Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

06.03.2015 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Елавус ЛТД" про стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що він працював з 01.07.2014р. у ТОВ фірма "Елавус ЛТД" та обіймав посаду директора на підставі контракту (трудового договору) на управління без номеру від 01.07.2014р., затвердженого протоколом загальних зборів товариства 01.07.2014р. В наслідок погіршення його стану здоров'я він був змушений 26.12.2014р. написати заяву про звільнення та скласти з себе повноваження директора товариства з 30.12.2014р. На його вимоги негайно вирішити питання з визначенням нового керівника, передачі документів підприємства та у терміновому порядку надати протокол загальних зборів товариства на його звільнення, товариство досі не відреагувало. Наказом №30/12-07 від 30.12.2014р. він звільнений із займаної посади на підставі п.1 ст.39 КЗпП України, а саме розірвання трудового договору з ініціативи працівника. При звільненні з ним не провели розрахунок. Невиплачена заробітна плата з урахуванням компенсації за невикористану відпустку становить 20543,47грн. Крім того відповідач зобов'язаний виплатити йому вихідну допомогу, у розмірі трьох посадових окладів у разі дострокового припинення контракту, сума якої становить 14479,20грн. Просить стягнути з відповідача нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 20543,47грн., суму вихідної допомоги у розмірі трьох посадових окладів в сумі 14479,20грн. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку, тобто з 30.12.2014р. по день подачі позову, в сумі 5682,18грн. Позивач у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій просить справу слухати в його відсутність, позов підтримує повністю, та не заперечує проти винесення заочного рішення. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, проаналізувавши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до протоколу загальних зборів учасників товариства ТОВ фірма "Елавус ЛТД" від 27.06.2014 року та наказу №07/1 від 01.07.2014р. [PERSON] було призначено на посаду директора товариства, та затверджено контракт. Відповідно до наказу ТОВ фірма "Елавус ЛТД" №30/12-07 від 30.12.2014р. був звільнений з ТОВ фірма "Елавус ЛТД" на підставі п.1 ст.39 КЗпП України - розірвання трудового договору з ініціативи працівника, про що свідчить запис у трудовій книжці. Згідно довідки №31/12-11 наданої ТОВ фірма "Елавус ЛТД" заборгованість підприємства перед [PERSON] за період з 01.07.2014р. по 30.12.2014р. становить 20543,47грн. Відповідно до довідки про середню заробітну плату наданої ТОВ фірма "Елавус ЛТД" [PERSON] була нарахована заробітна плата за період роботи з липня 2014р. по листопад 2014 року у розмірі 20700,00грн. Згідно ст.44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток. Згідно ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми повинні бути виплачені, не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмір, установа, підприємство повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідач на час розгляду справи не надав суду доказів, що з позивачем був проведений повний розрахунок. Таким чином, вимоги позивача підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість по заробітній платі у розмірі 20543,47грн., суму вихідної допомоги у розмірі трьох посадових окладів в сумі 14479,20грн. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку в сумі 5682,18грн. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, та позивач при пред'явленні позову був звільнений від сплати судового збору, то ці витрати, відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача у доход державного бюджету м. Краматорська в сумі 407грн. 05коп. На підставі ст.ст.44, 116, 117 КЗпП України та,

Outcome: approved