Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Моторно (транспортного) страхового бюро України, [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, 3 % річних, пені та інфляційного збільшення боргу, відповідно до позовних вимог, позивач просить суд: стягнути з Моторно (транспортного) страхового бюро України на свою користь страхове відшкодування, 3 % річних, пеню, інфляційне збільшення боргу та витрати пов`язані з евакуатором у розмірі 41162,02 грн.; стягнути з [PERSON] на свою користь різницю між вартістю відновлювального ремонту ТЗ з урахуванням зносу та без урахування зносу та витрати пов`язані з проведенням звіту про розмір вартості матеріального збитку в сумі 15832,89 грн.. Обгрунтовуючи підстави звернення з цим позовом до суду позивач посилається на наступне, що 16 березня 2019 року о 23 годині 45 хвилин у м. Києві на вулиці Борщагівській сталася дорожньо-транспортна пригода між автомобілем марки «Део» д.н.p. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілем марки «Део» д.н.з [NUMBER] під керуванням [PERSON] .. Відповідно до Постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 12.07.2019 року, дана ДТП сталася внаслідок порушення вимог п. 12.1. 13.1 Правил дорожнього руху України водієм автомобіля «Део» д.н.з [NUMBER] , яким керував [PERSON] .. Оскільки цивільно - правова відповідальність [PERSON] на час вчинення ДТП не була застрахована, 19 березня 2019 року, позивач звернувся до МТСБУ з заявою про виплату страхового відшкодування. 14 серпня 2019 року МТСБУ було прийняте рішення про виплату страхового відшкодування на користь позивача в розмірі 39824,61 грн.. 14 серпня 2019 року МТСБУ було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 39824,61 грн. Відповідно до звіту про визначення матеріального збитку №57581 від 26.04.2019 року виконаного на замовлення МТСБУ, вартість матеріального збитку автомобіля марки «Део» д.н.з. [NUMBER] дорівнює ринковій вартості КТЗ до пошкодження та складає 68043,19 грн.. 17 вересня 2019 року, позивач не погоджучись з таким висновком МТСБУ, звернувся зі скаргою до Національної комісії, що здійснює Державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, для проведення перевірки щодо належного виконання вимог законодавства та проведення рецензії вищезазначеного звіту, однак отримав відповідь від 30.09.2019 року про те, що Накомфінпослуг не наділена повноваженнями по нагляду за МТСБУ та надіслала відповідну скаргу до МТСБУ. В листопаді [PERSON] , власник пошкодженого ТЗ звернувся до незалежного оцінювача з метою визначення дійсної суми вартості відновлювального ремонту автомобіля «Део» д.н.з. [NUMBER] , відповідно до звіту №798-19 від 16.11.2019 року про оцінку колісного транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту складає 78534,11 грн., а ринкова вартість автомобіля складає 84350,63 грн.. Позивач вказує, оскільки витрати на ремонт не перевищують ринкову вартість автомобіля, МТСБУ повинен здійснити виплату вартості відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу. Враховуючи ту обставину, що МТСБУ здійcнило часткову виплату страхового відшкодування на суму 39824,61 грн., позивач просить стягнути різницю між отриманої суми в та вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу, яка складає суму у розмірі 64201,22 грн., та відшкодувати за рахунок МТСБУ супутні витрати, які полягають у транспортуванні пошкодженого автомобіля в сумі 750,00 грн.. Крім того, оскільки МТСБУ вчасно не відшкодувало шкоду позивачу в повному обсязі, позивач просить стягнути 3 % річних, пеню та інфляційне збільшення боргу в сумі 16035,41 грн., яка розрахована за період з 18.06.2019 року по 16.03.2020 рік на суму заборгованості 64201.00 грн. Також, позивач вказує на те, що відповідач [PERSON] повинен відшкодувати на користь позивач 14332,89 грн. різниці між вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу та без урахування зносу а також 1500,00 грн. витрат на проведення звіту про розмір матеріального збитку. 24 беезня 2020 року Дніпровським районним судом міста Києва відкрите провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження, та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст.274 ЦПК України. Як вбачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до неї документами адресована відповідачу [PERSON] повернулась на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», станом на 23.07.2020 року відповідач процесуальним правом подати відзив на позовну заяву не скористався. 13 травня 2020 року, представник відповідача Моторно (транспортного) страхового бюро України - Патрик Г. Г. направила на адресу суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просила відмовити у задоволенні позовних вимог, у своєму відзиві вказує на те, що 19 березня 2019 року від [PERSON] надійшла заява про виплату страхового відшкодування та 26 березня 2019 року МТСБУ відповідно до положень ст. 40 Закону надало доручення ТОВ «Професійна експертна компанія» для визначення вартості матеріального збитку, завданого потерпілому. Згідно Звіту № 57581 від 26 квітня 2019 року, складеного спеціалістом ТОВ «Професійна експертна компанія» було встановлено, що станом на 04 квітня 2019 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу [PERSON] становить 68 043 грн. 69 коп., що дорівнює його ринковій вартості. Згідно Висновку про вартість пошкодженого транспортного засобу від 26 квітня 2020 року ринкова вартість автомобіля позивача після ДТП склала 28 219 грн. 08 коп. При цьому, вартість відновлювального ремонту склала 112 980 грн. 24 коп. (68 043 грн. 69 коп. - 28 219 грн. 08 коп. = 39 824 грн. 61 коп.). На підставі зазначеного Звіту була розрахована регламентна виплата, яка позивачу сплачена на підставі ст. 30 Закону та в межах строків, визначених чинним законодавством, що останнім і не заперечується. Позивач не погоджуючись із розрахунком страхового відшкодування, на підтвердження чого надано Звіт №798-19, від 16.11.2019 року, складений спеціалістом ФОН [PERSON] , де, як вказую відповідач, розмір матеріальної шкоди визначений раніше, чим відбувся огляд пошкодженого транспортного засобу, тобто оцінка 16 березня 2019 року, а огляд 04 квітня 2019 року та встановив, що ринкова вартість транспортного засобу становить 84 350 грн. 63 коп., а вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу без ПДВ 60 923 грн. 96 коп.. Відповідач вказує на те, що не може прийняти зроблений на замовлення позивача звіт №798-19 від 16.11.2019 року та вважає його таким, що розрахований з порушення Методики, обгрунтовуючи зазначене з наступних підстав. МТСБУ вказує, що в результаті аналізу зазначеного Звіту регламентним відділом МТСБУ встановлено наступні невідповідності Методики, а саме: при визначенні вартості досліджуваного КТЗ до ДТП оцінювачем використані дані аналогічних КТЗ мережі Інтернет, проведені коригування з урахуванням ринку регіону (К=1,03), пробігу КТЗ (коефіцієнт Гк=+8,8) та технічного стану КТЗ (коефіцієнт Дз=-16,75). Проте, згідно з п. 7.35 Методики, у разі відсутності цінових даних КТЗ у довідковій літературі, зокрема зазначеній у додатку 8, а також у разі наявності обставин, зумовлених змінами економічного стану країни, що супроводжуються різкими коливаннями цін на КТЗ та в інших випадках, коли застосування довідкових даних є неможливим, допускається використання даних обмеженого ринку КТЗ. Згідно переліку рекомендованих нормативно-правових актів, наведеному в додатку 8 Методики, для визначення вартості КТЗ до ДНІ рекомендований періодичний довідник Бюлетень автотоварознавця (далі Бюлетень). Даний довідник містить середню вартість КТЗ на території України з наведенням ціни пропозиції та продажу. МТСБУ вказує, що чинники, які б вимагали на дату оцінки використання даних обмеженого ринку КТЗ були відсутні. Згідно з абзацом 4 пункту 7.35 Методики у разі використання середньої ринкової ціни пропозиції до продажу КТЗ її необхідно звести коригуванням до ціни продажу, застосовуючи відповідне співвідношення стосовно аналогічних КТЗ із довідників, зокрема передбачених додатком 8. Зазначена норма не була врахована у Звіті, наданого позивачем, а прийняте середнє арифметичне значення на підставі трьох аналогічних КТЗ, підбір яких зроблений, як вказує відповідач, не зовсім коректний, різниця між мінімальною та максимальною вартістю складає 29 100,00 гри. Відповідно до Бюлетеня № 105, чинного на дату оцінки, ціна пропозиції складає 80 420,00 грн., а ціна продажу 77 210,00 грн.. Таким чином, різниця (торг) складає 3 210,001 грн. (коефіцієнт 0,96). Отже, вартість КТЗ для розрахунків мала б бути визначена, з урахуванням торгу, як 88966,67 x 0.96 = 85408,00 грн. Крім цього у Звіті порушено вимогу абзацу 5 пункту 7.35 Методики: «Коригування вартості КТЗ залежно від пробігу та строку експлуатації здійснюється із застосуванням підбору аналога і відповідно до вимог пунктів 7.8. 7.9 та підпунктів 7.12.1. 7.12.2 пункту 7.12 цієї Методики». Тобто, збільшення вартості КТЗ за рахунок коефіцієнту Гк неправомірне. Також, у Звіті одним з понижуючих коефіцієнтів при визначенні ринкової вартості є пониження за рахунок наявності складових, які потребують ремонту. Проте не враховане зниження вартості за рахунок не усунених пошкоджень складових, які потребують заміни і не відносяться до досліджуваної ДТП. Так, згідно Звіту, складеного ТОВ «Професійна експертна компанія», на замовлення МТСБУ вартість усунення пошкоджень, які не відносяться до ДТП складає 5 343,76 грн.. Отже, з урахуванням зазначеного, вартість до ДТІІ мала б складати 85408,00 х 1,03х (1+0/100)-( 16,75/100)-5343,76=67891,46 грн.. Оскільки у Звіті вартість відновлювального ремонту складає 78534,11, що перевищує вартість КТЗ до ДТП 67891,46 грн., то згідно пункту 8.2 Методики розмір) матеріального збитку прирівнюється до вартості КТЗ до ДТП. Вищевказане не було враховано спеціалістом, який склав Звіт наданого позивачем. З урахуванням зазначеного Звіт, наданий позивачем, на думку МТСБУ, не може бути належним та допустимим доказом у справі. 