Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

Позивач КП "Придніпровська служба утримання будинків" Черкаської міської ради звернулося до суду із позовом до [PERSON] про виселення із службового житла без надання іншого житлового приміщення. Свої позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Придніпровського райвиконкому м. Черкаси за № 37 від 01.02.1996 р. гр. [PERSON] було виділено однокімнатну службову квартиру за адресою: [ADDRESS], про що 06.02.1996 р. був виданий відповідний ордер, з відміткою "службова". 25.09.1996 р. [PERSON] звільнився з КП "ВЖ РЕУ №1" в м. Черкаси за власним бажанням, тобто він не відпрацював на підприємстві 10 років, та на даний час залишився мешкати у службовій квартирі. Також, даний факт підтверджується листом начальника КП "ВЖ РЕУ №1" в м. Черкаси Музика Н.І. за № 121 від 24.01.2009 р. було повідомлено житловий відділ департаменту ЖКК міськвиконкому про перелік квартир, включених до числа службових, в яких проживають колишні працівники підприємства, котрі не відробили на підприємстві 10 років. Відповідно до ст. 124 ЖК України, робітники і службовці, що припили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення. Також, відповідно до ст. 125 ЖК України, без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у ст. 124 ЖК України, не може бути виселено осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менше як десять років. У відповідності із п. 34 положення "Про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР" затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04 лютого 1988 р. № 37, робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення. Виселення проводиться в судовому порядку. Спірна квартира була надана відповідачу у зв'язку з характером службових відносин, що склалися між ним та КП "ВЖ РЕУ № 1" в м. Черкаси. На даний час відповідач у службових відносинах з позивачем не перебуває , а ому підлягає виселенню з займаної службової квартири без надання іншого житла. На адресу відповідача було направлено лист з вимогою надати документи, на підставі яких змінено статус квартири зі службової на приватну власність до 10.11.2013 р., однак на даний час будь-яких документів КП "Придніпровська СУБ" не отримувала. На підставі вищевикладеного просить суд виселити [PERSON], [INFO] із службової квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] без надання іншого житла. Стягнути з відповідача на користь КП "Придніпровська СУБ " ЧМР витрати пов'язані зі сплатою судового збору. В судовому засіданні представник позивача по довіреності Кубрицький Ю.В. позовні вимоги підтримав повністю та просив суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про причину не явки суду не повідомив, був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи рекомендованим листом, який повернувся до суду не отриманим, що відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України є належним повідомленням сторони про день та час розгляду справи. Суд ухвалив: на підставі ст. 224 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказах. Заслухавши пояснення представника позивача та представника третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, в результаті повного, об'єктивного та всебічного їх дослідження, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 06.02.1996 р. відповідачу [PERSON] був виданий ордер на зайняття однокімнатної квартири за адресою [ADDRESS]. Вищевказане житлове приміщення було надано на підставі рішення Придніпровського райвиконкому м. Черкаси за № 37 від 01.02.1996 р. Статус квартири - "службова". У вищевказаній квартирі відповідач зареєструвався, що підтверджується довідкою КП "Придніпровська СУБ" Черкаської міської ради від 09.10.2014 р. за № 3201. Відповідно до листа КП " ВЖ РЕУ № 1" м. Черкаси від 24.01.2009 р. № 121 [PERSON] звільнився з КП "ВЖ РЕУ №1" в м. Черкаси за власним бажанням, тобто він не відпрацював на підприємстві 10 років, та на даний час залишився мешкати у службовій квартирі. Відповідно до ст. 124 ЖК України, робітники і службовці, що припили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення. Також, відповідно до ст. 125 ЖК України, без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у ст. 124 ЖК України, не може бути виселено осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менше як десять років. У відповідності із п. 34 положення "Про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР" затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04 лютого 1988 р. № 37, робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення. Виселення проводиться в судовому порядку. В судовому засіданні встановлено, що спірна квартира була надана відповідачу як службове жиле приміщення. На даний час відповідач у службових відносинах з позивачем не перебуває. На адресу відповідача було направлено лист з вимогою надати документи, на підставі яких змінено статус квартири зі службової на приватну власність до 10.11.2013 р., однак на даний час будь-яких документів КП "Придніпровська СУБ" не отримувала. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки відповідач своїм правом прийняти участь в судовому засіданні не скористався та докази не надав, суд розглядає справу на підставі доказів які наявні в матеріалах справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved