Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

12 травня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з уточненою у ході судового розгляду позовною заявою до [PERSON], [PERSON], про витребування автомобіля з чужого незаконного володіння. На обґрунтування своїх вимог зазначив наступне. На підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на праві приватної власності йому належить автомобіль марки ЗАЗ, модель TF69YP ЗНГ, двигун 1498 куб. см., державний реєстраційний номер [NUMBER], колір червоний. Зазначений автомобіль, позивачем було придбано за 71\~326,00 грн., на кошти отримані на підставі кредитного договору №2339. 01 серпня 2013 року був складений [PERSON] прийому-передачі автомобіля №2339/1, відповідно до якого, позивачем було передано, а відповідачем [PERSON] прийнято у користування зазначений автомобіль. Того ж дня, позивачем було видано довіреність на імя [PERSON] на право розпорядження належним йому автомобілем. 21 жовтня 2014 року, позивач звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] з заявою про припинення дії довіреності від 01 серпня 2013 року, внаслідок чого, нотаріусом до Єдиного державного реєстру довіреностей, внесено реєстраційний запис № 39832059 про припинення дії довіреності. 23 жовтня 2014 року позивачем направлено повідомлення до Департаменту ДАІ МВС України, про скасування довіреності з проханням вжити заходів щодо вилучення та затримання транспортного засобу. Однак, на теперішній час, зазначений автомобіль перебуває в розпорядженні [PERSON] і знаходиться за місцем мешкання відповідача. Вважає, що такі дії відповідача є неправомірними, оскільки вони позбавляють його права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, у звязку з чим, просив суд витребувати від відповідача на свою користь автомобіль марки ЗАЗ, реєстраційний номер [NUMBER], колір-червоний. Ухвалою суду від 26 травня 2015 року до участі у справі, як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучена Кредитна спілка «Залоговое агентство» (т.1 а.с. 26). Ухвалою суду від 12 червня 2015 року, позовні вимоги [PERSON] в частині витребування від відповідача [PERSON] на свою користь автомобіля марки ЗАЗ модель TF69YP ЗНГ, 2012 року випуску, шасі (кузов, рама) Y6DTF69Y0B0251556, Y6DTF69YPC0307763 двигун 1498 куб. см., реєстраційний номер [NUMBER], колір-червоний, залишені без розгляду (т.1 а.с. 62). Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи, не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, надав суду письмову заяву з проханням розгляд справи проводити без його участі, за участю його представника [PERSON], зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі (т.1 а.с. 41). Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 02 лютого 2015 року (т.1 а.с. 15), в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні, пояснення надала аналогічні викладеним у позовній заяві. Додатково показала, що у 2013 році [PERSON] передав [PERSON] належний йому автомобіль марки ЗАЗ, реєстраційний номер [NUMBER], для подальшого використання його в службі таксі, якою керував [PERSON] На водія таксі [PERSON], який використовував даний автомобіль в роботі, [PERSON] була видана довіреність. [PERSON] та [PERSON] ніколи не були знайомі, а тому ніяких домовленостей та договорів між ними не могло бути. Одночасно [PERSON] було передано [PERSON] декілька автомобілів, за використання яких [PERSON] і сплачував гроші. Ніяких письмових договорів між [PERSON] та [PERSON] не укладалось. Можливо, оригінали квитанцій [PERSON] зберігав в автомобілі, яким керував [PERSON], і таким чином вони до нього потрапили. Відповідач, [PERSON], належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Будучи допитаним в попередніх судових засіданнях просив суд в задоволенні позову [PERSON] відмовити, у звязку з його безпідставністю, мотивуючи свої заперечення наступним. 01.08.2013р. він отримав від [PERSON] довіреність на право керування спірним автомобілем, видану [PERSON] Умовою використання автомобіля було приватне перевезення пасажирів (таксі). Восени 2013 року [PERSON], запропонував йому придбати зазначений автомобіль у власність, шляхом погашення кредиту за автомобіль, який був оформлений у КС "Залогове Агенство" за № 2239 від 01.08.2013р., і позичальником там виступав [PERSON] [PERSON] запевнив, що він фактично являється набувачем автомобіля, оскільки між ним і [PERSON] нібито укладено договір переуступки права боргу за кредитним Договором № 2339 01.08.2013р. На думку відповідача це дійсно могло мати місце, оскільки йому відомо, що КС "Залогове Агенство" проводило діяльність з купівлі-продажу автомобілів в м.Горлівка, і таким чином [PERSON] та [PERSON] було оформлено декілька автомобілів протягом 5 років, тому ризику це не становило. До початку активних бойових дій в м.Горлівка у серпні 2014 року, відповідач розпоряджався спірним автомобілем. Він сплачував до каси КС "Залогове Агенство" від імені [PERSON] щомісячні платежі по кредитному договору № 2239 від 01.08.2013р. де позичальником виступав [PERSON], що підтверджується оригіналами касових документів від 01.03.2014р., 01.04.2014р., 30.11.2013р., 31.05.2014р., 30.04.2014р. Загалом відповідачем в період з 01.11.2013р. по 31.05.2014р. в касу КС "Залогове Агенство" сплачено 36 200грн. Квитанції зберігались лише частково, так як знаходились в автомобілі і були відібрані разом з автомобілем невідомими озброєними особами. В серпні 2014 року, у зв'язку з проведенням АТО у м.Горлівка, відповідач вимушено виїхав в м.Полтава. Там він не мав постійного місця роботи, а тому припинив оплати за кредитними договором, крім того, в нього не було реквізитів КС «Залоговое Агентство». Восени 2014р., в телефонних розмовах, [PERSON] вимагав від нього погашення заборгованості по кредитному договору № 2339 від 01.08.2013р., нарахувавши додатково штрафних санкцій в сумі 20 тис.грн., що першочергово збільшили вартість автомобіля на вказану суму. Скасувати штрафні санкції в порядку визначеному Законом України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" [PERSON] відмовився, на відсутність джерел доходу не звертав уваги, оформляти усні домовленості в порядку визначеному законодавством відмовився. 03.10.2014р. відповідач через філію ПАТ "Укрсоцбанк" в м.Полтава сплатив 2 300грн. за кредитним договором. Однак, [PERSON] вимагав негайного повного погашення заборгованості та сплати штрафних санкцій, тим самим визнаючи усну домовленість про придбання відповідачем автомобіля. Оформляти в порядку визначеному законодавством купівлю-продаж автомобіля та внесення його в заставу, відмовився. 01.11.2014 року відповідач, під час тимчасового припинення бойових дій, виїхав в м.Горлівка, для вирішення питання по автомобілю із [PERSON], бажав повернути автомобіль роботодавцеві та повернути собі грошові кошти сплачені за автомобіль. Однак, в сел.Глибоке, поблизу м. Горлівки, невідомі озброєні вогнепальною зброєю особи, які назвалися представниками ДНР, при перевірці документів, відібрали автомобіль. Під час цього процесу відповідач намагався повідомити телефоном [PERSON] та [PERSON] про факт відібрання автомобіля представниками ДНР, але вони не відповіли на телефонні дзвінки. Про вилучення автомобіля озброєними особами, які назвалися представниками ДНР відповідач повідомив [PERSON] та [PERSON] одразу, як тільки вони вийшли на зв'язок, але вже автомобіль перебував у озброєних осіб. Відповідач був вимушений 01.11.2014р. разом з дружиною повертатися в Полтаву потягом. Протягом травня - липня 2015 року відповідач пропонував [PERSON] послуги в розшуку автомобіля та доставки його в Україну на умовах виконання останнім усних домовленостей з передачі автомобіля у власність відповідача на умовах розстрочки та оформлення автомобіля в заставу, однак, [PERSON] відмовився в законному порядку оформляти правовідносини. Вважає, що субєктивні припущення позивача, які не обґрунтовані об'єктивними доказами не можуть бути належними та допустимими доказами перебування в нього автомобіля. Представник відповідача [PERSON], який діє на підставі довіреності від 25 серпня 2015 року (т.1 а.с. 78), в судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти його задоволення з причин, зазначених відповідачем. Представник третьої особи, [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 16 вересня 2015 року (т.1 а.