21 травня 2020 року на адресу Дніпровського районного суду міста Києва надійшов відповідь на відзив, відповідно до якого представник позивача просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, додатково зазначив, що в даному випадку оцінювач [PERSON] на власний розсуд визначив метод визначення ринкової вартості КТЗ, який є основним. Методика не зобов`язує оцінювача керуватись методом, який заснований на аналізі цін ідентичних КТЗ. Тому ринкова вартість автомобіля «Део» р.н. [NUMBER] згідно Звіту № 798-19 від 16.11.2019 р. складає 84 350, 63 грн.. Відповідно до положень п. 5.5 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів під час технічного огляду КТЗ оцінювач (експерт) повинен: а) перевірити відповідність ідентифікаційних даних КТЗ записам у наданих документах; б) перевірити укомплектованість КТЗ, установити комплектність, наявність додаткового обладнання; в) установити пробіг за одометром; г) зафіксувати інформативні ознаки раніше виконаного відновлювального ремонту КТЗ; ґ) установити характер і обсяги пошкоджень на момент огляду та інші ознаки, які характеризують технічний стан КТЗ, з обов`язковою їх фіксацією шляхом фотографування. При цьому, представник позивача звертає увагу, що при вирахуванні ринкової вартості Відповідачем не було враховано Газобалонне обладнання автомобіля, відповідно ринкова вартість автомобіля була суттєво занижена. Також, позивач зазначає, що при дослідженні КТЗ «Део» д.р.н. [NUMBER] оцінювач, на замовлення МТСБУ, не провів аналіз ринку майна, що є грубим порушенням Національного стандарту №1. Відповідно до п. 52 (вихідні дані для оцінки) Національного стандарту №1 оцінювач самостійно здійснює пошук інформаційних джерел (за винятком документів, надання яких повинен забезпечити замовник оцінки згідно з договором), їх аналіз та виклад обґрунтованих висновків. При цьому оцінювач повинен проаналізувати всі інформаційні джерела, пов`язані з об`єктом оцінки, тенденції на ринку подібного майна, інформацію про угоди щодо подібного майна, та іншу істотну інформацію. У разі неповноти зазначеної інформації у звіті про оцінку майна зазначається негативний вплив цього факту на результати оцінки. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Судом встановлено, що на підставі постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 12 липня 2019 року [PERSON] визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 16.03.2019 року о 23 год. 45 хв., провадження у справі закрито у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а.с. 8). Як зазначено у мотивувальній частині постанови: « [PERSON] , 16.03.2019 року о 23 год. 45 хв. в м. Києві по вул.. Борщагівській, 193, керував транспортним засобом марки «Daewoo», д.н.з. [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції внаслідок чого скоїв зіткнення з т.з. «Daewoo», д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, водій [PERSON] та пасажир [PERSON] тілесні ушкоження. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1 ПДР, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.». Відповідно до частини третьої ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Як з`ясовано судом, підтверджується наявними у справі доказами, під час вчинення ДТП між ТДВ СК «Альфа - Гарант» та [PERSON] (власником транспортного засобу «Деу» д.н.з. [NUMBER] укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який оформлено Полісом за №АМ / 6123741 (а.с. 99). Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. (ст. 6 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Відповідно до ст. 22 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 29 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Як встановлено ст. 33 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний, зокрема невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Оскільки цивільно правова відповідальність власника транспортного засобу «Шкода» д.н.з. [NUMBER] на момент вчинення ДТП не була застрахована, 19 березня 2019 року, [PERSON] звернувся до МТСБУ з заявою про відшкодування оціненої шкоди заподіяної внаслідок ДТП, що сталася 16 березня 2019 року з вини водія транспортного засобу «Шкода» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. (а. с. 12) Відповідно до ст. 35 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Згідно ст. 34 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, -МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Відповідно до п. 41.1 ст.41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції Закону, який був чинний на момент настання страхового випадку) МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Як вбачається з матеріалів справи, згідно Звіту №57581 про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу «Деу» д.