Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою, якою просила встановити факт батьківства, зокрема, що [PERSON] є біологічним батьком її сина - [PERSON] .. В обґрунтування заяви зазначила, що із січня 2000 року вона співмешкала з [PERSON] без реєстрації шлюбу. [INFO] в них народилась спільна дитина - [PERSON] .. [PERSON] фактично визнав себе батьком дитини, брав участь у його вихованні, проте документально батьківство не оформив. [INFO] [PERSON] помер. Встановлення зазначеного факту заявнику необхідно, в зв`язку з тим що запис про батька дитини внесено з її слів. Вказані вище обставини стали підставою для звернення до суду з даною заявою. Заявник [PERSON] в судовому засіданні вимоги заяви підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Підтвердила факт того, що неповнолітній [PERSON] є біологічним сином померлого [PERSON] .. Зазначила, що за час проживання з померлим однією сім`ю вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет та спільно доглядали та виховували дітей. За життя [PERSON] визнавав себе батьком дитини, просто не встиг оформити визнання свого батьківство. Представник заінтересованої особи - ГУ ПФУ в Миколаївській області, згідно письмового клопотання просив розглянути справу за його відсутності, рішення ухвалити на підставі наявних у справі доказів з урахуванням інтересів дитини. Суд, вислухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши подані заявником документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку. Відповідно до положень п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно положень ч.1 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до положень ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно положень ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Судом встановлено, що починаючи з січня 2000 року [PERSON] проживала з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу в с.Луканівка Кривоозерського району Миколаївської області та вели спільне господарство, що підтверджується даними довідки Кривоозерської селищної ради Миколаївської області №551 від 25 січня 2021 року. Також ці обставини підтвердили допитані в суді свідки [PERSON] та [PERSON] .. [INFO] в них народилась спільна дитина - син [PERSON] , про що виконавчим комітетом Луканівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області 12 серпня 2014 року було складено відповідний актовий запис №14, де внесено відомості про дитину: [PERSON] , [INFO] , місце народження: Україна, Миколаївська область, Кривоозерський район, с.Луканівка, зазначено матір`ю дитини - " [PERSON] ", а батьком дитини - " [PERSON] ", відомості про батька записані відповідно заяви матері, яка в шлюбі не перебувала, ці обставини підтверджуються даними витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №00029294363 від 22 січня 2021 року. Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови №5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" вказав, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства чи визнання батьківства, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини. В третьому абзаці п.13 вказаної постанови, Пленум Верховного Суду України вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно положень ст.52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державними органами реєстрації актів цивільного стану в установленому законом порядку. Відповідно до статті 7 Конвенції про права дитини, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Статтею 8 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), передбачено, що держави-учасниці зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується даними повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №0002953973 від 10 лютого 2021 року. Відповідно до п.п. 20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року №96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за №55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. За положеннями ст.134 СК України, на підставі заяви осіб, зазначених у ст.126 СК України або рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове свідоцтво про народження. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви, оскільки судом встановлений факт батьківства [PERSON] , який помер [INFO] , відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , так як це підтверджується зібраними по справі письмовими доказами. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимоги заяви є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки встановлення цього факту породжує для заявника юридичні наслідки, іншої можливості встановити цей факт заявник не має.

Outcome: approved