Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-27 00:00:00

Комунальне підприємство «Теплокомуненерго» Олександрійської міської ради, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за отриману теплову енергію в сумі 54548,50 грн., трьох відсотків річних в сумі 1859,05 грн., індексу інфляції в сумі 2778,07 грн. Позов обґрунтований тим, що КП «Теплокомуненерго» є підприємством Олександрійської міської ради, яке надає наймачам, власникам та членам їх сімей, що фактично проживають у квартирах або приватних будинках, послуги теплопостачання за рахунок власних та залучених коштів. Між позивачем та відповідачем склалися договірні правовідносини, про що свідчить особовий рахунок № [NUMBER] та договір про постачання теплової енергії для централізованого опалення та гарячого водопостачання від 08.04.2016 року. В порушення вимог п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та договору про постачання відповідач не виконує зобов`язання щодо строків оплати послуг, наданих позивачем, в зв`язку з чим станом на 01.05. 2021 року за відповідачем рахується заборгованість за отриману теплову енергію. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував . Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, відзиву не подав. Враховуючи викладене, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до довідки Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, КП «Теплокомуненерго» є підприємством Олександрійської міської ради, один з видів діяльності якого - послуги теплопостачання. Відповідач [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS] , що підтверджується довідкою КП «Житлогосп» від 16.11.2020 року №232. Також відповідно до довідки управління дозвільно-погоджувальних процедур та адміністративних послуг Олександрійської міської ради Кіровоградської області [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Позивачем на ім`я відповідача відкритий особовий рахунок № [NUMBER] квітня 2016 року між [PERSON] та КП "Теплокомуненерго" укладений договір про постачання теплової енергії для централізованого опалення та гарячого водопостачання №080528 за адресою [ADDRESS] , відповідно до умов якого КП «Теплокомуненерго» як постачальник зобов`язується надавати Відповідачу як споживачу вчасно та відповідної якості теплову енергію для централізованого опалення та гарячого водопостачання, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати отриману теплову енергію щомісяця не пізніше 15 числа наступного за розрахунковим місяцем. Відповідно до ст.1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. З огляду на вищезазначене, відповідач у період нарахування заборгованості був споживачем послуг, які надаються КП "Теплокомуненерго". Внаслідок несплати відповідачем за отриману теплову енергію утворилась заборгованість за отриману теплову енергію в сумі 54548,50 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком. Заперечень щодо правильності розрахунку в частині заборгованості за отриману теплову енергію від відповідача не надходило. Відповідно до наданого до позову розрахунку розмір заборгованості станом на 01.05.2021 року становить 59185,62 грн., яка складається з: 54 548,50 грн. грн - сума заборгованості за надані послуги, 1859,05 грн - 3% річних, 2778,07 грн - індекс інфляції. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (стаття 1, частина друга статті 3, стаття 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно із частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Пунктом першим частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. п. 17, 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 21 липня 2005 р. №630, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, відповідно до нормативів (норм) споживання або за показаннями засобів обліку (будинкових або квартирних лічильників). Плата за послуги має вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо договором не встановлено інший строк. За змістом ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк). Щодо розміру заборгованості суд зазначає наступне. Відповідно до ч.3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, тому суд приходить до висновку про стягнення саме заборгованості в розмірі, зазначеному в позові, а саме, в сумі 54548,50 грн. У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми , якщо законом чи договором не встановлений інший розмір відсотків. З урахуванням встановлених у справі обставин, зокрема того, що між сторонами укладений відповідний договір про постачання теплової енергії, проте відповідач свої зобов`язання за договором не виконує, не сплачує за фактично отриману теплову енергію,

Outcome: approved