Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом, в якому просять суд визнати за кожним із них право власності на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], загальною площею 52,9 кв.м., житловою площею 30,7 кв.м, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого [INFO], що є підставою для реєстрації за ним права власності в органах державної реєстрації. На обґрунтування позову зазначили, що вони, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є рідними братами. Їхніми батьками є [PERSON], померлий у 1969 році, та [PERSON]. Окрім них, батьки мали також сина [PERSON], [INFO]. [INFO] їх брат [PERSON] помер, і після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], яка складається із двох ізольованих кімнат, житловою площею 30,7 кв.м., загальною площею 52,9 кв.м., і входить до складу Житлово-будівельного кооперативу № 48 м. Дніпродзержинська. Рішенням Дніпродзержинського міськвиконкому № 283-14/29 від 18 жовтня 1989 року, сім'я брата, яка складалася на той час із двох осіб, а саме: брата [PERSON], та його дружини [PERSON] (дітей подружжя не мало), була внесена до списку на отримання двокімнатної кооперативної квартири, а 01 червня 1991 року, згідно довідки відділу обліку та розподілу житлової площі Дніпродзержинського міськвиконкому, [PERSON] внесений до списків членів ЖБК № 48 для отримання кооперативної квартири, загальна вартість якої складала 24000 руб., і перший внесок в сумі 7200 руб. сплачений по квитанції № 20 від 01 червня 1991 року. Згідно ордеру, виданого виконкомом Дніпродзержинської міської ради на підставі рішення № 574 від 16 жовтня 1991 року, квартира [ADDRESS] була виділена члену ЖБК № 48 [PERSON]. Після отримання квартири в ній була прописана дружина [PERSON] - [PERSON], яка проживала в ній до своєї смерті у 2010 році. Брат на той час, будучи військовим лікарем, проходив служба на Байконурі, і після демобілізації, повністю сплативши пайовий внесок, став проживати та був зареєстрований в квартирі за адресою: [ADDRESS] з 04 серпня 1997 року по день своєї смерті, що підтверджується довідками голови ЖБК № 48 м. Дніпродзержинська. На момент отримання братом житлового приміщення, правила набуття права власності на квартири ЖБК не передбачали його державної реєстрації в БТІ, а про подальші зміни у діючому законодавстві, брат, будучи юридично необізнаною людиною, не знав. З моменту виплати пайового внеску за житлове приміщення, розташоване [ADDRESS], а саме з 1997 року, згідно ст. 15 Закону України "Про власність" від 16 грудня 1993 року, брат набув право власності на квартиру і право розпоряджатися нею на свій розсуд. Тому, як власник нерухомого майна, [PERSON] розпорядився ним, зробивши 25 березня 2008 року заповіт на їх, позивачів, імена, згідно з яким заповідав належну йому квартиру, в рівних частках кожному. Заповіт було посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Швецовою Н.В., та зареєстровано в реєстрі за № 926. Після смерті брата протягом встановленого законом шестимісячного строку вони, позивачі, звернулися до Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини за заповітом та про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом після померлого брата [PERSON] Їх, позивачів, мати [PERSON] до нотаріальної контори не зверталась, оскільки бажає, щоб спадщину після смерті брата прийняли лише вони, тому і не використала своє право на обов'язкову частку у спадщині. Але постановою державного нотаріуса Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Посипанко А.А. від 16 січня 2015 року за № 76/02-14 їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на квартиру [ADDRESS], так як згідно листа ОКП "Дніпродзержинське БТІ" № 1091 від 07 серпня 2014 року дані про реєстрацію права власності на вказану квартиру на підприємстві відсутні. Їм рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання по суті. Вважають, що брат [PERSON] був власником нерухомого майна, так як він викупив квартиру, повністю виплативши пайовий внесок за неї. В зв'язку з відмовою нотаріуса у видачі їм, позивачам, свідоцтв про право на спадщину за заповітом на майно померлого [INFO] брата [PERSON], вони вимушені звернутися до суду. Представник позивачів [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - Дніпровської районної у місті Дніпродзержинську ради в судове засідання не з'явився. До судового розгляду справи від голови Дніпровської районної у місті Дніпродзержинську ради Сауся О.В. надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника виконавчого комітету районної у місті ради, проти позову не заперечує. Представники третіх осіб: Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори та Реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції в судове засідання не з'явилися. До судового розгляду справи від начальника реєстраційної служби Кузьменко О.В. та від завідувача Третьою дніпродзержинською державною нотаріальною конторою Бурдік С.С. надійшли клопотання про розгляд справи за відсутності їх представників. Виходячи з наведеного, суд вважає, що відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, рішення у справі можливо постановити у судовому засіданні без участі сторін та третіх осіб. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є рідними братами [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про їх народження (а.с. 11, 12). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 08 липня 2014 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції, актовий запис № 525 ( а.с. 13). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], яка входить до складу Житлово-будівельного кооперативу № 48 м. Дніпродзержинська, загальна площа якої становить 52,9 кв.м., житлова площа 30,7 кв.м. ( а.с. 24-25 - технічний паспорт на квартиру). За життя, а саме 25 березня 2008 року, [PERSON] склав заповіт, який був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Швецовою Н.В., зареєстрований в реєстрі за № 926, і яким на випадок своєї смерті [PERSON] зробив таке розпорядження: належну йому квартиру [ADDRESS], він заповідав [PERSON] та [PERSON], в рівних частинах кожному (а.с.20). Після смерті [PERSON] позивачі протягом встановленого законом шестимісячного строку звернулися до Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після померлого [PERSON] та про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом. За їх заявами була заведена спадкова справа № 520/2014 та внесені відомості про реєстрацію спадкової справи в Спадковому реєстрі, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с. 15). Постановою державного нотаріуса Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Посипанко А.А. від 16 січня 2015 року за № 76/02-14 [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом після померлого [PERSON] на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], в зв'язку відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру (а.с. 24), оскільки відповідно до листа від 07 серпня 2014 року № 1091, наданого Обласним комунальним підприємством "Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації" відомості стосовно реєстрації права власності на зазначену квартиру на підприємстві відсутні (а.с. 16). Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] дійсно належала померлому [PERSON], як члену житло - будівельного кооперативу № 48 м. Дніпродзержинська, який повністю сплатив пайовий внесок за квартиру, що підтверджується довідкою голови ЖБК № 48 від 26 січня 2015 року (а.с. 19). При цьому, після зміни діючого законодавства [PERSON] не зареєстрував за собою право власності на квартиру у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно і не отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Зважаючи на докази, які надані позивачами, а саме: на довідку виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради від 06 лютого 1990 року про включення сім'ї [PERSON] до списків на отримання двокімнатної кооперативної квартири (а.с. 21): на довідку відділу обліку та розподілу житлової площі виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради від 14 червня 1991 року про включення [PERSON] до списків до членів ЖБК № 48 для отримання кооперативної квартири, загальна вартість якої становить 24000 руб. та про внесення першого внеску в сумі 7200 руб ( а.с. 22); на ордер на житлове приміщення № 19 серії 48 на право зайняття квартири [ADDRESS], що був виданий [PERSON] на склад його сім'ї (а.с. 23); довідку ЖБК № 48 про повну сплату пайового внеску [PERSON] (а.с. 19), суд дійшов до висновку, що померлий [PERSON] дійсно був власником квартири [ADDRESS]. Ч. 1 ст. 15 Заколну України "Про власність", який був чинний на час повної сплати [PERSON] пайового внеску, було передбачено, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Відповідно до ст. 384 ч.3 ЦК України, у разі викупу квартири член житлово-будівельного кооперативу стає її власником. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" у разі смерті члена ЖБК, яким до дня смерті були внесені повністю пайові внески за квартиру, до складу спадщини повністю входить і квартира". Зазначене вище дає суду підстави вважати квартиру за адресою: [ADDRESS] належала на праві власності [PERSON] і є спадковим майном після його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті Позивачі у справі, які є спадкоємцями за заповітом після померлого [PERSON], у встановлений ст. 1269 ЦК України строк звернулися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, прийнявши таким чином спадщину у вигляді квартири [ADDRESS]. Враховуючи вищевикладене, та те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає за необхідне визнати право власності на 1/2 частку квартири за [PERSON] та на 1/2 частку [PERSON], розташованої за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] [PERSON].

Outcome: approved