н.з. [NUMBER] , який складено ТОВ «Професійна експертна компанія» на замовлення МТСБУ від 04 квітня 2019 року, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Деу» д.н.з. [NUMBER] , внаслідок пошкодження при ДТП, яка мала місце 16 березня 2019 року складає 68043,69 грн.; вартість відновлювального ремонту вказаного транспортного засобу складає 112980,24 грн., ринкова вартість 68043,69 грн. (а. с. 16-22) Згідно висновку про вартість пошкодженого колісного транспортного засобу №57571/1, складеного ТОВ «Професійна експертна компанія», відповідно до якого, вартість автомобіля «Деу» д.н.з. [NUMBER] після ДТП складає 28219,08 грн. Згідно ст. 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. 13 серпня 2019 року МТСБУ видало наказ «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] », відповідно до якого, МТСБУ прийняло рішення про відшкодування [PERSON] різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригодиу розмірі 39824,61 грн., факт виплати не заперечується сторонами по справі. Не погоджуючись з сумою відшкодування, [PERSON] звернувся до Національної комісії що здійснює Державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг зі скаргою від 17.09.2019 року щодо застосування на МТСБУ заходів впливу за порушення законодавства у сфері фінансових послуг; зобов`язання сплати пені за кожний день прострочення виплати та провести рецензію звіту №57581 від 26.04.2019 року, та зобов`язати МТСБУ усунути порушення та здійснити доплату страхового відшкодування. Однак, отримав письмову відповідь про те, що Нацкомфінпослуг ненаділена повноваженнями щодо здійснення державного регулювання та нагляду за діяльністю МТСБУ. За наведених обставин, позивач вимушений був звернутись до ФОП [PERSON] , яким 16 листопада 2019 року складено Звіт №798-19 про розмір вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу DAEWOO Lanos державний номер [NUMBER] , відповідно до якого, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу DAEWOO Lanos державний номер [NUMBER] становить 78534,11 грн.. ринкова вартість складає 84350,03 грн., вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу DAEWOO Lanos державний номер [NUMBER] на дату оцінки 16 березня 2019 року складає 64201,22 грн. з ПДВ на запчастини, та 60923,96 грн. без ПДВ на запчастини. Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», визначає правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів. Згідно ст. 4 Закону, професійна оціночна діяльність (далі - оціночна діяльність) - діяльність оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, визнаних такими відповідно до положень цього Закону, яка полягає в організаційному, методичному та практичному забезпеченні проведення оцінки майна, розгляді та підготовці висновків щодо вартості майна. Відповідно до ст. 12 Закону, звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Статтею 13 вказаного Закону передбачено, що рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна). Згідно п. 4.1 Положення про порядок рецензування звітів про оцінку майна та майнових прав рецензентами, що працюють у штаті Фонду державного майна України, його регіональних відділень та представництв, затвердженого Наказом Фонду державного майна України 31.10.2011 № 1585/1, відповідно до положень статті 4 Закону рецензування звіту про оцінку майна полягає в його критичному розгляді та наданні висновків щодо його повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна в порядку, визначеному Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна. Як встановлено пунктом 4.4. Положення, якщо за результатами рецензування звіту про оцінку майна встановлено, що він класифікується за ознакою абзацу п`ятого пункту 67 Національного стандарту № 1 як такий, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним та непрофесійним і не може бути використаний, то такий звіт про оцінку майна залишається у Фонді (направляється у встановленому порядку до Фонду, якщо рецензування звіту про оцінку майна здійснювалось регіональними відділеннями) для прийняття відповідного рішення, після чого оригінал звіту повертається заявнику за його зверненням. При зверненні з даним позовом до суду позивачем на підтвердження своїх позовних вимог надано звіт №798-19 від 16.11.2019 року, який складено спеціалістом ФОП [PERSON]. , в той же час, відповідач МТСБУ, висуваючи заперечення щодо задоволення позовних вказує на те, що вищезазначений Звіт не відповідає вимогам Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159), однак, відповідачем МТСБУ, під час розгляду цивільної справи не надано належних та допустимих доказів, які б могли підтвердити що вказаний Звіт не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним та непрофесійним і не може бути використаний, при цьому відповідач з клопотанням про призначення судової експертизи до суду не звертався, як і не надано до суду рецензію на звіт №798-19 від 16.11.2019 року, який складено спеціалістом ФОП [PERSON]. Надаючи оцінку запереченням, викладеними у відзиві на позовну заяву, суд вказує на те, що під час складання звіту №798-19 від 16.11.2019 року, який складено спеціалістом ФОП [PERSON] , з оцінки майна транспортного засобу «Деу» д.н.з. [NUMBER] , були використані методи та підходи, які визначені Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159), при цьому, суд не бере до уваги посилання відповідача на не відповідність вказаної методики, оскільки суд позбавлений можливості надати відповідну оцінку Звіту, яка встановлюється безпосередньо під час рецензування Звіту. За таких обставин, суд приходить до висновку, що під час вирішення даного спору, відсутні підстави для не врахування Звіту №798-19 від 16.11.2019 року, який складено спеціалістом ФОП [PERSON]. Враховуючи викладене, позивачем правомірно пред`явлено вимоги до відповідача Моторно (транспортного) страхового бюро України про стягнення різниці між виплаченого страхового відшкодування в сумі 39824,61 грн.. та вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту зносу запчастини, визначеного на підставі Звіту №798-19 від 16.11.2019 року, який складено спеціалістом ФОП [PERSON] , та становить 64201,22 грн., у розмірі 24376,61 грн. (64201,22 грн. - 39824,61 грн.) та 750,00 грн. витрат пов`язаних з евакуатором, що підтверджується актом виконаних робіт, укладеного між ПП [PERSON] та [PERSON] , факт оплати підтверджується квитанцією № 1581915 від 17 березня 2019 року (а. с. 9-10), що відповідає положенню ст. 29 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобовязання. За частиною другою цієї статті боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 901 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обовязок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно зі статтею 16 цього Закону договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. За пунктом 3 частини першої статті 20 Закону України «Про страхування» при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі; виконувати інші умови договору. За статтею 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 511 ЦК України у випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника&nbsp;та (або) кредитора. Проаналізувавши норми статей 524, 533, 535, 625 ЦК України, можна дійти висновку, що грошовим є зобовязання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання зі сплати коштів. Таким чином, грошовим зобовязанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`занні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Отже,грошовим слід вважати зобов'язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобовязанням. Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про надання послуг, оскільки він установлює ціну договору страхову суму. Отже, можна зробити висновок, що правовідносини з виплати страхового відшкодування, які склалися між сторонами у справі на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті є грошовим зобов`язанням. Таким чином, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Як встановлено п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний, зокрема, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Враховуючи викладене, позивач обгрунтовано звернувся з позовом до відповідача Моторно (транспортного) страхового бюро України про стягнення 3 % річних, пені, інфляційного збільшення боргу, в той же час, суд не бере до уваги викладені розрахунки позивача в цій частині, оскільки, розрахунки позивача здійснені за період з 18 червня 2019 року по 16.03.2020 рік на загальну суму заборгованості в розмірі 64201,00 грн., в той же час, позивачем, не звернуто увагу на те, що справу про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] , було розглянуто 12 липня 2019 року, що позбавило можливості МТСБУ здійснити виплату в встановлений Законом строк 90 днів, крім того, позивачем розрахована заборгованість на загальну суму 64201,00 грн. за весь період прострочення зобов`язання, в той же час, МТСБУ 13 серпня 2020 року виплатила частину страхового відшкодування на загальну суму 39824,61 грн. . Згідно пп. 2 п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. За таких обставин, діючи в межах позовних вимог, розмір 