Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

[PERSON], звернувшись з позовом до суду та уточнивши позовні вимоги, просить суд стягнути з [PERSON] на її користь кошти на утримання сина, [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини від сукупного щомісячного доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 19 березня 2013 року з відповідача на її користь на утримання сина, [PERSON], [INFO], стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 605,00 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця і до досягнення дитиною повноліття. Проте, на даний час сума стягуваних аліментів є недостатньою для матеріального утримання дитини, забезпечення належного рівня життя. На сьогоднішній день значно змінився розмір прожиткового мінімуму на дитину, а відтак вважає, що розмір аліментів необхідно збільшити. Крім того, їй стало відомо, що відповідач залучений до реалізації на території Рівненської області субпроекту «Підвищення ефективності лікування та профілактики хвороб системи кругообігу в Рівненській області на період із 2015 по 2020 роки» в якості консультанта та отримує щомісяця 1300, 00 доларів США, що по курсу НБУ на момент підготовки позову становить 34420, 20 грн. У зв'язку з цим просить позов задоволити та збільшити розмір аліментів. В судове засідання позивач та представник позивача, будучи належним чином повідомлені про місце, дату та час розгляду справи не прибули, проте згідно письмового клопотання представника позивача, яка просить розгляд справи проводити за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просить їх задоволити та не заперечують проти винесення заочного рішення по справі в разі неявки відповідача. Відповідач, будучи попередженим належним чином про дату, час і місце судового засідання не з»явився повторно в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, відзив не подав. За наведених обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі матеріалів з постановленням заочного рішення відповідно до ст.ст. 280-284 ЦПК України, про що не заперечує позивач. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду від 29.08. 2013 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. З дослідженого в судовому засіданні рішення Рівненського міського суду 19 березня 2013 року вбачається, що з відповідача на її користь на утримання сина, [PERSON], [INFO], стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 605,00 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно правової позиції, яка викладена у справі №143цс13 від 05.02.2014 року, судова палата у цивільних справах Верховного Суду України постановила, що при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст.183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст.184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. На думку суду, на даний час розмір раніше стягнутих аліментів є недостатнім, оскільки в силу свого віку дитина, природньо, потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері. Крім того, з часу присудження аліментів істотно зріс і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку і на даний час у віці від 6 до 18 років становить 1777,00 грн. В той же час, відповідач, не є особою похилого віку, працездатний, має задовільний стан здоров»я, отже спроможний сплачувати аліменти на дитину щомісячно, у більшому розмірі ніж визначено попереднім рішенням суду, оскільки належне утримання дитини являється обов'язком не тільки матері, але й батька. При цьому, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів є більш важливими за інші обставини, тому що виплата аліментів призначена саме для дитини, а не для матері. Враховуючи все вищенаведене, суд вважає, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача, підлягає збільшенню з 605,00 грн. до 1/6 частини від сукупного щомісячного доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде законним та справедливим і відповідатиме інтересам сторін, а що саме головне - дитини. За таких обставин суд вважає за необхідне змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання їхньої дитини - [PERSON], [INFO], на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 19.03.2013 року в розмірі 605,00 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця і до досягнення дитиною повноліття та стягувати, починаючи з дня набрання рішенням законної сили з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їхньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини від сукупного щомісячного доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Отже, позов підлягає задоволенню повністю. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. З огляду на вищенаведене, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення. На підставі вищевикладеного ст.ст. 180, 182, 192, СК України ,

Outcome: approved