Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

І. Позовні вимоги та обґрунтування позову. В серпні 2019 року АТ «Ідея банк» звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 74060,90 грн., 1921,00 грн. судового збору. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 13 лютого 2018 року між публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» (далі - ПАТ «Ідея Банк») та відповідачем був укладений кредитний договір, згідно з умовами якого відповідач отримала кредит в сумі 40000,00 грн зі сплатою 15,5 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Станом на 24 липня 2019 року заборгованість [PERSON] становить 74060,90 грн. Таким чином, оскільки існує непогашена заборгованість за кредитним договором, відповідач в добровільному порядку відмовляється її сплачувати, АТ «Ідея Банк» звернулося до суду з позовом про стягнення боргу. ІІ. Зустрічні позовні вимоги та обґрунтування зустрічного позову. 23 вересня 2019 року [PERSON] звернулася із зустрічним позовом, в якому просить визнати недійсним з моменту укладення кредитний договір від 13 лютого 2018 року в частині обов`язку внесення плати за обслуговування кредитної заборгованості, зобов`язати АТ «Ідея Банк» здійснити перерахунок заборгованості. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що банком не надано відповідачу повної інформації, передбаченої ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»; не виконано обов`язок щодо письмової форми та змісту договору у відповідності до частини 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме не зазначено можливості зміни відсоткової ставки в сторону зменшення, а лише в односторонньому порядку шляхом збільшення; договір місить не чіткі та двозначні умови. Враховуючи вказані обставини, вважає, що договір кредиту є недійсним. ІІІ. Рух справи в суді. Ухвалою від 12 серпня 2019 року відкрито провадження у справі, вирішено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників. Ухвалою суду від 11\~жовтня 2019 року прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву. Об`єднано в одне провадження первісний позов та зустрічний позов. 18 листопада 2019 року до суду надійшла заява представника позивача за первісним позовом АТ «Ідея Банк» про відмову від частини позовних вимог, зокрема від вимоги про стягнення пені за несвоєчасне погашення платежів у сумі 28364,08 грн. Дана відмова прийнята судом. ІV. Позиції сторін у справі. 23 вересня 2019 року до суду надійшов відзив [PERSON] на первісний позов, де позивачем зазначено наступне. Банком до позову додана довідка-розрахунок заборгованості, відповідно до якої не вбачається методика нарахування складових заборгованості, періоди її виникнення, ким та коли вона складена. Сума пені є завищеною та не відповідає вимогам норм Закону України «Про споживче кредитування». Плата за обслуговування кредиту перевищує розмір щомісячної плати за тілом кредиту, тому у мови кредитного договору в цій частині є несправедливими. 02 жовтня 2019 року до суду надійшла відповідь АТ «Ідея Банк» на відзив (за первісним позовом). У відзиві представником банку зазначено, що на підтвердження своїх позовних вимог банком надано належним чином виготовлений розрахунок, а також копію кредитного договору, що містить підстави для всіх видів нарахувань за кредитом. Щодо несправедливості умов договору банк зазначає, що оспорюваний кредитний договір був укладений сторонами 13 лютого 2018 року, тобто в період дії Закону України «Про споживче кредитування», що набрав чинності 10 червня 2017 року. Абзац 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» втратив чинність. 10 червня 2017 року втратили чинність також і Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування. На заміну вказаним правилами були прийняті Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчій кредит. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, у якій позов підтримав, просить такий задовольнити. [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги заперечила; зустрічний позов підтримала. V. Встановлені обставини та мотиви прийнятого судом рішення. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення первісного та відмову у задоволенні зустрічного позову. Судом встановлено, що 13 лютого 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Р29.13018.003661736, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в сумі 40000 грн зі сплатою 15,5 % річних на строк 24 місяці, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Звертаючись до суду з позовом [PERSON] просила визнати недійсними та скасувати пункти кредитного Договору, як такі, що містять несправедливі умови. Згідно п. 1.3. кредитного Договору за користування кредитом Позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 6 % (маржу банку). За пунктом 1.4. кредитного договору на день укладення договору змінна частина ставки, визначена за рішенням правління банку, становить 9,5%, що разом з маржею банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 15%. Відповідно до пункту 1.6. кредитного договору, банк може у будь-який момент за рішенням правління банку визначити змінну частину процентної ставки нижчу ніж ставка, яка розрахована відповідно до п. 1.5. договору на основі зміни ключових ринкових показників. Згідно пункту 1.10 кредитного договору за обслуговування кредиту банку, що включає в себе: надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку, тощо позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та розмірах, визначених згідно графіку щомісячних платежів за кредитними договором. За положеннями пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині третій статті 203 ЦК України закріплено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 525 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною другою статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частин першої, третьої, четвертої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. В разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Як видно з умов пунктів кредитного договору, які відповідач [PERSON] просить визнати недійсними, сторони договору прийшли згоди про застосування змінюваної процентної ставки. Вказані умови договору дають кредитору самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, право збільшувати та зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, передбачену договором. Доводи відповідача про те, що АТ «Ідея Банк» не врахував положення ст. 18 Закону України «Про захист права споживача» та ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» в частині вимоги за п. 1.10 кредитного договору є безпідставними. Згідно з положенням ст. 18 Закону України «Про захист права споживача» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. За умовами кредитного договору позичальник, окрім погашення суми кредиту та процентів за користування ним, має щомісячно сплачувати на користь кредитора плату за обслуговування кредитної заборгованості. Як вбачається із змісту зустрічного позову, порушення прав споживача [PERSON] пов`язувала із тим, що встановлена договором умова про плату споживачем за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемною, оскільки суперечить абзацу 3 ч.4 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" де встановлена заборона встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Із набуттям чинності у його прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування" у ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" внесені зміни, редакція якої станом на час укладання оспорюваної частини договору, встановлює, що цей закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування". Законом України "Про споживче кредитування" № 1734-VIII від 15 листопада 2016 року, який введений у дію із 10 червня 2017 року, врегульовані відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживача під час надання послуг споживчого кредитування. За визначенням п. 4 ст. 1 цього Закону, загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі та додаткові і супутні послуги кредитодавця для отримання обслуговування і повернення кредиту. До загальних витрат за кредитом, згідно абзацу другого ч. 2 ст. 8 Закону №1734-VIII від 15 листопада 2016 року, включаються, зокрема платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговування та поверненням кредиту, розраховані на дату укладання договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладання договору про споживчий кредит. Статтею 9 Закону № 1734-VIII від 15 листопада 2016 року на кредитодавця покладений обов`язок інформування споживача до укладання договору про споживчий кредит, зокрема шляхом розміщення на офіційному сайті необхідну інформацію для отримання кредиту а також надання спеціальної інформації за окремою формою, паспорт споживчого кредиту. Умовами спірного п. 1.10 кредитного договору обумовлено надання інформації про конкретні дані кредитодавця щодо послуги із обслуговування кредитної заборгованості на виконання яких передбачена сплата комісії, включає в себе моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, інформування клієнта про виникнення простроченої заборгованості, консультування клієнта, у тому числі документальне щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів, тощо. За викладених обставин справи суд дійшов висновку, що [PERSON] була належним чином проінформована щодо умов споживчого кредитування, добровільно погодила змінну процентну ставку за користування кредитними коштами, а також погодила плату за надання їй спеціальної додаткової інформації за окремою формою, окрім розміщеної на сайті, що не суперечать приписам Закону України "Про споживче кредитування" та ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів". Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення. Оскільки судом не встановлено підстав, для визнання недійсним оспорюваних положень кредитного договору, суд вважає зустрічні позовні вимоги [PERSON] Ю. необґрунтованими. Розглядаючи вимоги АТ «Ідея Банк» про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що між ПАТ «Ідея Банк» та позивачем було укладено кредитний договір, згідно з яким банк надав клієнту грошові кошти у кредит. Відповідач отримала від банку кредитні кошти, але свої зобов`язання за договором виконала не у повному обсязі. Відповідно до розрахунку суми боргу за кредитом, наданого позивачем, борг [PERSON] . станом на 24 липня 2019 року складає 74060,90 грн та складається з основного боргу 15360,69 грн, простроченого боргу 10014,41 грн, прострочених процентів 3704,03 грн, строкових процентів 119,89 грн, нарахованої плати за обслуговування кредиту 1299,80 грн, простроченої плати за обслуговування кредиту - 15198,00 грн, пені 28364,08 грн. Судом враховується відмова позивача АТ «Ідея Банк» від частини позовних вимог, зокрема щодо стягнення пені в сумі 28364,08 грн. Тому, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд закриває провадження у справі в цій частині. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, щодо відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що відповідач грубо порушила умови договору, тому з останньої на користь АТ «Ідея Банк» слід стягнути заборгованість у визначеному розмірі, без урахування пені. VІ. Вирішення процесуальних питань, пов`язаних з ухваленням судового рішення. У зв`язку із задоволенням первісного позову, відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] . на користь АТ «Ідея Банк» слід стягнути витрати, пов`язані зі сплатою судового збору 1921,00 грн. Водночас, як вбачається із заяви про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, з метою надання професійної правничої допомоги АТ «Ідея Банк» у судовій справі за позовом позивача до відповідача про стягнення заборгованості між АТ «Ідея Банк» та Адвокатським об`єднанням "АСТРІМ" укладено договір про надання клієнту правової допомоги № ЮО-01/01/19 від 01 січня 2019 року. На виконання умов договору адвокату Олешек О.М. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЛВ № 001149, видане 28 вересня 2018 року) надано довіреність для представництва інтересів позивача. Клієнту згідно умов договору було надано правову допомогу за тарифами згідно додатку №1 до договору «Тарифи на правову допомогу у справах» та розраховано ціну послуг (робіт), на підтвердження надання яких було складено та підписано між АТ «Ідея Банк» та адвокатським об`єднанням відповідний акт приймання-передачі наданих послуг від 05 червня 2019 року (копія акту та витягу з нього є в матеріалах справи), і які були оплачені Адвокатському об`єднанню. Відповідно до витягу з додатку до акту приймання-передачі наданих послуг від 05 червня 2019 р., адвокатське об`єднання надало позивачу наступні послуги: аналіз справи по боржнику [PERSON] , надання консультації (усної) та узгодження правової позиції (перша інстанція) на суму 500,00 грн; складання позову до боржника на суму 800,00 грн.; підготовка заяви про розподіл судових витрат по справі на суму 800,00 грн, загальна сума 2100,00 грн. Оплата яких підтверджується випискою по особовим рахункам за 11 червня 2019 року. Згідно з положенням ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2100,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved