Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

До суду звернулась позивач [PERSON] з позовом, відповідно до якого просила суд, ухвалити рішення яким стягнути з ПАТ «Укрпошта» на її користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1137,04 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 1500 грн. В обґрунтування позову зазначила, що 19 лютого 2018 року вона, як споживач послуг ПАТ «УКРПОШТА», звернулась до поштового відділення № 30 за послугою щодо пересилки поштою відправлення (посилки) у Російську Федерацію, для чого купила у даному поштовому відділенні короб за 9.90 грн., склала до нього речі, які і мала переслати, передала все оператору у відчиненому вигляді. Оператор поштового відділення надала їй три бланки для заповнення, а після їх заповнення закріпила один бланк на одному боці коробу, заклеїла короб, отримала від неї кошти в сумі 1127.14 грн., видала квитанцію без номеру, в якій було зазначено вагу поштового відправлення 4.306, тобто 4 кг. 306 гр. саме за цю вагу вона оплатила послуги відповідача. При цьому, оператор скориставшись тим, що їй не були відомі всі варіанти доставки поштового відправлення, самостійно, без її згоди вибрала варіант відправлення «АВІА», приховавши від неї те, що тривалість доставки таким способом прискорює доставку лише на 7 - 10 днів, що для неї не було необхідним, а вартість - в два рази дорожче від доставки залізничним транспортом. Але поштове відправлення не було доставлено адресату у РФ, і в березні 2018 року поштове відправлення було їй повернено. Як вона з`ясувала підставою повернення поштового відправлення стали помилки, що були допущені оператором поштового відділення, а саме: На коробці, в якій знаходились речі, був відсутній оригінал бланку «СР», який вона заповняла свою рукою, а замість оригіналу до коробу приклеєна скетчем копія цього бланку. На копії бланку «СР» невідомою мені особою були закреслені дані адресата, якому вона відправляла посилку. Сам короб був у жахливому стані: потріпаний, обідраний, зовсім не придатний для використання. Крім того, згідно Акту про зовнішній стан відправлення і різницю у вазі, що був складений Поштою Росії 01.03.2018 року, підставою для повернення були зазначені «різниця у вазі» та відсутність бланку «СN23». Тобто оператор поштового відділення взагалі не дала їй для заповнення один з потрібних бланків, відсутність якого стала перешкода для доставки її відправлення адресату. Отримавши назад посилку вона звернулась до Центрального відділення ПАТ «Укрпошта» в м. Кременчук, де їй не тільки роз`яснили порядок оформлення поштових відправлень до РФ, а й допомогли оформить необхідні папери, роз`яснили що різниця у доставці залізничним транспортом та «АВІА» лише у кількох днях, а вартість послуги відрізняється у два рази. Вона купила новий картонний ящик за 9.90 грн., поклала туди речі і за доставку посилки вагою 4.300 кг. платила 646.84 грн., тобто в два рази менше, ніж з неї стягнули у поштовому відділенні № 30. Дане поштове відправлення було доставлено адресату без будь-яких зауважень з боку Пошти Росії. Вона вважає, що 19 лютого 2018 року, скориставшись її віком та незнанням правил пересилки потових відправлень у іншу державу, її ошукали у поштовому відділенні № 30 м. Кременчука, вона з метою врегулювання спору та повернення 1127.14 грн. витрат на доставку поштового відправлення та 10.00 грн. витрат на придбання поштового ящику для поштового відправлення, протягом березня - липня 2018 року зверталась до різних установ відповідача: до Полтавської Дирекції ПАТ «Укрпошта», до ПАТ «Укрпошта» в м. Києві, до виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, але в задоволенні її претензій було відмовлено, і таку відмову вона вважає безпідставною. ПАТ «УКРПОШТА» в особі оператора поштового відділення № 30 в м. Кременчуці, здійснюючи підприємницьку діяльність з надання послуг поштового зв`язку, уклало знею договір про надання їй за плату послуги з доставки міжнародного поштового відправлення (посилки) до іншої держави, тобто частину своїх зобов`язань поклав на третю особу, що не звільняє його від відповідальності за невиконання договору, отримало 19 лютого 2018 року від неї поштове відправлення (посилку), але взяте на себе зобов`язання з її доставки на територію РФ не виконало з власної вини, що стало підставою для неприйняття поштового відправлення поштовою службою іншої держави, і поверненню посилки їй, відправнику. Таким чином, відповідач не виконав умов укладеного між ними договору щодо доставки посилки в іншу державу з власної вини, але ухиляється від повернення їй коштів. Крім заподіяння їй матеріальної шкоди відповідач заподіяв їй велику моральну шкоду, яка полягає в наступному: неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань відповідач змусив її понести необґрунтовані матеріальні збитки в сумі, яка майже дорівнює сумі її щомісячної пенсії, в той час коли була можливість відправити цю посилку за ціну удвічі меншою, ніж з їй було запропоновано 19.02.2018 року, а після повернення посилки - відмовились відшкодувати їй ці збитки у добровільному порядку, чим їй спричиняються моральні страждання. Вона протягом тривалого часу зверталась до різних установ відповідача, кожного разу сподіваючись на відновлення її порушеного права, але черговою відмовою їй спричинявся стрес, вона відчувала хвилювання, що негативно відбивається на стані її здоров`я, на відносинах у сім`ї, на почутті самоповаги, вона починаю корити себе за те, що довірилась шахраям у поважній державній установі, які скористались її довірою та відсутністю досвіду отримання послуги поштового зв`язку. Вона, інвалід 3 групи загального захворювання, пенсіонерка, отримуючи мінімальну пенсію, змушена була обмежили себе у задоволенні своїх побутових та інших потреб для оплати посилки. Враховуючи тривалість порушення її права на повернення коштів, які вона сплатила, але послуги не отримала, те, що оператор поштового відділення № 30 в м. Кременчуці не лише неналежним чином виконала свої обов`язки, а й самовільно без узгодження зі нею обрала спосіб доставки за більш дорогим тарифом, який їй не був потрібний, ухиляння відповідача від відновлення її права та відшкодування збитків, які були їй заподіяні неналежним виконанням договору з надання послуги поштового зв`язку, що потягло за собою необхідність змінювати звичайний образ життя, економити, обмежувати себе у задоволенні своїх побутових та інших потреб, та інші негативні наслідки для мого морального та фізичного стану здоров`я, вона визначила розмір грошової компенсації заподіяної їй моральної шкоди в сумі 1500.00 грн. 06.11.2018 року до суд надійшов відзив представника відповідача по справі, відповідно до якого, останній просить відмовить в задоволенні позову в повному обсязі. За твердженням [PERSON] , оператор поштового відділення №30 самостійно, без її згоди вибрала варіант поштового відправлення «АВІА» приховавши від неї інші відправлення. Ці твердження є не доведеними позивачем, а тому на їх думку не можуть бути прийняті судом. Разом з тим, відповідач стверджує, що при оформленні відправлення [PERSON] претензій не мала, про що свідчить особистий підпис позивача на бланку супровідної адреси, яка була прикріплена до відправлення. Про та усі способи пересилання є повна інформація на офіційному веб - сайті ПАТ «Укрпошта» за посиланням https://ukrposhta.ua, а тому позивач мала змогу з ними ознайомитися особисто і обрати найвигідніший для себе тариф та спосіб пересилання поштового відправлення. Згідно квитанції (без номеру) 19.02.2018 від громадянки [PERSON] було прийнято поштове відправлення та присвоєно поштовий ідентифікатор CP396059533UA, де перша літера «С» означає відправлення звичайної посилки, вагою більше 2 кг. Міжнародні трек номери присвоюються відповідно до стандарту S10 Всесвітнього поштового союзу і містять 13 символів. Два перших - літери латинського алфавіту, далі йдуть 9 цифр, після чого завершують трек номер дві літери латинського алфавіту, що позначають код держави-відправника. 