overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору б/н від 09.01.2015 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 34,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь- якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та Витягу "Тарифів Банку". Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Договору. Овердрафт (п. 1.1.1.63 Договору) - короткостроковий кредит, який надається Банком Клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його Рахунку в розмірі ліміту кредитування. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються Договором про надання банківських послуг можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього Договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через wеbсайт банку (www.privatbank.ua) або інший інтернет/SMS-ресурс, зазначений банком. Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Позивача (www.privatbank.ua) АТ КБ "ПРИВАТБАНК", що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009 року, а зараз діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011 року

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору б/н від 12.12.2011 [PERSON] отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь- якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та Витягу "Тарифів Банку". Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Договору. Овердрафт (п. 1.1.1.63 Договору) - короткостроковий кредит, який надається Банком Клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його Рахунку в розмірі ліміту кредитування. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються Договором про надання банківських послуг можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього Договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через wеbсайт банку (www.privatbank.ua) або інший інтернет/SMS-ресурс, зазначений банком. Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Позивача (www.privatbank.ua) АТ КБ "ПРИВАТБАНК", що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009 року, а зараз діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011 року

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору б/н від 28.02.2011 [PERSON] отримав кредит у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь- якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та Витягу "Тарифів Банку". Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Договору. Овердрафт (п. 1.1.1.63 Договору) - короткостроковий кредит, який надається Банком Клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його Рахунку в розмірі ліміту кредитування. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються Договором про надання банківських послуг можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього Договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через wеbсайт банку (www.privatbank.ua) або інший інтернет/SMS-ресурс, зазначений банком. Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Позивача (www.privatbank.ua) АТ КБ "ПРИВАТБАНК", що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009 року, а зараз діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011 року

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, де вказав, що з 28 лютого 2014 року працював у ДП "ВС-Партнер"в м. Житомир 21 липня 2014 року наказом ДП "ВС-Партнер"№ 46-К його було звільнено з роботи, у звязку із скороченням штату п. 1 ст. 40 КЗ п П України. У звязку з тим, що [PERSON] при звільненні не отримав заробітну плату в сумі 16\~439,74 грн., він просить стягнути з відповідача на його користь вказану заборгованість та моральну шкоду у розмірі 5\~000,00 грн., завдану невиплатою заробітної плати. У судове засідання позивач не зявився, від нього на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій він зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача у судове засідання не зявився, не повідомив суд про причини неявки та не надіслав заяви про розгляд справи за його відсутності. За таких обставин та відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, суд має можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач працював у ДП "ВС-Партнер"в м. Житомир. 21 липня 2014 року наказом ДП "ВС-Партнер"№ 46-К його було звільнено з роботи, у звязку із скороченням штату п. 1 ст. 40 КЗ п П України, що підтвердилось копіями його трудової книги (а. с. 6-7). При звільненні [PERSON] ДП "ВС-Партнер"не провело з ним виплати всіх належних йому сум від підриємства, а саме: заробітної плати у розмірі 16 439,74 грн., що підтвердилось довідкою (а. с. 8). Відповідно до ст.ст.115, 116 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць, через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів. При звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Оскільки судом встановлено, що позивач працював на ДП "ВС-Партнер" і не отримав при звільненні заробітної плати, то відповідно до ст.116 КЗ п П України така заборгованість підлягає стягненню. Також, є обґрунтованою і вимога позивача про відшкодування моральної шкоди, оскільки дії відповідача по невиплаті заробітної плати, призвели до його моральних страждань, які полягали в тому, що він не міг користуватися своїми грошима, вимушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя, витрачання часу та зусиль для примушення відповідача сплатити заборгованість по заробітній платі тощо. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди на користь позивача, суд враховує характер моральних страждань позивача, їх тривалість та доведеність в суді і визначає відшкодування у сумі 1 500,00 грн. і стягує її з відповідача, згідно ст.23 ЦК України. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача також підлягає стягненню судовий збір в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог . На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] "А". В даній частині будинку вона проживала з відповідачем, який є її колишнім чоловіком. Відповідач з січня 2014 року пішов з дому та перейшов жити до своєї матері.В 2017 р. згідно рішення Золочівського районного суду Львівської області їх шлюб було розірвано. З 2014р. відповідач з ними не проживав квартири не утримував, особистих речей не зберігав. Враховуючи наведене, просить позов задоволити, визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Позивач до судовому засіданні вимоги позову підтримала та дала пояснення аналогічні за змістом позовної заяви. Просила позов задоволити. Відповідач у судовому засіданні вимоги позову не визнав з причини того, що він немає де зреєструватись, однак підтвердив той факт, що не проживає в квартирі позивачки вже 4 роки, всі речі свої з квартири забрав, в утриманні квартири не допомагав. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила та підтвердили той факт, що відповідач вже більше 4 років відсутній за адресою реєстрації: Львівська область, м.Золочів, вул. С.Стрільців26"А"/4. Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] "А" в м. Золочеві Львівської області, що підтверджено реєстраційним посвідченням Золочівського МБТІ від 03.04.1995 року. Як вбачається з довідки, виданої ОСББ "Січових Стрільців 26 А" № 15 від 26.10.2017 року, в квартирі № 4 , буд. 26 "А" по вул. С. Стрільців, в м. Золочів, зареєстровані: позивачка [PERSON], відповідач [PERSON] та їх син [PERSON] Факт того, що відповідач зареєстрований в квартирі позивачки підтверджує також будинкова книга для прописки громадян, які проживають в квартирі № 4, будинку № 26 "А" по вул. С.Стрільців в м. Золочеві. Судом встановлено, що відповідач з 2014 року час не проживає у квартирі [PERSON], що підтверджується актами № 2 від 29.09.2016 р., № 5 від 28.10.2016 року, № 6 від 28.11.2016 року, № 7 від 30.12.2016 року, № 12 від 27.02.2017 року, № 16 від 20.10.2017 року, № 8 від 30.01.2017 року, складеними комісією ОСББ " С.Стрільців 26 "А" . Крім того, в судовому засіданні встановлено те, що особистих речей [PERSON] у квартирі немає та оплату за квартиру він не проводить. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем представлено достатньо доказів, не спростованих у процесі розгляду справи на підтвердження необхідності визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: квартири № 4 в будинку № 26 2А" по вул. С.Стрільців, в м. Золочеві Львівської області.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

21.07.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу гаражу. В позовній заяві позивач вказала, що в 2001 р. вона придбала у [PERSON] на товарній біржі "Нерухомість-Південь" та зареєструвала в БТІ. Всі умови договору були виконані, однак, укладений договір купівлі-продажу не був нотаріально посвідчений, тому вона змушена звертатися до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач повторно не зявився, причину неявки суду не повідомив, про час, місце та день розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд постановляє ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 22.10.2001 р. на Товарній біржі "Нерухомість-Південь" між [PERSON] та [PERSON] укладено договір №5183 купівлі-продажу нерухомого майна - гаражу № 151 в автокооперативі "Бузький" в місті Миколаєві, який зареєстрований в Миколаївському МБТІ 29.10.2001 р. за реєстровим № 24. У відповідності зі ст. 47 ч.2 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.), якщо одна зі сторін цілком або частково виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. Як вбачається з матеріалів справи, сторони вищезазначеної угоди домовилися щодо усіх істотних умов договору, позивач сплатив відповідачу вартість придбаного гаражу до підписання договору, прийняв його у власність, оплачує витрати по його утриманню, відповідач передав позивачу у власність вказаний гараж, звільнив його. Відповідач свої зобов'язання не виконав в повному обсязі, всіляко ухиляється від нотаріального посвідчення даної угоди. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що викладені в позовній заяві обставини знайшли своє повне підтвердження під час судового розгляду справи, а тому вимоги позивача обґрунтовані, законні і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

У листопаді 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача ТОВ "Українська соціальна програма" про захист прав споживача, стягнення боргу та стягнення завданих збитків. У судовому засіданні 03.02.2014 року позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій він просив суд накласти арешт на грошові кошти, що належать ТОВ "Українська соціальна програма", у розмірі 45849,65 грн., які знаходяться на рахунках: р/р 26009210118840 у КРФ ВАТ КБ "Хрещатик" в м. Києві, МФО 300830; р/р 26000102411401 в АБ "Металург" в м. Запоріжжя, МФО 313582. Представник позивача в судовому засіданні заяву свого довірителя підтримала, просила суд її задовольнити. Представник відповідач в судове засідання не з'явився, відповідач про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання свого представника суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява [PERSON] про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1, ч.3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Згідно з ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити в подальшому неможливим виконання рішення суду. Ч.2 ст.152 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Відповідно до абз.1 ч.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Заявником не зазначено жодного доказу на підтвердження наявності обставин, що утруднюють чи можуть зробити неможливим в майбутньому виконання рішення у справі. Крім того, позивачем не зазначено доказів на підтвердження того, що ТОВ "Українська соціальна програма" дійсно відкриті рахунки у КРФ ВАТ КБ "Хрещатик" в м. Києві та АБ "Металург" в м. Запоріжжя, а також доказів того, що грошові кошти у сумі 45849,65 грн. знаходяться на цих рахунках. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

В жовтні 2014 р. позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що подружжя [PERSON] та [PERSON] за життя на підставі Свідоцтва про право власності на житло без номера від 07.03.1995 р., виданого ВАТ Дніпровське метизне виробниче об'єднання „Дніпрометиз", набули право спільної сумісної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS]. Вказану квартиру вони заповідали [PERSON] Після їх смерті з'ясувалось, що складені ними заповіти мають помилки, що перешкоджає оформленню спадщини в нотаріальній конторі. Зокрема, адреса квартири у заповіті [PERSON] від 24.05.1995 р. та у заповіті [PERSON] від 31.05.1995 р. вказана „ [ADDRESS]", а в Свідоцтві про право власності на житло від 07.03.1995 р. адреса квартири вказана „ [ADDRESS]". Точна адреса квартири: [ADDRESS]. При написанні заповітів державний нотаріус Стрілковська З.Д. припустилась неточності в написанні адреси квартири. В заповіті [PERSON] від 24.05.1995 р. та в заповіті [PERSON] від 31.05.1995 р. зазначено, що вони „ мешкають в [ADDRESS]". Заповіти вони склали на належне їм майно - на квартиру за адресою: [ADDRESS] одразу після приватизації квартири. Між тим [PERSON] та [PERSON] мешкали в квартирі за адресою: [ADDRESS] і приватизували вказану квартиру. Частки кожного із подружжя [PERSON] не виділені у правовстановлювальному документі на квартиру за адресою: [ADDRESS], що перешкоджає оформленню спадщини в нотаріальній конторі. Крім того, у заповіті [PERSON] від 31.05.1995 р. допущені граматичні помилки: в написанні імені спадкодавця, замість „[PERSON]" написано „[PERSON]"; в написанні прізвища спадкоємця, замість „[PERSON]" написано „[PERSON]"; в написанні по батькові спадкоємця, замість „[PERSON]" написано „[PERSON]". Позивач [PERSON] просить суд встановити факти, що за заповітом від 24.05.1995 р. [PERSON] заповідав [PERSON] належну йому частку квартири [ADDRESS]; що заповіт від 31.05.1995 р., складений [PERSON], належить [PERSON]; що за заповітом від 31.05.1995 р. [PERSON] заповідала [PERSON] належну їй частку квартири [ADDRESS]. Під час судового розгляду справи позивач [PERSON] подав до суду уточнену позовну заяву, в якій вказав, що він позбавлений можливості в нотаріальній конторі оформити спадщину на квартиру через вказані перешкоди та через відсутність реєстрації право встановлювального документу на квартиру. Позивач [PERSON] просить суд визнати за ним право власності на належне йому спадкове майно - вказану квартиру. Також позивач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у письмовій заяві підтвердила обставини, викладені у позовній заяві, визнала позовні вимоги у повному обсязі та просить суд розглянути справу за її відсутності.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ДП "Орджонікідзевугілля" про відшкодування моральної шкоди в розмірі 100000 грн. Обгрунтовуючи свої вимог, позивач пояснив, що на протязі 30 років працював на підприємствах вугільної промисловості ДП "Орджонікідзевугілля", останнє місце роботи - "Шахта ім. Карла Маркса". В наслідок отриманих професійних захворювань 30 березня 2006 року МСЕК йому було встановлено вперше 60 % втрати професійної працездатності. У зв`язку з наявними профзахворюваннями він вимушений регулярно звертатися за медичною допомогою до лікувальних установ, постійно приймає ліки, переживає фізичну біль та страждання, відчуває діскомфорт, його не покидає відчуття власної неповноцінності. Просить стягнути на його користь страхову виплату на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок професійних захворюваннь, яке потягло втрату працездатності у сумі 100000 грн. Позивач у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги. Відповідач до судового до судового засіданні не прибув, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Тому суд вважає за необхідним ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Позивач [PERSON] згідно із актом розслідування професійного захворювання, висновком МСЕК, трудової книжки працював в шкідливих умовах на підземних роботах по видобудку вугілля на " Шахті ім. Карла Маркса " ДП "Орджонікідзевугілля". Позивачу вперше в наслідок професійних захворювань - хронічного бронхіту, вібраційної хвороби 30 березня 2006 року висновком МСЕК вперше було встановлено втрату працездатності на 60% і були призначені страхові виплати. Згідно ст. 153 КЗОТ України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Позивач [PERSON] отримав професійні захворювання внаслідок тривалої роботи в шкідливих умовах праці. Згідно ст. 6 Закону Україну «Про охорону праці» робітники мають право на охорону труда під час роботи. Це право позивача було порушено. Відповідно до ст. 173 КЗоТ України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом, або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. З урахуванням ступеня втрати працездатності по професійним захворюванням (хронічному бронхіту - 30%, вібраційної хвороби - 30% ), конкретних обставин справи, а також беручи до уваги, що позивач на теперішній час не працює, а також виходячи з принципу розумності і зваженості, розмір відшкодування шкоди має бути встановлений в сумі 18000 грн.

Outcome: partial