яких холодно і брудно. Посуд та постільна білизна також брудні. Діти не мають власної кімнати та ліжка, місця для навчання та для власних речей. Відсутній запас дров та вугілля. Комісія дійшла висновку, що умови проживання дітей в цій родині загрожують їхньому життю та здоров`ю (а.с.58). Як вбачається з акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї [PERSON] від 10.06.2019 року № 165, стан житла задовільний. Однак відповідачка не приділяла належну увагу дітям, залишала дітей голодними та самих. Комісією рекомендовано позбавити батьківських прав [PERSON] , у зв`язку з недбалим виконанням обов`язків, що призвели до смерті молодшої дитини - доньки [PERSON] (а.с.57). Відповідно до листа Державної установи "Покровський виправний центр (№79)" від 26.03.2019 року №79/5-1455, [PERSON] , [INFO] , відбувала покарання у зазначеній установі та була звільнена від відбування покарання 07.11.2017 року згідно ухвали Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 30.10.2017 року умовно-достроково на невідбутий строк - 09 місяців 05 днів, згідно ст. 81 КК України (а.с.50). Як зазначено в акті обстеження умов проживання дитини в сім`ї опікуна за адресою: [ADDRESS] , проведеного 22 грудня 2018 року, житло складається з 3 кімнат. В кімнатах чисто і охайно. Дитяча кімната мебльована, є речі особистого вжитку, іграшки за віком, письмовий стіл, шкільне приладдя, постільна білизна, запаси продуктів харчування, підсобне господарство. Для проживання та виховання дитини створено належні умови, є всі необхідні речі побуту. За вказаною адресою проживають: [PERSON] , [INFO] (опікун), [PERSON] , [INFO] (чоловік опікуна), [PERSON] , [INFO] (мати опікуна), [PERSON] , [INFO] (підопічний) (а.с. 56). З характеристики Миколаївка-Новоросійської ЗОШ І-ІІІ ступенів Саратської районної ради Одеської області від 14.02.2019 року № 32 вбачається, що [PERSON] навчається в цій школі з 01 вересня 2018 року. Має хороший фізичний і розумовий розвиток, добре навчається. За характером хлопчик врівноважений, доброзичливий, чуйний, вихований. Опікун [PERSON] завжди цікавиться навчанням дитини, піклується про його зовнішній вигляд, відвідує батьківські збори (а.с.53). Свідок [PERSON] пояснила, що вона є Розівським сільським головою та добре знає сім`ю відповідачки [PERSON] , яка співмешкала з [PERSON] та мала двох дітей. На території Розівської сільської ради проживали з 2010 року в орендованому будинку. Відповідачка ніде не працювала, а співмешканець працював по найму, алкогольними напоями не зловживав. Після народження сина [PERSON] в 2011 році родина зробила косметичний ремонт в будинку. В 2013 році, після народження доньки [PERSON] співмешканець поїхав на заробітки, а [PERSON] почала зловживали алкоголем. В будинку було брудно, діти не доглянуті, через що в родині виникали сварки. Дітей відповідачка залишала на сусідів та вночі йшла на дискотеку. Коли зникла молодша донька відповідачки [PERSON] , то її шукали всім селом та знайшли її тіло в покинутому будинку. Відповідачка зовсім не переживала з приводу смерті дитини. Свідок [PERSON] пояснила, що малолітній [PERSON] проживає по сусідству в сім`ї опікуна [PERSON] , називає її мамою. Спочатку він був замкнений, заляканий, а тепер став дуже веселою, товариською дитиною. Відповідачку [PERSON] свідок не знає, вона до сина не приїздила жодного разу. Свідок [PERSON] показала, що вона є вчителем початкових класів Миколаївка-Новоросійської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів та добре знає сім`ю [PERSON] , яка опікується малолітнім [PERSON] . Дитину навчає з 1-го класу, він дуже здібний хлопчик, добре читає і пише, завжди охайний та нагодований. Опікуни цікавляться навчанням дитини, займаються та опікуються ним. До школи його приводять опікуни або бабуся. Відповідачку свідок не знає, бо вона жодного разу до сина не приходила, не телефонувала, не цікавилася його успіхами у школі. Згідно письмовому висновку служби у справах дітей Саратської районної державної адміністрації Одеської області, в інтересах малолітньої дитини, відповідачку [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав по відношенню до її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 44-45). Судом встановлено, що відповідачка не піклується про свого сина [PERSON] , не забезпечує його матеріально, ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини, тому суд приходить до висновку, що в інтересах дитини відповідачку належить позбавити батьківських прав. Частина 2 ст.166 СК України встановлює, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. За статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно до ст.180, ч.3 ст.181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. На підставі частини 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст.191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Частина 2 ст.182 СК України встановлює, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до Закону України "Про державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2019 року складає 2027 гривень. Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину [PERSON] , якому на час розгляду справи виповнилось 8 років, не може бути меншим ніж 1013,50 гривень (2027 грн. : 100 х 50). Згідно ст. 141 ЦПК з відповідачки на користь позивачки підлягають стягненню документально підтверджені витрати зі сплати судового збору в розмірі 768,40 гривень (а.с.1). Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору у справах про стягнення аліментів. У зв`язку з чим, на підставі ч.6 ст. 141 ЦПК України з відповідачки також належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 768,40 гривень.

Outcome: approved