Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

позивач через свого представника звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 58 665,83 грн, а також судових витрат у розмірі 586,66 грн. В обґрунтуванні позову позивач зазначив, що між ПАТ "Альфа Банк" та [PERSON] (відповідач) було укладено кредитний договір від 30 липня 2012 року на суму 38 780 грн на строк до 31 липня 2015 року. 23 грудня 2013 року між ПАТ "Альфа Банк" та ТОВ «Росвен Інвест Україна» (позивач) було укладено Договір факторингу, відповідно до умов якого ПАТ "Альфа Банк" відступило позивачу право вимоги заборгованості за вищезазначеним кредитним договором від відповідача. Відповідач належним чином не виконував свої зобов'язання за вищевказаним кредитним договором, внаслідок чого перед позивачем у нього існує заборгованість станом на 23 грудня 2013 року у розмірі 58 665,83 грн, з яких: 37 273,99 грн - заборгованість по тілу кредиту; 8 210,74 грн - прострочені відсотки за користування кредитом; 6 481,1 грн - прострочена комісія; 6700 грн - пеня. У судове засідання представник позивача не з'явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, у позовній заяві просив про розгляд справи без його участі в якій також зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов необхідно задовольнити. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 30 липня 2012 року між ПАТ "Альфа Банк" та відповідачем було укладено кредитний договір № 500293867 на суму 38 780 грн на строк до 31 липня 2015 року (а.с.13). 23 грудня 2013 року між ПАТ "Альфа Банк" та позивачем було укладено Договір факторингу № 2013-1 у відповідності до умов якого, ПАТ "Альфа Банк" відступило позивачу право вимоги коштів від відповідача за кредитним договором № 500293867 від 30 липня 2012 року, а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача (а.с.4-6). Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідач належним чином не виконував свої зобов'язання за вищевказаним кредитним договором, внаслідок чого перед позивачем у нього існує заборгованість станом на 23 грудня 2013 року у розмірі 58 665,83 грн, з яких: 37 273,99 грн - заборгованість по тілу кредиту; 8 210,74 грн - прострочені відсотки за користування кредитом; 6 481,1 грн - прострочена комісія; 6700 грн - пеня. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Беручи до уваги наведене, суд доходить висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості необхідно задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 586,66 грн, які підтверджуються долученими до справи платіжними дорученнями про їх оплату (а.с.24). Враховуючи вищенаведене, ст.ст. 509, 525, 526, 527, 530, 599, 610, 612, 625, 634, 1048, 1049, 1050, 1054, 1077 ЦК України та

Outcome: approved