3% річних, які підлягають стягненню з відповідача становлять суму 105,53 грн. (яка розраховується за наступною формулою: 64201,22 грн. * 2 * 17 / 100%/365 * 20 (кількість днів від 24 липня 2019 року, день набрання постанови Солом`янського районного суду від 12 липня 2019 року законної сили по день виплати страхового відшкодування в сумі 39824,61 грн.) + 434,35 грн. (яка розраховується на суму заборгованості 24376,61 грн. за період з 13 серпня 2019 року, з дня виплати частини страхового відшкодування по 16 березня 2020 року, день звернення з даним позовом до суду) = 539,88 грн.; розмір інфляційних збитків у розмірі 192,60 грн. (за період з 24.07.2019 року по 12.08.2019 року, яка нарахована на заборгованість в сумі 64201,22 грн.) + 465,59 грн., (за період з 13.08.2019 року по 16 березня 2020 року на загальну суму заборгованості у розмірі 24376,61 грн.) = 658,19 грн.; суму пені в розмірі 1196,07 грн. (за період з 24.07.2019 року по 12.08.2019 року, яка нарахована на заборгованість в сумі 64201,22 грн.) + 4189,19 грн., (за період з 13.08.2019 року по 16 березня 2020 року на загальну суму заборгованості у розмірі 24376,61 грн.) = 5385,26 грн.. Як вбачається з предмету позовних вимог, позивачем окремо пред`явлено вимоги до відповідача [PERSON] про стягнення на свою користь різниці між вартістю відновлювального ремонту ТЗ з урахуванням зносу та без урахування зносу та витрати пов`язані з проведенням звіту про розмір вартості матеріального збитку на загальну суму 15832,89 грн. Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Суд в оцінці обставин справи виходить з того, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Згідно п. 3.9, 3.10 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, Фізичний знос обумовлюється погіршенням технічного стану КТЗ унаслідок експлуатаційного зносу його складників. Фізичний знос ураховується як втрата вартості КТЗ, що виникає в процесі його експлуатації. Фізичний знос може розраховуватись у вигляді коефіцієнта фізичного зносу складників залежно від технічного стану КТЗ, який відображає взаємозв`язок умов експлуатації і технічного стану КТЗ з вартістю його складників. Фізичний знос може також визначатись шляхом урахування погіршення технічного стану КТЗ унаслідок отриманих і усунених пошкоджень залежно від вартості їх усунення. Фізичний знос несправного КТЗ (його складників) чи такого, який був у користуванні, підлягає усуненню за умов технологічної можливості та економічної доцільності їх відновлення, що враховується під час оцінки. Заміна складових частин КТЗ призначається у разі, якщо їх фізичний знос не може бути усунений. Як встановлено п. 7.40 Методики, якщо під час відновлення були використані нові складники іншої модифікації КТЗ взамін пошкоджених (розукомплектованих), значення процента їх фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю. З огляду на викладене, оцінюючи надані позивачем докази в частині стягнення з відповідача [PERSON] різниці між вартістю відновлювального ремонту ТЗ з урахуванням зносу та без урахування зносу у розмірі 14332,89 грн., суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б могли підтвердити реальні витрати які позивач поніс по відновленню автомобіля «Деу» д.н.з. [NUMBER] , при цьому, на підставі наданого позивачем Звіту № 798-19 про розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Деу» д.н.з. [NUMBER] від 16 листопада 2019 року, не можливо встановити реальні збитки понесені позивачем. Крім того, позивач, в даному конкретному випадку, не правомірно пред`явив вимоги до відповідача [PERSON] про стягнення 1500,00 грн. витрат пов`язаних з проведенням звіту, оскільки саме дії (бездіяльність) відповідача Моторно (транспортного) бюро України призвели до проведення вказаного звіту. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Моторно (транспортного) страхового бюро України, [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, 3 % річних, пені та інфляційного збільшення боргу підлягає частковому задоволенню, ухвалюючи рішення суд присуджує стягнути з Моторно (транспортного) страхового бюро України на користь [PERSON] страхове відшкодування, у розмірі 24376,61 грн., 3 % річних в сумі 539,88 грн., інфляціні збитки в розмірі 658,19 грн. та пені в сумі 5385,26 грн. за період з 24.07.2019 року по 16.03.2020 рік, в іншій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Звертаю увагу, що Згідно положень п.38.2.1 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п.13.1 ст.13 цього Закону. В порядку ст. 141 ЦПК України, ураховуючи часткове задоволення позову, з Моторно (транспортного) страхового бюро України на користь [PERSON] підлягає стягненню сплачений ним судовий збір у розмірі 840,80 грн., пропорційно до задоволених вимог. Враховуючи наведене та

Outcome: partial