Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої невиконанням умов договору. В обґрунтування позову посилалась на те, що відповідно до договору № 17070310282864 від 03 липня 2017 року за програмою «Теплий кредит» АТ КБ «Приват Банк» вона отримала кредит в розмірі 16614,00 гривень для придбання теплоізоляційних матеріалів для утеплення будинку. Сума кредиту попередньо була визначена згідно вартості необхідних для утеплення матеріалів відповідно до Рахунку-фактури\~ №7 від 14.06.2017 року ФОП [PERSON] 03 липня 2017 року кредитні кошти в розмірі 16614 гривень були перераховані АТ КБ «Приват Банк»\~ на розрахунковий рахунок ФОП [PERSON] .. Відповідно до у мов кредитного договору її зобов`язання перед банком були виконані, кредит виплачений у повному обсязі. До теперішнього часу, відповідачем по справі ФОП [PERSON] умови вказаного договору виконані частково, а саме 11 вересня 2017 року згідно накладної №294 від 11.09.2017 року були поставленні замовлені матеріали на суму 7539 гривень. Вартість недопоставлених матеріалів становить 9075 гривень. На підставі викладеного, посилаючись на норми діючого законодавства просила задовольнити позов та стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в розмірі 9075 гривень, а також моральну шкоду в розмірі 4000 гривень. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду від 18 грудня 2018 року відкрите провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду від 21 березня 2018 року справа призначена до судового розгляду. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву з проханням розгляд справи провести за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити, не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач ФОП [PERSON] до судового засідання не з`явився, про день та час розгляду справи неоднарозово повідомлявся своєчасно та належним чином. Враховуючи те, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі наявних у справі доказів, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає\~ задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 03 липня 2017 року між позивачкою [PERSON] та АТ КБ «Приват Банк»\~ було укладено кредитний договір №17070310282864\~ за програмою «Теплий кредит» на загальну суму 16614,00 гривень. 03 липня 2017 року кредитні кошти в розмірі 16614 гривень були перераховані АТ КБ «Приват Банк»\~ на розрахунковий рахунок ФОП [PERSON] . За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи, кожна з яких , відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Проте відповідачем не надано суду жодного доказу на спростування позовних вимог в частині невиконання ним зобов`язань щодо поставки кахельної плитки за вказаним договором.. Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст.662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Відповідно до ст.665 ЦК України, у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з п.7 ч.1 Закону України "Про захист прав споживачів" договір це усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами. З преамбули Закону України "Про захист прав споживачів" вбачається, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності. Пункт 17 ч.1 вказаного Закону визначає послугу як діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Оскільки за договорами, укладеними між сторонами, [PERSON] виступала саме як споживач послуг, правовідносини, що виникли, регулюються саме Законом України "Про захист прав споживачів". Відповідно до ч.2 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів" якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Суд акцентує увагу на той факт, що відповідач в односторонньому порядку вирішив не надавати послуги позивачу відповідно до умов договору та в подальшому погодився виконати свої зобов`язання, відповідно до розписки від 22 серпня 2017 року, що мається в матеріалах справи. Згідно вимог ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зважаючи на викладені вище обставини, суд приходить до висновку про повну відповідність чинному законодавству вимог позивача про відшкодування завданих їй невиконанням вказаного договору збитків, тому що відповідач по теперішній час не тільки не виконав умови договору, а й в односторонньому порядку відмовився від їх виконання. При цьому реальними збитками суд вважає понесені [PERSON] витрати на суму недопоставленого товару в розмірі 9075,00 гривень. Крім того позивачка в позові зазначає, що внаслідок невиконання договору з боку відповідача вона зазнала також моральні страждання й переживання. Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів»\~ при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно з ст.11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання моральної шкоди іншій особі. Відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до положень ч.1 ст.23 ЦК України особа, має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Як зазначено у пункті третьому частини другій та частині третій вказаної норми закону, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995р., зі змінами, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Визначаючи розмір моральної (немайнової) шкоди суд виходить з того, що позивачка зазнала як моральних страждань, негативних наслідків, заподіяних незаконними діями відповідача. Залежно від глибини душевних страждань позивачки, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд вважає, що розмір моральної шкоди в сумі 500,00 гривень відповідає обставинам події та підлягає задоволенню, тому суд вважає, що з відповідача на користь позивачки в рахунок відшкодування моральної шкоди слід стягнути суму у розмірі 500,00 гривень. Згідно ст. 22 ч. 3 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 864 гривні 45 копійок, з яких: 768, 40 гривень судовий збір за ставкою позовних вимог майнового характеру, та 96, 05 гривень судовий збір пропорційно до задоволених вимог немайнового характеру.\~

Outcome: partial