Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

05 жовтня 2020 року АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК (далі - АТ КБ "ПРИВАТБАНК") звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] . Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 26 серпня 2008 року. Відповідач своїм підписом у заяві підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг складає договір про надання банківських послуг. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування у АТ КБ "ПРИВАТБАНК", які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Банком на підставі договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку., а відповідачу надано у користування кредитну картку. В подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 3000,00 грн. Відповідач порушив зобов`язання за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості станом на 30 червня 2020 року має заборгованість в сумі 154208,39 грн., з яких: 2639,12 заборгованість за тілом кредиту, 150369,27 грн. загальний залишок заборгованості за відсотками; 1200 грн. нарахована пеня. Разом з тим позивач зазначив, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 139531,34 грн., з яких 2639,12 грн. заборгованість за кредитом, 136892,22 грн. - заборгованість по процентам за період з 26 серпня 2008 року по 31 травня 2019 року. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості за кредитним договором та сплачений судовий збір в сумі 2102 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності його представника, в якій, крім цього, зазначив, що повністю підтримує позовні вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляду справи без його участі, позов визнав частково в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту. В іншій частині позову просив відмовити. Дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов наступного. 26 серпня 2008 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК», з одного боку, та [PERSON] з другого боку, був укладений кредитний договір, що складається з заяви позичальника (а. с. 16). За змістом цієї заяви, відповідач погодився на те, що заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають укладений між сторонами Договір про надання банківських послуг. До кредитного договору банк Умови і правила надання банківських послуг (а.с.17-22). За даними банку, про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] кредитний ліміт змінювався таким чином: 1) 27.08.2008 року встановлений кредитний ліміт 3000 грн.; 2) 25.03.2009 року зменшення кредитного ліміту 2640 грн.; 3) 18.08.2015 року - зменшення кредитного ліміту 2640 грн.; 4) 08.11.2019 року - зменшення кредитного ліміту 0,00 грн. (а.с.14). Останній платіж на погашення заборгованості за кредитним договором згідно з розрахунком, наданим банком, відповідач здійснив 28 серпня 2018 року в сумі 310 грн. Відповідно Довідки, наданої позивачем, за вказаним кредитним договором відповідачеві [PERSON] надавалася кредитна картка з терміном дії до травня 2019 року (а.с.15). З розрахунку заборгованості за договором вбачається, що станом на 30 червня 2020 року має заборгованість в сумі 154208,39 грн., з яких: 2639,12 заборгованість за тілом кредиту, 150369,27 грн. загальний залишок заборгованості за відсотками; 1200 грн. нарахована пеня. Позивач зазначив, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь яку частину суми заборгованості за кредитом, а тому просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 139531,34 грн., з яких 2639,12 грн. заборгованість за кредитом, 136892,22 грн. - заборгованість по процентам за період з 26 серпня 2008 року по 31 травня 2019 року. Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, заборгованість не погашає, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за тілом кредиту. Вирішуючи спір в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам, суд виходить з наступного. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З наданих відповідачем копії виписки з особової справи та копії довідки Форми 5 вбачається, що [PERSON] з 14.04.2015 року перебував на військовій службі у військовій частині [NUMBER] м.Миколаєва, виключений зі списків особового складу військової частини [NUMBER] з 24 січня 2018 року. Законом України від 20 травня 2014 року №1275-VII "Про внесення змін до де яких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань підчас проведення мобілізації" внесено зміни до статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", яку доповнено пунктом 15 наступного змісту - військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 521/12726/16-ц (№ 61-16144св18) роз`яснив, що банки не мають права нараховувати штрафні санкції, пеню, а також відсотки за користування кредитом військовослужбовцям. Ця заборона діє впродовж особливого періоду, який почався 18 березня 2014 року і триває дотепер. Згідно із Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. В постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі N 205/1993/17-ц (касаційне провадження N 61-1664св17) установлено, що особливий період діє в Україні від 17.03.2014, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 N303/2014 "Про часткову мобілізацію" (Указ N 303/2014). Також у цій справі наголошується, що Президент України відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймав. Отже, відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" позивач позбавлений можливості нараховувати відповідачу відсотки та штрафи за користування кредитом за час перебування відповідача на військовій службі. Однак, з дослідженого у судовому засіданні розрахунку заборгованості вбачається, що станом на час прийняття відповідача на військову службу його борг за нарахованими процентами складав10264,33 грн. Тому , на переконання суду, вказана сума процентів підлягає стягненню з відповідача. Щодо вимоги банку про стягнення пені в сумі 1200 грн., суд зазначає наступне. За змістом\~\~статті 549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Так, банком пеня почала нараховуватись починаючи з 31 липня 2016 року, тобто без врахування періоду перебування відповідача на військовій службі з 14.04.2015\~року по\~24\~січня 2018\~року, а тому вимога про її стягнення задоволенню не підлягає. З урахуванням викладеного, суд задовольняє позов частково в сумі 12903,45 грн., з яких: 2639,12 грн. заборгованість за тілом кредиту, 10264,33 грн. заборгованість по процентам станом на 30 квітня 2015 року. Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (12903,45*100 % / 139531,34 = 9,24%; 2102*9,24% / 100 % = 194,22 грн.) Таким чином, з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 194,22 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial