Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду із позовом про визнання за ними в порядку спадкування за заповітом права власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилося наступне спадкове майно, а саме 1/3 частини житлового будинку [ADDRESS] . Зазначає, що згідно із свідоцтвом про право особистої власності на будівлю від 20.05.1990 року будинковолодіння по [ADDRESS] належить на праві колгоспного двору, головою якого був [PERSON] . Інших спадкоємців, крім неї, у [PERSON] не було. Позивачка [PERSON] вказує, вона зверталась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус в письмовій формі їй відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, оскільки її батько такого права належним чином не зареєстрував. А тому просять задовольнити позовні вимоги. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явились, хоча про дату, час та місце проведення такого були повідомлені належним чином, однак подали на адресу суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просять їх задовольнити. Представник відповідача, Староскварявської сільської ради Жовківського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином. Однак, відповідачем Староскварявськоюсільською радою надіслано до суду лист про відсутність заперечень проти позовних вимог позивачів та розгляд справи у відсутності їх представників. Представник третьої особи Жовківської державної нотаріальної контори в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подала клопотання про розгляд справи без її участі, при вирішенні питання по суті покладається на думку суду. Суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників, які не з`явилися, зважаючи на те, що вони належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання. Суд вважає, що наданих доказів достатньо для ухвалення правильного та законного рішення по справі. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється . Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку . Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так як від відповідача на адресу суду не надходило заперечень проти задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] та її батьками є [PERSON] та [PERSON] . З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.12.2018 року вбачається, що [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України. Ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Із довідки б/н виданої 25.05.2019 року Староскварявською сільською радою Жовківського району Львівської області вбачається, що в [ADDRESS] , станом на 30.06.1990 року членами колгоспного двору були: головою двору - [PERSON] - 1954 р., дружина - [PERSON] - 1954 р.н, дочка - [PERSON] , 1976 р.н. З копії довідки б/н виданої 06.02.2019 року виданої Староскварявською сільською радою Жовківського району Львівської області, вбачається, що [PERSON] проживала разом із своїм батьком, [PERSON] , який помер [INFO] , до дня його смерті в будинку [ADDRESS] і вели спільне господарство. Позивачка [PERSON] зареєстрували шлюб з [PERSON] 20.05.1995 року у Староскарявській сільській раді Жовківського району Львівської області про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 02, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданим повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції Львівської області. Дошлюбне прізвище дружини- [PERSON] , яке нею було змінено у зв`язку з одруженням. Крім того суд враховує, що позивачі не заявляли про відмову від прийняття спадщини протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, яким є день смерті спадкодавця. А тому суд приходить до висновку, що позивачі прийняли спадщину після смерті [PERSON] , оскільки проживали з ним на час відкриття спадщини, тобто на день його смерті та не заявили про відмову від спадщини протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, яким є день смерті спадкодавця. Суд враховує, що згідно довідки № 1694, яка видана Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" від 25.03.2019 року вбачається, що згідно інвентаризаційних матеріалів ОКП ЛОР "БТІ та ЕО" станом на 31.12.2012 року житловий будинок з господарськими будівлями в [ADDRESS] зареєстровано на праві особистої власності, виданого виконкомом Новоскварявської сільської ради 26.05.1990 року, згідно рішення Нестерівського райвиконкому №125 від 24.05.1990р. і записано в реєстрову книгу за № 161 від 26.05.1990 року. Відомості про арешти, заборони, обтяження на вищевказий житловий будинок в матеріалах ОКП ЛОР "БТІ та ЕО" відсутні. Правовстановлюючих документів на спірний будинок немає. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до підпункту 4.15, 4.18 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. З постанови Жовківської державної нотаріальної контори Головного управління юстиції у Львівській області про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1408/01-16 від 06.08.2019 року вбачається, що позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок в [ADDRESS] після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , оскільки позивачем не було надано необхідні правовстановлюючі документи на спадкове майно, яке підлягає реєстрації. З копії технічого паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», вбачається, що загальна площа будинку [ADDRESS] становить 74,6 м2, житлова 49,0 м2 , допоміжна 25,6 м2. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Відповідно до ст. 80 ЦК України встановлено, що жилий будинок є об`єктом права приватної власності. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок. Отже, позивачі є спадкоємцями за законом після смерті свого батька та чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , прийняли після його смерті спадщину, оскільки проживали на час смерті із спадкодавцем. В той же час позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок, який належав її батькові через неподання правовстановлюючих документів на майно померлого. А тому суд вважає, що право позивачів підлягають захисту в судовому порядку і в суду є всі підстави для задоволення позовних вимог. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивачів.

Outcome: approved