Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

Позивач, ПАТ КБ «ПриватБанк», інтереси якого представляє Боровець Володимир Павлович, звернувся до суду з вказаним позовом, в якому з урахуванням уточнень просить звільнити з-під арешту, накладеного згідно постанови ВП № 26734983 від 25 травня 2011 року (реєстровий номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 11215900) державним виконавцем ВДВС Люботинського міського управління юстиції Харківської області іпотечне майно: житловий будинок [ADDRESS], та стягнути з [PERSON] судові витрати. Позивач вказував, що відповідно до укладеного між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк» договору № HAU2GA00000005 від 19 грудня 2007 року позичальниця отримала кредит у розмірі 16882,09 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04 % на рік з кінцевим терміном повернення 19 грудня 2017 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між сторонами було укладено договір іпотеки від 19 грудня 2007 року, згідно якого [PERSON] надала в іпотеку належний їй житловий будинок [ADDRESS]. Державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Люботинського міського управління юстиції у Харківській області Приходько Людмилою Вячеславівною 26 травня 2011 року було накладено арешт на все майно [PERSON], в тому числі і на іпотечне майно банку, та 28 листопада 2011 року, при примусовому виконанні виконавчих листів № 2/97/11 виданих 04 травня 2011 року було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. У зв'язку з тим, що виконавча служба наклала арешт на житловий будинок [ADDRESS], та при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження, арешт, накладений на майно боржника знятий не був, позивач не може реалізувати свої права щодо майна та вимушений звернутися до суду. В судове засідання позивач не з'явився, але його представник Пономаренко С.П. подав суду заяву про підтримання позовних вимог і про розгляд справи за його відсутності. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася, але подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та зазначила, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. В судове засідання третя особа ВДВС Люботинського міського управління юстиції Харківської області не з'явився, але його представник Іськів Я.В. подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. В судовому засіданні встановлено наступне. 19 грудня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № HAU2GA00000005. В забезпечення виконання Боржником зобов'язань за Кредитним договором № HAU2GA00000005 від 19 грудня 2007 року між позивачем та ЗАТ КБ «ПриватБанк» був укладений договір іпотеки від 19 грудня 2007 року, згідно якого [PERSON] надала в іпотеку належне їй на праві власності майно, а саме: житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. Цей договір був посвідчений 19 грудня 2007 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу [PERSON] і зареєстрований у реєстрі за № 4163. Рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 03 лютого 2011 року по справі № 2-97/11 у зв'язку з невиконанням вищезазначеного договору [PERSON] було присуджено до стягнення заборгованість за договором у розмірі 164089,39 грн., що за курсом 7.8942 грн. за 1 долар США на 28 липня 2010 року склало 20786,07 дол. США, витрати по оплаті судового збору в сумі 1640,89 грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 83,00 грн. Відповідно до Витягу з Державного реєстру іпотек за № 32392762 від 19 січня 2015 року відомості про наявність іпотеки щодо житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], внесені до Державного реєстру іпотек. 25 травня 2011 року відділом державної виконавчої служби Люботинського міського управління юстиції Харківської області було відкрито виконавче провадження № 26734983 за виконавчим листом № 2-97/11 виданим 04 травня 2011 року та відповідно до сформованих 08 серпня 2014 року відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, 26 травня 2011 року було накладено арешт на все майно [PERSON], реєстраційний номер обтяження 11215900. Статтею 54 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів, або якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень сформованого 04 листопада 2014 року за виконавчим провадженням № 26734983, вбачається, що 28 листопада 2011 року виконавчий документ був повернутий стягувачу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження". Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа. Згідно ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, а отже правом знімати арешт накладений на майно боржника, у разі повернення виконавчого документа стягувачу, державний виконавець не наділений. Таким чином, наявність на теперішній час в єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна обтяження, у виді арешту, накладеного на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], перешкоджають позивачу у реалізації своїх прав як іпотекодержателя, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги стосовно звільнення з - під арешту вищезазначеного будинку підлягають задоволенню. Ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При цьому суд відмовляє позивачу в задоволенні вимог про стягнення судових витрат з відповідача [PERSON], так як судом вирішувалось питання про звільнення майна з-під арешту, а не про поновлення порушених прав позивача відповідачем [PERSON]

Outcome: partial