Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

На розгляд суду предявлено вказану позовну заяву, в якій ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 7793 від 11.06.2008 року в сумі 6770,01 гривень. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 11 червня 2008 року між АТ «Ощадбанк» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 7793,\~за умовами\~якого відповідачу\~надано кредитні\~кошти в\~сумі 55660\~гривень на\~задоволення особистих\~потреб позичальника\~як споживача,\~зі сплатою\~20,0\~%\~річних та\~кінцевим терміном\~повернення \~08.06.2015\~року. За посиланням АТ «Ощадбанк» [PERSON] не належним чином виконував зобовязання за вказаним договором (не сплачував частку кредиту та відсотками), в звязку з чим утворено заборгованість у розмірі станом на 09.01.2018 року в сумі 6770,01 гривень (з урахуванням 3 % річних, інфляційної складової). Відповідач в добровільному порядку заборгованості за кредитним договором не сплачує, належну суму до теперішнього часу не повернуто, що змусило ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Донецьке обласне управління АТ "Ощадбанк" в судовому порядку захищати свої майнові інтереси. \~ \~ \~ \~Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України. Позивач ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Донецьке обласне управління АТ "Ощадбанк" про дату, час проведення судового засідання повідомлений належним чином відповідно до ст. 130 ЦПК України, представником [PERSON] (діє на підставі довіреності) надано в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43, ч. 3 ст. 221 ЦПК України заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримано, не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався, судом вжито максимальні заходи для її повідомлення про розгляд справи з дотриманням ст. ст. 128, 130 ЦПК України. Інформацію про судові засідання 14.11.2018 р., 17.12.2018 р., 16.01.2019 р. для відповідача проживання якого є тимчасово непідконтрольна територія Донецької області (м. Донецьк), - розміщено на сторінці Красноармійського міськрайонного суду Донецької області офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (здійснити повідомлення поштою за місцезнаходженням, шляхом надсилання телеграми, телефонограми, з використанням факсимільного зв'язку чи електронною поштою або з використанням інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення не видалося можливий). Повідомлення учасника процесу про судовий розгляд у наведений спосіб слід вважати належним в контексті статті 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» та ч. 11 ст. 128 ЦПК України. З огляду на вказане, в розумінні ст. 280 ЦПК України наявні умови для проведення заочного розгляду справи. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, належно зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено такі факти та відповідні правовідносини. 11 червня 2008 року між акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів укладено договір за № 7793, умовами якого визначено, що банківською установою надано відповідачу кредит. Згідно умов кредитного договору: - п. 1.1. розмір кредиту складає 55660,00 гривень, розмір процентів 20,0 %; - п. 1.2 строк кредитування 84 місяці, термін остаточного погашення 08.06.2015 року; - п. 1.3 - цільове призначення кредиту - придбання позичальником автомобіля марки «Chery»; - п. 3.3.4 позичальник здійснює погашення кредиту рівними частинами у розмірі 927,67 гривень шляхом внесення готівки до каси банку, починаючи з липня 2008 року по грудень 2009 року, з січня 2010 року по червень 2015 року в сумі 590,33 гривень (а.с. 47-50). З розрахунку заборгованості за вказаним договором вбачається, що станом на 09 січня 2018 року відповідач [PERSON] має перед АТ «Ощадбанк» заборгованість в загальній сумі 3967,01 гривень, яка складається з основного боргу (тіло кредиту) 3393,88 гривень, борг за нарахованими відсотками 573,13 гривень (а.с. 14-42). За порушення грошового зобовязання АТ «Ощадбанк» здійснено інфляційні нарахування на суму заборгованості. Згідно звіту щодо розрахунку сум інфляційний втрат та 3 % річних від прострочених сум заборгованості за кредитом з 11.06.2008 р. по 08.01.2018 р. за договором № 7793 від 11.06.2008 року підсумовано інфляційне збільшення заборгованості в сумі 2416,35 гривень, три проценти від суми заборгованості 386,65 гривень (а.с. 12-13). На підставі зазначених доказів позивач ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Донецьке обласне управління АТ "Ощадбанк" ґрунтує заявлені вимоги. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Статті 12, 81 ЦПК України передбачають обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом надано оцінку поданих позивачем доказів і прийнято висновок про слушність аргументів, наведених в позовній заяві та про задоволення заявлених позовних вимог з огляду на наступні норми права. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначеним змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобовязання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що позивач АТ «Ощадбанк» виконав свої зобовязання перед відповідачем [PERSON] відповідно до договору № 7793 від 11.06.2008 року, а саме надано кредит в розмірі 55660,00 гривень, що підтверджується випискою по рахунку та платіжним дорученням (а.с. 10). В свою чергу відповідач [PERSON] в порушення погоджених сторонами умов договірних відносин не виконував належним чином умови зазначеного договору № 7793 від 11.06.2008 року, порушивши передбачені терміни погашення кредиту та відсотків, що підтверджується випискою по картковому рахунку. Станом на 9 січня 2018 року заборгованість за кредитним договором № 7793 від 11.06.2008 року дорівнює в загальній сумі 3967,01 гривень, яка складається з основного боргу (тіло кредиту) 3393,88 гривень, борг за нарахованими відсотками 573,13 гривень. Умови договору в частині зміни розміру відсоткової ставки не переглядались і не змінювались, а тому у суду не має сумніву щодо достовірності нарахованого розміру основного боргу (тіло кредиту) та несплачених процентів за користування кредитом. Добровільно борг відповідачем не сплачується, тому наявність для примусового стягнення вказаної суми. Крім того, у відповідності із ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» від 17.12.2013 року № 14 інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобовязання. З наданого позивачем АТ «Ощадбанк» розрахунку заборгованості встановлено, що з 11.06.2008 року по 08.01.2018 року інфляційне збільшення заборгованості, яка числиться за відповідачем [PERSON] становить 2416,35 гривень, три проценти річних від суми заборгованості 386,65 гривень. Вказані суми підлягають стягненню. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; у разі задоволення позову на відповідача.

Outcome: approved