с. 87) до судового засідання не зявилась. Суду надано заву з проханням розгляд справи проводити у відсутності представника Кредитної спілки «Залоговое Агентство», не заперечують проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення представників сторін, відповідача, свідка, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до кредитного договору № 2339 від 01 серпня 2013 року, укладеного між Кредитною спілкою «Залоговое Агентство» в особі заступника голови правління [PERSON] та членом Кредитної спілки [PERSON], позичальник [PERSON] отримав кредит в розмірі 71\~326 грн. 00 коп. на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості. Сума кредиту використовується на цілі: споживчій кредит-авто кредитування (т.1 а.с.8-10). [PERSON] з п. 4.1 розділу 4. «Забезпечення кредиту» вказаного договору, зобов'язання позичальника щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом забезпечено автомобілем марки ЗАЗ, модель TF69YP ЗНГ, 2012 року випуску, шасі (кузов, рама) Y6DTF69Y0B0251556, Y6DTF69YРС0307763, двигун 1498 куб. см., державний реєстраційний номер [NUMBER], колір червоний (т.1 а.с.8 з.б.). Зі змісту повідомлення управління ДАІ УМВС України в Донецькій області вбачається, що станом на 28 травня 2015 року автомобіль марки ЗАЗ модель TF69YP ЗНГ, рік випуску 2012, номер двигуна А15SMS5297731, номер кузова [NUMBER], обєм двигуна 1498 куб. см., червоного кольору, державний номер [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію САО-702038, на підставі довідки-рахунок КІМ 386204 від 17 листопада 2010 року, з 18 листопада 2010 року зареєстрований за гр. [PERSON], [INFO], що на момент реєстрації авто мешкав за адресою: м. Горлівка, Микитівський р-н., вул. Казарцева, 13/131 (т.1 а.с. 34). Зі змісту витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, від 02 червня 2015 року №47108781 (т.1 а.с. 53), інформація щодо обтяження спірного автомобіля, в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна - відсутня. Відповідно до довідки КС «Залоговое Агентство» №к-2/347 від 26.10.2015р. за кредитним договором №2339 станом на 26.10.2015 року позичальником сплачено грошові кошти в розмірі 65\~998 грн. 70 коп. КС «Залоговое Агентство» не має будь-яких претензій до [PERSON] щодо виконання ним зобовязань за кредитним договором №2339 від 01 серпня 2013 року (т.1. а.с. 218). З викладеного слід дійти висновку, що єдиним власником автомобіля марки ЗАЗ, державний номер [NUMBER] на час розгляду дійсної цивільної справи є [PERSON] Чисельні доводи представника відповідача [PERSON] щодо неправомірного набуття [PERSON] права власності на спірний автомобіль, оскільки саме [PERSON] є керівником КС «Залоговое Агентство» (т.2 а.с. 7) не заслуговують на увагу суду, оскільки такий кредит було отримано [PERSON], як членом кредитної спілки на загальних умовах. [PERSON] із ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. [PERSON] до положень ч. 1 ст. 316 та ст. 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. При цьому власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Ст. 325 ЦК України зазначає, що суб'єктами права приватної власності можуть бути фізичні особи, які можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Частиною 1 статті 321 ЦК України, визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як випливає з довіреності від 01 серпня 2013 року, [PERSON] уповноважив [PERSON] бути його представником як власника транспортного засобу ЗАЗ, модель TF69YP ЗНГ, 2012 року випуску, шасі (кузов, рама) Y6DTF69Y0B0251556, Y6DTF69YРС0307763, двигун 1498 куб. см., державний реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований РЕВ 6-го МРВ м. Горлівки УДАІ ГУМВС України в Донецькій області 19 лютого 2013 року в усіх установах, організаціях, незалежно від їх підпорядкування та форм власності, з наданням йому права укладати договір про відшкодування завданої шкоди транспортному засобу третім особам, договір страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу, договір про проведення експертної оцінки транспортного засобу, одержувати та сплачувати за такими договорами гроші, представляти інтереси в органах ДАІ, інших органах та установах, незалежно від їх підпорядкування і форм власності з усіх без винятку питань, пов'язаних з експлуатацією транспортного засобу, в тому числі сплачувати передбачені законом податки та збори щодо утримання транспортного засобу, проходити технічний огляд, подавати, одержувати та підписувати, експлуатувати вищевказаний транспортний засіб, а також виконувати інші дії, пов'язані з довіреністю. Дана довіреність зареєстрована у реєстрі за № 2230 (т.1 а.