9 цифр у міжнародному трек номері - це не випадковий набір, ця комбінація складається з 8 унікальних цифр + 1 (дев`ята). Остання - цифра перевірочний код. який обчислюється спеціальною формулою від попередніх 8 цифр. Відповідно до цієї ж квитанції вага посилки прийнятої для пересилання складала 4,306 кг Плата за надані послуги становила 1127 грн. 14 коп. Згідно акту форми 51 №23105 «на внешнее состояние отправления и разницу в весе Составлен 01.03.2018 г. в Брянске ММПО на участке РІ-3» зазначено: «При наружном осмотре оказалось: X С разницей в весе. Подавательский вес отправления 1,306 кг. Фактический вес отправления: 4,370 кг.». Тобто з цього акту виходить, що по документах посилка надана на пересилання 1.306 кг., а після зважування встановлено, що фактична вага складає 4,370 кг. На їх думку, при огляді документів, митниця Росії допустила помилку, замість 4.306 кг. (яка зазначена в квитанції та на бланку відправлення, копії яких надала позивач) проставила вагу 1.306. тобто замість 4 вказала 1. А фактична вага після зважування на російській митниці 4,370 кг, що майже відповідає тій яка була вказана при оформленні пересилання в поштовому відділенні №30 міста Кременчука. Похибка в 0,64 кг., є несуттєвою, та може залежати від ваг. Факт того, що вага посилки залишалася незмінною (в межах 4.300 кг) з моменту відправки до Росії 19.02.2018, та до її повернення, свідчить про те, що позивач не пред`явила ніяких претензій щодо ваги, після повернення посилки з Росії, а також те, що позивач відправила повторно цю ж саму посилку з тією ж вагою, про що підтверджує у позові. Також, якби фактична вага посилки не співпадала з вагою зазначеною в документах на пересилку, то така посилка не змогла б пройти митний контроль України, і була б повернута відправнику не потрапивши на територію Росії. Як було зазначено вище поштове відправлення CP396059533UA, де перша літера «С» означає відправлення дійної посилки, вагою більше 2 кг., а отже вага такого відправлення не могла бути 1,306 кг. Також,відповідач не погоджується з думкою позивача, що однією з підстав повернення посилки була відсутність форми CN 23 при оформленні пересилання. Оскільки дана посилка була без оголошеної цінності, а тому не потребувала заповнення форми СN 23. Як вбачається з матеріалів справи, 19.02.2018 року відділенням поштового зв`язку Кременчук №30 від [PERSON] було прийнято посилку без оголошеної цінності за № СP396059533UA для пересилання. Маса, вид відправлення, спосіб пересилання, адреса одержувача, всі бланки в належній кількості були оформлені, перевірені та прийняті до пересилання. При оформленні відправлення позивач не мала ніяких претензій, про що свідчить особистий підпис заявниці на бланку супровідної адреси, яка була прикріплена до відправлення. Відповідач, на підставі заяви позивача від 06.03.2018 року звернувся до призначеного оператора Російської Федерації з рекламацією щодо обґрунтованості повернення посилки СР396059533UA, та отримав відповідь в електронному вигляді про те, що міжнародна посилка повернута на підставі рішення митної служби. Кожна країна світу має своє внутрішнє законодавство, згідно із яким проводиться обробка поштових відправлень, тому вплинути на прийняте рішення митної служби Російської Федерації ПАТ «Укрпошта» не в змозі. Також, відповідач не погоджується що ним завдано позивачу моральної шкоди. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок чільних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. позивач жодним чином не підтвердив факт заподіяння йому моральної шкоди. Позивач [PERSON] та її представник за довіреністю - Доля Г. О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали просили їх задовольнити з підстав вказаних у позові. Представник відповідача за довіреністю - Селецький О. В. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив в задоволенні позову відмовити з підстав вказаних у відзиві. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, вислухавши позивача, її представника, представника відповідача, приходить до наступного. 19.02.2018 року [PERSON] уклала договір про надання послуг поштового зв`язку з ПАТ «Укрпошта» відділення № 30 м. Кременчук, а саме: доставку посилки до Російської Федерації, про що свідчить копія чеку та супровідного бланку. Відповідно до копії чеку та супровідного бланку, посилка СР396059533UA, вага 4,306 кг., місце доставки Росія, спосіб доставки повітрям, сума сплати 1127,74 грн., а також купівля ящику - 9,90 грн. В подальшому поштове відправлення СР396059533UA не було доставлено до Російської Федерації, і в березні 2018 року поштове відправлення було їй повернуто, що не заперечувалося сторонами. Відповідно до Акту № 23105 «на внешнее состояние отправления и разницу в весе» від 01.03.2018 року, підставами повернення стало різниця у вазі, «подавательский вес отправления: 1,306 кг., фактический вес отправления: 4,370 кг., дополнительная информация, поступила без СN23». 06.03.2018 року позивач звернулась до ПАТ «Укрпошта» з заявою про повернення коштів за повернуту посилку. 07.05.2018 року за вих. № 38-18-7180-У/14 на ім`я [PERSON] було направлено відповідь, відповідно до якої, згідно з відповіддю призначеного оператора Росії, посилка № СР396059533UA надійшла в установу обміну м. Москва та була повернута митною службою країни призначення. Одночасно звертають увагу на те. що кожна країна світу має своє внутрішнє законодавство, згідно із яким проводяться обробка поштових відправлень, тому вплинути на прийняте рішення митної служби Російської Федерації вони не в змозі. Враховуючи те, що вище вказана посилка була повернута за зворотною адресою цілком обґрунтовано, призначений оператор Росії відхиляє будь-яку претензію. Крім цього, відповідно до п. 3 ст. 24 Всесвітньої поштової конвенції призначені оператори не несуть відповідальність за рішення, прийняті митними органами при перевірці поштових відправлень. 22.05.2018 року за вих. № 09.1-07-355 на ім`я [PERSON] було направлено повторне повідомлення, відповідно до якого, приймання міжнародних поштових відправлень здійснюється згідно вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених кабінетом Міністрів України від 05.03.2009 року № 270. Згідно з відповіддю призначеного оператора Росії, посилка № СР396059533UA надійшла в установу обміну м. Москва та була повернута митною службою країни призначення. Одночасно звертають увагу на те. що кожна країна світу має своє внутрішнє законодавство, згідно із яким проводяться обробка поштових відправлень, тому вплинути на прийняте рішення митної служби Російської Федерації вони не в змозі. Враховуючи те, що вище вказана посилка була повернута за зворотною адресою цілком обґрунтовано, призначений оператор Росії відхиляє будь-яку претензію. Крім цього, відповідно до п. 3 ст. 24 Всесвітньої поштової конвенції призначені оператори не несуть відповідальність за рішення, прийняті митними органами при перевірці поштових відправлень. 18.07.2018 року за вих. № Ш-02-15/143-2 на адресу ПАТ «Укрпошта» було направлено звернення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, щодо звернення [PERSON] з приводу ситуації, що склалась при оформленні нею відправлення посилки в Російську Федерацію. При цьому, в листі повідомлялось, що при оформленні наступного відправлення посилки в Російську Федерацію через Центральне відділення поштового зв`язку м. Кременчука, все було оформлено вірно, були заповненні усі бланки та з`ясовано, яким видом транспорту [PERSON]. бажає здійснити відправлення. Повторна посилка надійшла до адресата. 19.06.2018 року № 09.1.-07.375 на адресу виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області та [PERSON] направлено відповідь, відповідно до якої повідомлено, що порядок надання послуг поштового зв`язку. Права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затвердженні постановою Кабінетом Міністрів України від 05.03.2009 року № 270, які розроблено відповідно до Закону України «Про поштовий зв`язок» та Актів Всесвітнього поштового союзу. Згідно інформації наданої начальником ВПЗ Кременчук 3- встановлено, що 19.02.2018 року від [PERSON] було прийнято відправлення до пересилання. Маса. Вид відправлення, спосіб пересилання, адреса одержувача, всі бланки в належній якості були оформленні. Перевірені та прийнято до пересилання. При оформленні відправлення [PERSON] претензій не мала, про що свідчить особистий підпис заявниці на бланку супровідної адреси, яка була прикріплена до відправлення. Згідно з відповіддю призначеного оператора Російської Федерації, посилка № СР396059533UA надійшла в установу обміну та була повернута митною службою країни призначення. кожна країна світу має своє внутрішнє законодавство, згідно із яким проводяться обробка поштових відправлень, тому вплинути на прийняте рішення митної служби Російської Федерації вони не в змозі. Враховуючи те, що вище вказана посилка була повернута за зворотною адресою цілком обґрунтовано, призначений оператор Росії відхиляє будь-яку претензію. Крім цього, відповідно до п. 3 ст. 24 Всесвітньої поштової конвенції призначені оператори не несуть відповідальність за рішення, прийняті митними органами при перевірці поштових відправлень. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Виходячи з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги. Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - це фізична особа, яка придбаває. замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів», послугою вважається діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Договором є усний чи письмовий правочин укладений між споживачем і виконавцем. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (розрахунковий документ). Відповідно до ст. 13 Закону України «Про поштовий зв`язок», оператори надають користувачам послуги поштового зв`язку відповідно до законодавства України та провадять іншу підприємницьку діяльність в установленому законом порядку. Послуги поштового зв`язку надаються на договірній основі згідно з Правилами надання послуг поштового зв`язку, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, та повинні відповідати встановленим нормам якості. У договорі про надання послуг поштового зв`язку, якщо він укладається у письмовій формі, та у квитанції, касовому чеку тощо, якщо договір укладається в усній формі, обов`язково зазначаються найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість. У договорі, стороною якого є національний оператор зв`язку, укладеному у будь-якій формі, має міститися попередження про недопущення пересилання письмової кореспонденції, виконаної і розтиражованої друкарським способом, без вихідних даних (тираж, назва друкарні, номер замовлення та інше). За недотримання цієї вимоги несе відповідальність оператор поштового зв`язку. Договір про надання послуги поштового зв`язку вважається укладеним після оплати користувачем вартості цієї послуги, якщо інше не передбачене відповідними договорами. Згідно з «Правилами надання послуг поштового зв`язку», які затвердженні Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270 (надалі - Правила), правила визначають порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку та регулюють відносини між ними (п. 1). Оператори поштового зв`язку надають послуги з пересилання внутрішніх та міжнародних поштових відправлень, поштових переказів. До міжнародних поштових відправлень належать: посилки - без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю (п. 8); Відповідно до п. 12 Правил поштові відправлення, поштові перекази поділяються на внутрішні (пересилаються в межах України) та міжнародні (пересилаються за межі України, надходять до України, переміщуються через територію України транзитом). Згідно з п. 16 Правил поштові відправлення пересилаються наземним, водним або повітряним видом транспорту чи комбіновано. Пунктом 69 Правил передбачено, що фізичні особи подають для пересилання міжнародні посилки, міжнародні відправлення з оголошеною цінністю, відправлення "EMS", дрібні пакети відкритими. Згідно п. 70 Правил, для пересилання дрібних пакетів, мішків "M", міжнародних посилок, міжнародних відправлень з оголошеною цінністю, відправлень "EMS" відправник у встановленому порядку заповнює митні декларації у кількості, що визначена країною призначення у Керівництві з приймання міжнародних поштових відправлень. У разі подання для пересилання фізичною особою в міжнародних поштових відправленнях товарів, сукупна вартість яких перевищує суму, визначену законодавством, приймання здійснюється у порядку та на умовах, встановлених законодавством для юридичних осіб. Відповідно до підпункту 2 пункту 6 «Положення про митні декларації» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 року № 450, товари, що пересилаються через митний кордон України в міжнародних поштових відправленнях, декларуються шляхом подання митному органу: митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа або у випадках, не зазначених у підпункті 1 цього пункту, - уніфікованих міжнародних документів, форми яких установлені актами Всесвітнього поштового союзу, а саме: митної декларації CN 23, використання якої обов`язкове під час пересилання посилок, міжнародних згрупованих поштових відправлень з позначкою "Консигнація" і відправлень "EMS" та можливе у разі пересилання відправлень з оголошеною цінністю. Як зазначено вище, підставою повернення посилки позивача митними органами Російської федерації, відповідно до Акту № 23105 стало різниця у вазі та відсутність митної декларації СN 23. В судовому засіданні встановлено, що на супровідному бланку СР 71 дійсно зазначена вага посилки як 4.306 кг., що відповідає квитанції б/н про оплату послуг, відповідно до якої маса посилки 4,306 кг., вартість 1127,14 грн., однак додатковою підставою повернення посилки стала відсутність митної декларації CN 23, що є порушенням Правил надання послуг поштового зв`язку та Положення про митні декларації, які прямо вказують на обов`язок її складання. При цьому, представником відповідача в судовому засіданні не доведено належними, достатніми та допустимими доказами факт існування заповненої митної декларації під час оформлення посилки у відділенні поштового зв`язку № 30 м. Кременчук, а також існування її на посилці під час її слідування до місця призначення, чи втрату її під час її проходження митного контролю. Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про поштовий зв`язок», всі оператори незалежно від їх організаційно-правової форми користуються рівними правами і виконують однакові обов`язки відповідно до законодавства України, крім виключних прав і обов`язків національного оператора, визначених цим Законом. Оператори забезпечують доступ користувачів до інформації про тарифи, правила надання послуг поштового зв`язку, строки пересилання поштових відправлень, режими роботи об`єктів поштового зв`язку, заборонені до пересилання предмети, відповідальність операторів перед користувачами тощо. Відповідно до ст. 18 ЗУ «Про поштовий зв`язок» за порушення законодавства у сфері надання послуг поштового зв`язку оператори несуть відповідальність згідно із законами України. Вартість попередньо оплачених користувачем послуг, що фактично не були йому надані, відшкодовується користувачеві у повному обсязі на підставі квитанції чи іншого документа про оплату цих послуг. У разі незгоди користувача з визначеним цією статтею розміром відшкодування питання про відшкодування завданих йому фактичних збитків, моральної шкоди, втраченої вигоди через неналежне виконання операторами своїх зобов`язань, а також інші спори між користувачами та операторами розглядаються у судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлене договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. У разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору. Згідно з ч. 4 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Отже, суд зазначає, що позивач свої зобов`язання за договором виконала, а саме: оплатила послугу ПАТ «Укрпошта» щодо доставляння посилки, натомість відповідачем було порушено умови укладеного договору, а саме неналежне оформлення документів, що стало перешкодою для доставки відправлення позивача до місця призначення, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені збитки, які складаються з оплати не отриманої послуги в сумі 1127,14 грн. та придбання поштового ящика в сумі 9,90 грн., а всього 1137,04 грн. Що стосується вимоги про стягнення моральної шкоди, то відповідно до ст. 22 «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч. ч.1, 2, 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З огляду на досліджені в судовому засіданні докази суд приходить до висновку, що позивачу дійсно було завдано моральної шкоди у зв`язку з неналежним наданням послуг. Також, при визначенні розміру моральної шкоди враховує, що позивач є пенсіонером та інвалідом 3-ї групи загального захворювання тому, суд вважає, що 1500 грн. є достатньою та розумною грошовою компенсацією за завдану позивачу моральну шкоду. Що стосується розподілу судових витрат, то суд зазначає , що відповідно до п. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» та постанови Великої Палати Верховного суду України від 21.03.2018 року в справі № 761/24881/16-ц, позивача [PERSON] звільнено від сплати судового збору. Тому, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 1536,80 грн. пропорційно до задоволених вимог позивача.

Outcome: approved