Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

Позивачка перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 21 липня 2017 року. Сторони мають від шлюбу спільну неповнолітню дитину дочку - [PERSON] , [INFO] . Сторони не досягли домовленості щодо утримання спільної дитини. За викладених обставин, позивачка в поданому позову просить стягнути на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини з відповідача у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу щомісяця, але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову та до досягненню дитиною повноліття, а також просить стягнути з відповідача на своє утримання аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку до [INFO] . До початку підготовчого судового засідання позивачка надала суду заяву згідно якої підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила про розгляд справи без її участі. До початку підготовчого судового засідання відповідач надав заяву в якій просив суд справу розгляну в його відсутність, позовні вимоги визнав повністю. Згідно з ст. 206 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступногою вважає позов таким, що підлягає задоволенню, тому що в суді знайшов своє підтвердження той факт, що відповідач дійсно добровільно не надає допомоги в утриманні своєї неповнолітньої дитини, що знаходяться на повному утриманні позивачки. На підставі ст.180 Сімейного Кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При визначенні розміру аліментів, судом враховуються обставини, передбачені сатею 182 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Враховуючи визначені правові положення, суд зазначає. Із копії свідоцтва про народження /а.с.6/ вбачається, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Так, підтверджено, що позивачка проживає із спільною із відповідачем дитиною, якій менше трьох років, і тому має право на утримання від відповідача, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального стану. При тім , відповідач є особою працездатного віку, має постійне місце роботи, відповідно довідки про доходи, виданої Структурним підрозділом "Служба воєннізованої охорони" Регіональної філії "Донецька залізниця" АТ "Укрзалізниця", відповідач [PERSON] працює та отримує заробітну плату, розмір якої за період з вересня 2019 року по лютий 2020 року становить 67962 грн.01 коп., що підтверджує те, шо він, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки, що відповідає вимогам ст.84 Сімейного Кодексу України та не було спростовано сторонами . Суд, при встановленні розміру аліментів, відповідно до ст.182 Сімейного Кодексу України, враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, але ніяких відомостей щод неможливості відповідача утримувати свою неповнолітню дитину та позивачку - суду не надавалось. А так, поданий позов підлагає задоволенню. Вирішуючи позов таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини на користь позивачки в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, стягнути з відповідача на утримання позивача аліменти в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку, а також стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп., відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць у межах суми платежу за один місяць, в порядку ст..430 ч. 1, п. 1 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 84 ч.2, 180-183 СК України,

Outcome: approved