с.6). Відповідно до положень ч. 1\~ст. 249 ЦК України, особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення. Відмова від цього права є нікчемною. [PERSON] про реєстрацію в єдиному реєстрі довіреностей №27703113 від 21 жовтня 2014 року, вищезазначена довіреність скасована, її дія припинена 21 жовтня 2014 року за заявою [PERSON] (т.1 а.с.51). [PERSON] ч. 2\~ст. 249 ЦК України, особа, яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна негайно повідомити про це представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими було надано довіреність. 23 жовтня 2014 року, позивачем до Департаменту ДАІ МВС України було направлено повідомлення про скасування даної довіреності з проханням вжити заходи щодо вилучення та затримання вказаного транспортного засобу, а відповідачу [PERSON], з вимогою повернення спірного автомобіля (т.1 а.с. 13, 14). Таким чином, приймаючи до уваги, що надана позивачем відповідачу довіреність скасована, суд доходить до висновку, що на теперішній час, автомобіль, який позивач просить витребувати від відповідача, перебуває у відповідача без будь-якої правової підстави. Відповідно до ч. 1\~ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ч. 1 ст. 15 та ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (цивільного права) у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом звернення до суду. Приймаючи до уваги встановлені в судовому засіданні обставини справи, а саме - факт належності автомобіля марки ЗАЗ, модель TF69YP ЗНГ, шасі (кузов, рама) Y6DTF69Y0B0251556, Y6DTF69YРС0307763, двигун 1498 куб. см., державний реєстраційний номер [NUMBER], червоного кольору, на праві власності позивачу [PERSON], факт перебування зазначеного автомобіля в незаконному володінні та користуванні відповідача та виходячи з вимог ч. 1ст. 387 ЦК України, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити оскільки він маючи титул власника майна, придбаного на законних підставах, тривалий час був безпідставно позбавлений тріади повноважень власника, а саме права користування, володіння та розпорядження своїм майном, внаслідок протиправних дій відповідачів, що є неправомірними. Щодо доводів відповідача, що на теперішній час належний [PERSON] автомобіль в нього відсутній, оскільки вилучений невідомими особами, суд зазначає наступне. Так, дійсно відповідно до пункту 19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014\~року № 5, застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред'явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він працює водієм таксі. В перших числах листопада 2014 року він відвіз [PERSON] разом з дружиною з міста Горлівка до міста Костянтинівка, оскільки їм потрібно було потрапити на потяг, який відправлявся звідти о вісімнадцятій годині. По дорозі [PERSON] йому розповів, що цього дня невідомі озброєні особи на блокпості вилучили в нього автомобіль моделі «Сенс». Наприкінці лютого 2015 року він бачив автомобіль у м. Горлівка, на якому була така сама подряпина, як і на автомобілі, яким користувався [PERSON], за його кермом та в салоні знаходились озброєні особи у камуфльованому одязі. Аналізуючи наведені пояснення свідка [PERSON] слід зазначити, що вони жодним чином не підтверджують доводів відповідача [PERSON], що 01 листопада 2014 року на блокпості, розміщеному в сел. Глибоке в нього дійсно був вилучений автомобіль, належний позивачеві, оскільки свідок [PERSON] не був очевидцем цих подій, а лише повідом суду обставини, які стали йому відомі зі слів самого [PERSON]. Також в судовому засідання свідок [PERSON] показав, що лише бачив схожу подряпину на автомобілі, і при цьому не наполягав, що це був автомобіль, який свого часу знаходився в користування [PERSON] За правилами статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З суперечливих же пояснень самого відповідача вбачається, що до органів внутрішніх справ з заявою про відкрите вилучення в нього автомобіля невідомим озброєними особами він не звертався та звертатись не планує. Будь-яких інших обєктивних доказів вилучення в нього автомобіля відповідачем суду не надано. Не може слугувати таким доказом висновок перевірки по зверненню громадянина [PERSON] щодо шахрайських дій з боку [PERSON], від 14 вересня 2015 року. Так, зі змісту висновку вбачається що він був проведений за заявою [PERSON] щодо незаконного утримання його автомобіля [PERSON] (т.1. а.