Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит. Позовні вимоги мотивовані тим, що 24 травня 2018 року між ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі ТВБВ №10015/0395 філії - Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит №395/76, відповідно до якого відповідач отримала кредит в розмірі 55000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 56% річних на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 24 травня 2018 року. Відповідач взятих на себе за умовами договору зобов`язань не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 02.06.2020 року складає 38824,83 грн. та яку позивач просить стягнути з відповідача. В судове засідання представник позивача не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Виклик відповідача було здійснено відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України шляхом публікації оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, відповідачем не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Наявних у справі доказів достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. Представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що24 травня 2018 року між ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі ТВБВ №10015/0395 філії - Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" (Постановою КМУ від 05.06.2019 року № 568 «Питання акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», яка набрала чинності 10.07.2019 року, змінено тип публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» з публічного на приватне та перейменовано його в акціонерне товариство «Державний ощадний банк України») та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит №395/76, відповідно до якого відповідач отримала кредит в розмірі 55000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 56% річних на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 24 травня 2018 року. Відповідач [PERSON] взятих на себе зобов`язань не виконує, що призвело до утворення заборгованості. Заборгованість за договором від 24 травня 2018 року, укладеного між ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі ТВБВ №10015/0395 філії - Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" та [PERSON] становить 38824,83 грн., яка складається з наступного: 33972 грн. 20 коп. - заборгованість за основним боргом (кредитом); 4820 грн. 48 коп. - проценти за користування кредитом; 35 грн. 50 коп. - пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) та процентів за користування кредитом; 27 грн. 41 коп. - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 262 грн. 75 коп. - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 1 грн. 12 коп. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 13 грн. 20 коп. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України). Згідно ст.ст. 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах встановлених договором. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Таким чином, виходячи із вищенаведеного суд прийшов до висновку про те, що позивач виконав всі умови договору належним чином, а відповідач ухиляється від виконання взятих на себе договором зобов`язань, що є порушенням норм чинного законодавства України та умов вказаного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Небажання відповідача надавати докази, давало суду право при розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом.

Outcome: approved