Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до фермерського господарства «АГРОТРОН», в якому просить зобов'язати відповідача усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, що належить їй на праві власності, шляхом заборони останньому користуватися будь-яким способом належною їй земельною ділянкою і повернути її позивачці в натурі та стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. Свої позовні вимоги мотивує тим, що їй на праві власності належить земельна ділянка площею 9,12 га, яка розташована в межах території Новоолександрівської сільської ради Братського району Миколаївської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку. Дана земельна ділянка в 2008 році була нею передана в оренду фермерському господарству "АГРОТРОН" на підставі договору оренди терміном на 5 років. В зв'язку з закінченням строку дії договору оренди землі, восени 2013 року після збору врожаю вона зверталася до представника відповідача з проханням передати їй земельну ділянку за актом прийому-передачі, але до теперішнього часу цього не було зроблено. В 2014 році вона зверталась до Братського РВ УМВС України у Миколаївській області з приводу незаконного зайняття головою ФГ «АГРОТРОН» [PERSON] її земельної ділянки, але їй до сих пір відповідач не повернув їй земельну ділянку. Вважає, що дії відповідача порушують її законні права, як власника земельної ділянки, тому і звернулась до суду за захистом своїх майнових прав та їх поновленням. Позивачка в судовому засіданні повністю підтримала заявлені позовні вимоги, просила суд їх задовольнити та суду пояснила, що їй на праві власності належить земельна ділянка площею 9,12 га, кадастровий номер 4821483000:03:000:0019, яка розташована в межах території Новоолександрівської сільської ради Братського району Миколаївської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №421827, виданого 24 травня 2006 року на підставі розпорядження Братської райдержадміністрації Миколаївської області від 04 листопада 2005 року №401-р. Дана земельна ділянка в 2008 році була нею передана в оренду фермерському господарству "АГРОТРОН" в особі голові [PERSON], про що було укладено договір оренди терміном на 5 років. Даний договір оренди було зареєстровано у Братському секторі Миколаївської регіональної філії ДЗК 23 червня 2008 року за №040800901349. Договір оренди землі укладений між нею та відповідачем набрав чинності 23 червня 2008 року (день реєстрації договору), тому строк закінчення договору буде до 23 червня 2013 року. В зв'язку з закінченням строку дії договору оренди землі укладеного між нею та ФГ "АГРОТРОН", вона, як власник земельної ділянки, восени 2013 року після збору врожаю зверталася до представника відповідача з проханням передати їй земельну ділянку за актом прийому-передачі, але до теперішнього часу це зроблено. В 2014 році вона була змушена звернутись до Братського РВ УМВС України Миколаївській області з приводу незаконного зайняття [PERSON] її земельної ділянки, однак до даного часу питання повернення відповідачем її земельної ділянки не вирішено. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча був своєчасно і належним чином сповіщений про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується поштовими листами, тому відповідно до вимог ст.224 ЦПК України, винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивачки, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 421827, виданого Братською райдержадміністрацією 24 травня 2006 року на підставі розпорядження Братської райдержадміністрації Миколаївської області від 04 листопада 2005 року №401-р, [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка, площею 9,12 га, що розташована в межах території Новоолександрівської сільської ради Братського району Миколаївської області. 04 квітня 2008 року [PERSON], як орендодавець, та фермерське господарство «АГРОТРОН» в особі голови [PERSON], як орендар, уклали договір оренди землі, площею 9,12 га, кадастровий номер 4821483000:03:000:0019, строком на 5 років, який було зареєстровано у Братському секторі Миколаївської регіональної філії ДЗК 23 червня 2008 року за №040800901349. Згідно висновку Братського РВ УМВС України у Миколаївській області від 29 червня 2014 р., за результатами перевірки [PERSON] встановлено, що відносини, які виникли між головою ФГ «АГРОТРОН» [PERSON] та [PERSON] носять цивільний характер, що вирішуються в судовому порядку. Згідно вимог ст.18 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації, що також вказано і в п.43 вказаного договору оренди. Статтею 2 ЗК України передбачено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Відповідно до вимог ст.125 ЗК України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації. Як зазначено в ст.126 ЗК України, право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. Згідно вимог ст.152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Відповідно до вимог ч.2 ст. 90 ЗК України, порушені права власників земельних ділянок відновленню в порядку, встановленому законом. Як слідує із ч.2 ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Одним із способів захисту прав на земельну ділянку, визначених ч.3 ст. 152 ЗК України, є відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, а також застосовування інших, передбачених законом, способів. Ст.316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ(майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, і при цьому власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст.ст.317,319 ЦК України). Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право усунення будь-яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були пов'язані з позбавленням володіння. Відповідно до змісту ст.1212 ЦК України, особа яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Згідно вимог ст.1213 ЦК України, набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Так, в судовому засіданні встановлено, що 04 квітня 2008 року між позивачкою та фермерським господарством «АГРОТРОН» в особі голови [PERSON] укладено договір оренди землі, площею 9,12 га, строком на 5 років. Державна реєстрація даного договору проведена у Братському секторі Миколаївської регіональної філії ДЗК 23 червня 2008 року за №040800901349, строк закінчення договору - 23 червня 2013 року. Однак не зважаючи на вимогу орендодавця та всупереч вимогам п. 21 укладеного сторонами договору оренди землі, орендар не повернув власнику орендовану земельну ділянку, продовжуючи на ній господарську діяльність. Як встановлено в судовому засіданні, між сторонами не укладено додаткову угоду про продовження дії договору оренди землі, що належить позивачці, тому є всі підстави для заборони відповідачу користуватися будь-яким способом належною [PERSON] земельною ділянкою та повернути її позивачці в натурі, згідно п.21 умов договору. На підставі вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають повному задоволенню. Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки- 243 грн. 60 коп. на відшкодування понесених нею судових витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору.

Outcome: approved