с. 118-119). Відповідно до висновку, в межах перевірки було здійснене лише опитування [PERSON], який пояснив, що автомобіль в нього відсутній (т.1. а.с. 120). Суд цілком погоджується з доводами представника позивача [PERSON], яка в судовому засіданні наполягала, що автомобіль є специфічною річчю, яку, не зважаючи на розміри, можливо переховувати, або розібрати, а тому встановлення працівниками міліції факту відсутності спірного автомобіля у відповідача [PERSON] за місцем мешкання не може слугувати доказом того, що місце знаходження автомобіля йому взагалі не відоме. Опосередкованим доказом перебування в розпорядженні відповідача [PERSON] спірного автомобіля, на думку суду, можуть слугувати його особиста зацікавленість в переоформленні на нього спірного транспортного засобу, запропонований ним для підписання [PERSON] у червні 2015 року договір наміру (далі - Договір) (т.1. а.с.125-126) та чисельне електронне листування [PERSON], які мають своїм наміром примушування [PERSON] до підписання договору купівлі-продажу автомобіля на вкрай невідних для нього умовах (т.1. а.с. 123-124, 127-133, 202). При цьому, зі змісту запропонованого для підписання Договору відповідач [PERSON] виступає ініціатором покладення на самого себе таких обовязків: -п. 2.7.1. [PERSON] зобовязується розшукати власними силами та за власні кошти на території м. Горлівки Донецької області та території так званої «Донецької народної республіки» в зоні проведення бойових дій та антитерористичної операції автомобіль, що є предметом цього договору; -п. 2.7.3. [PERSON] за власні кошти та власними силами має вирішити питання доставки автомобіля у м. Полтава. При цьому, надаючи пояснення в судовому засіданні, [PERSON] не зміг пояснити, які саме заходи він має намір вживати для розшуку автомобіля, місце знаходження якого вже понад рік невідоме, та який нібито перебуває на непідконтрольний Українській владі території. З повідомлення Октябрського РВ УМВС України в Полтавській області від 09 жовтня 2015 року вбачається, що в ході виконання матеріалу внесеного в ЄО №14515 від 17 вересня 2015 року встановлено, що [PERSON] шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами [PERSON] в розмірі 23\~500 грн., отриманих під приводом купівлі-продажу автомобіля ЗАЗ 2012 року випуску днз. АН0415НН, що належить [PERSON] на праві приватної власності, зареєстрована ЄРДР, розпочате досудове розслідування (т.1 а.с. 204). Зі змісту протоколу про допит потерпілого, в межах порушеного кримінального провадження вбачається, що потерпілим [PERSON] під час допиту 05 листопада 2015 року були надані пояснення аналогічні тим, які він надав в залі суду в обґрунтування заперечень проти позову (т.1. а.с. 225-229). Однак, зміст заяви, внесеної заяви до ЄРДР та відомості повідомлені [PERSON], як потерпілим під час допиту, не можуть бути прийняті судом до уваги, доки вони не будуть встановлені вироком суду. Чисельні посилання відповідача та його представника на існування договору переуступки права боргу за кредитним Договором, який витребовувався судом у КС «Залоговое Агентство», інших договорів, укладених між [PERSON] та [PERSON], нарахування [PERSON] відповідачеві значних штрафних санкцій по нібито існуючим між ними домовленостям - не знайшли свого підтвердження в ході судового засідання. Відповідно до\~статті 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд ухвалює рішення на користь позивача, яким при зверненні до суду понесені судові витрати у сумі 713 грн. 60 коп., то вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved