Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача та з урахуванням уточнених позовних вимог просила стягнути з ПАТ "Міський комерційний банк" суму банківського рахунку 139723,76 грн, 3% річних в сумі 1116,74 грн, пеню в сумі 13586,78 грн, витрати на правову допомогу в сумі 3000,00 грн, моральну шкоду в сумі 15000,00 грн та упущену вигоду в сумі 11590,45 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 11.06.2014 року між нею та відповідачем було укладено договір банківського рахунку [NUMBER], відповідно до умов якого банк відкрив на ім'я позивача поточний рахунок в гривнях. 11.06.2014 року на поточний рахунок позивача в ПАТ "Міський комерційний банк", на підставі платіжного доручення №3 від 11.06.2014 виданого [PERSON] було перераховано грошову суму 137221,00 грн. 18.06.2014 року позивач звернулась з письмовою вимогою до відповідача в якій просила видати їй грошові кошти, які зберігаються на її рахунку, однак ПАТ "Міський комерційний банк" відмовив їй у цьому посилаючись на складну ситуацію, яка склалася в Україні. Вважає, що відповідач порушив свої зобов'язання за договором банківського вкладу банківського рахунку [NUMBER] від 11.06.2014 року, у зв'язку з чим просила позовні вимоги задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила справу розглядати без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання свого представника не направив, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка представника відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував позивач. Згідно ч.2 ст.197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, врахувавши заяву позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим, та таким що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.2 ст 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Судом встановлено, що 11.06.2014 року між [PERSON] та ПАТ "Міський комерційний банк" було укладено договір банківського рахунку [NUMBER], відповідно до умов якого банк відкрив на ім'я позивача поточний рахунок в гривнях. 11.06.2014 року на поточний рахунок позивача, відкритий у ПАТ "Міський комерційний банк", на підставі платіжного доручення №3 від 11.06.2014 року виданого [PERSON] було перераховано грошову суму 137221,00 грн. 18.06.2014 року позивач звернулась з письмовою вимогою до відповідача в якій просила видати їй грошові кошти, які зберігаються на її рахунку, готівкою. Однак, ПАТ "Міський комерційний банк" відмовив позивачу у видачі вказаних грошових коштів посилаючись на складну ситуацію в Україні. Позивач просила стягнути з ПАТ "Міський комерційний банк" грошові кошти, з урахуванням індексу інфляції в сумі 139723,76 грн., 3% річних в сумі 1116,74 грн. та пеню в сумі 13586,78 грн., на що слід зазначити наступне. Правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем з приводу укладеного договору банківського рахунку є цивільно-правовими за своїм змістом. Згідно до ст.638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Враховуючи те, що 11.06.2014 року між ПАТ "Міський комерційний банк" та [PERSON] було укладено договір банківського рахунку [NUMBER], суд приходить до висновку, що вони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даного договору. Законом України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні" передбачені правила щодо обчислення строків переказу й зарахування грошових коштів на рахунки клієнта банку. Міжбанківський переказ виконується у строк до трьох операційних днів. Внутрішньобанківський переказ виконується у строк, встановлений внутрішніми нормативними актами банку, але не може перевищувати двох операційних днів. Банк зобов'язаний виконати доручення, клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку в день його надходження. В разі надходження розрахункового документа: клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня. Банки та їх клієнти мають право передбачати в договорах інші строки виконання доручень клієнтів. Згідно з п. 32.2 ст. 32 Закону України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні", у разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим законом строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобов'язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10% суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. При вчиненні будь-якого з порушень перелічених в ст.1073 ЦК України, банк має негайно (в день виявлення порушення) після виявлення порушення відповідно зарахувати суму на рахунок клієнта або перерахувати грошові кошти з його рахунка належному отримувачу. Якщо при цьому відбулось прострочення банком операцій за рахунком, у клієнта є підстави вимагати відповідно до ст.625 ЦК України слати процентів, та згідно ст.623 ЦК України відшкодування завданих збитків, якщо інше не встановлено законом. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем порушені умови договору банківського рахунку [NUMBER] від 11.06.2014 року, а тому грошові кошти, які знаходяться на проточному рахунку позивача, з урахуванням індексу інфляції в сумі 139723,76 грн., 3% річних в сумі 1116,74 грн та пеня в сумі 13586,78 грн, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Позивач також просила стягнути з відповідача упущену вигоду, пов'язану зі зростанням вартості долару США в сумі 11590,45 грн, на що слід зазначити наступне. Згідно ч.2 ст.22 ЦК України збитками є: 1) витрати, які особа зробила у зв'язку з порушенням її цивільного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). При цьому збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. До упущеної вигоди можна віднести всі доходи, які б одержала потерпіла сторона, якби зобов'язання було виконано належним чином (наприклад прибуток, неотриманий в результаті зменшення обсягу виробництва чи реалізації продукції, зміни асортименту виготовленої продукції, зниження її якості тощо). З метою уникнення можливості пред'явлення недобросовісною потерпілою стороною "надуманих" позовів про відшкодування упущеної вигоди, якої насправді немає, ЦК зазначає: "при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання". Згідно вимог ст.ст.27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем не надано жодного доказу того, що дії відповідача сприяли неотриманню позивачем упущеної вигоди, пов'язаної зі зростанням вартості долару США. Крім того, розмір упущеної вигоди не підтверджений жодним доказом, що ставить під сумнів, чи дійсно неотриманий прибуток мав місце. З урахування викладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача упущеної вигоди в сумі 11590,45 грн. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача ПАТ "Міський Комерційний Банк" на користь позивача моральної шкоди в сумі 15000,00 грн., то слід зазначити наступне. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. П.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від №4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодження здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В силу ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених, ст.61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі вищевикладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки правовідносини, що виникли між сторонами носять договірний характер і відшкодування моральної шкоди в такому випадку законом не передбачено. Крім того, позивач не надала суду доказів, які підтверджують факт заподіяння їй моральних страждань або втрат немайнового характеру. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач частково довела ті обставини, на які посилалась, як на підставу своїх позовних вимог. Також, позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 3000,00 грн., про що додає договір про надання правової допомоги №029/14-2 від 02.09.2014 року, акт приймання-передачі наданих послуг від 08.09.2014 року та прибутковий касовий ордер № 15 від 02.09.2014 року. Суд не знаходить підстав для задоволення позову в цій частині, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатами або іншими фахівцями у галузі права в порядку, встановленому законом. Право на правову допомогу також закріплено і в ст.27 ЦПК. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсаційних виплат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» затверджено граничні розміри компенсаційних витрат, пов'язаних з розглядом справ. Так, граничний розмір витрат, пов'язаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення у цивільній справі у випадку, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не повинен перевищувати суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі виплачується 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. Крім того, з огляду на те, що витрати, пов'язані із наданням правової допомоги, їх склад та розмір належать до предмета доказування в судовому засіданні позивачем, на думку суду, представлені письмові докази, не доводять обґрунтованість та розумність їх розміру, тому визначена вартість наданих послуг з правової допомоги в сумі 3000,00 грн. суд вважає необґрунтованою, тому в цій частині вимоги позивача визнає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави 1574,27 грн судового збору.

Outcome: partial