Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись, що 26.02.2013 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" і відповідачем у справі був укладений кредитний договір шляхом підписання заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 800.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зазначає, що позивач свої зобов'язання за договором виконав, а відповідач умови кредитного договору належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 31.05.2016 року рахується заборгованість у сумі 11186.84 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 432.70 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом - 6945.24 грн.; заборгованість за пенею та комісією - 2800.00 грн., а також штраф відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. штраф (фіксована складова), 508.90 грн. штраф (процентна складова). Просить стягнути на свою користь з відповідача вказану загальну суму заборгованості, а також понесені судові витрати по оплаті судових витрат в сумі 1378.00 грн. Будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, позивач свого представника у судове засідання не направив, натомість надіслав заяву в якій просив розглянути справу у відсутності свого представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи на разі неявки відповідача. Відповідач, будучи повторно належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у своїй відсутності та заперечення на позов до суду не подав. За викладеного суд ухвалив провести розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів в порядку заочного провадження, проти чого не заперечує позивач і що узгоджується з положеннями ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлено, що 26.02.2013 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом підписання заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифами банку, відповідно до умов якого на ім'я відповідача було відкрито кредитний картковий рахунок про надання кредитного ліміту у розмірі 800.00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позичальник підтвердив своїм підписом свою згоду, що підписана заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою а також Тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш як на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн.+5% від суми позову. У зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань за кредитним договором станом на 31.05.2016 року рахується заборгованість у сумі 11186.84 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 432.70 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом - 6945.24 грн.; заборгованість за пенею та комісією - 2800.00 грн., а також штраф відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. штраф (фіксована складова), 508.90 грн. штраф (процентна складова). Викладене підтверджується оглянутими в судовому засіданні письмовими матеріалами справи, якими є: розрахунок заборгованості станом на 31.05.2016 року; анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг [PERSON] від 26.02.2013 року; копія довідки про умови кредитування; витяг із Умов і правил надання банківських послуг; копія паспорта на ім'я відповідача; довідка АА № 241170 з ЄДРПОУ; свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи ПАТ КБ "ПриватБанк"; витяг із статуту ПАТ КБ "ПриватБанк". Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналогічні положення містяться у 15 та 16 статтях ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За вимогами ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень статті 11 вказаного Кодексу суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів. Відповідно до статті 60 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов»язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині подання ними доказів та заяви клопотань. З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду спору по суті. Судом встановлено, що правовідносини, які виникли між сторонами регулюються ст.ст. 526, 530, 612, 631, 1050, 1054 ЦК України. Відповідного до ч. 2 ст. 1054 вказаного Кодексу, до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики. При цьому ст.1050 цього Кодексу визначає наслідки порушення договору позичальником: «…якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому». За вимогами ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.ст. 530, 631 ЦК України, якщо у зобов'язання встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк і закінчення останнього не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Розрахунок заборгованості за кредитним договором, який позивач долучив до матеріалів справи, містить інформацію щодо предмета доказування - наявності заборгованості у відповідача перед позивачем, одержаний без будь-яких порушень порядку, встановленого законом, сумнівів у суду не викликає, а тому на переконання суду є належним та допустимим доказом такої обставини. Так, відповідно до ст. ст. 57, 59 ЦПК України належними є докази, які місять інформацію щодо предмета доказування; суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки ( ст. 10, 60 ЦПК України). Відповідач не скористався своїм правом заперечувати проти доводів позову, тоді як, на переконання суду позивачем доведено свої позовні вимоги, а тому позов підлягає задоволенню. Понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1378 грн.. підлягають у відповідності до ст..88 ЦПК України відшкодуванню за рахунок відповідача у справі.

Outcome: approved