Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Егрес-Агро" в якій просить стягнути із відповідача на її користь 1292 гривні 56 копійок збитків, завданих самовільним використанням земельної ділянки (паю [NUMBER]) та відшкодувати їй за рахунок відповідача вартість сплачених нею судових витрат. В обґрунтування позовних вимог представник позивачки, усно доповнивши в судовому засіданні письмову заяву позивачки, вказала, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №625201 позивачка має у приватній власності земельну ділянку (пай [NUMBER]) площею 3,26 га, з яких рілля складає 1,75 га. Земельну ділянку у вигляді ріллі площею 1,75 га вона здавала відповідачу в оренду на підставі договору оренди від 04.01.2008 року, де вказано дію договору три роки. Оскільки договір зареєстрований в Куликівському районному виробничому відділі Чернігівської регіональної філії ДП "Центру ДЗК" 11.03.2008 року, то перебіг терміну дії договору оренди закінчився 11.03.2011 року. Відповідно до умов п.8 даного договору орендар, після закінчення строку договору, не пізніше, ніж за 60 днів до закінчення строку договору, зобовязаний повідомити письмово орендодавця про намір продовження його дії. Оскільки відповідач не побажав переукласти договір на новий термін, то вана, у грудні 2012 року, повідомила відповідача, що вважає договір припинившим дію та бажає самостійно обробляти свою земельну ділянку. Її вимога була проігнорована і відповідач самовільно засіяв її земельну ділянку соняшником та продовжував користуватися її земельною ділянкою до вересня 2013 року. Оскільки відповідач в добровільному порядку не повертав земельну ділянку, то вона, 24.04.2013 року, звернулась до суду із позовом про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння. Рішенням Куликівського районного суду від 14.05.2013 року, позовна вимога була задоволена і земельна ділянка витребувана з незаконного володіння. Відповідач в добровільному порядку своєчасно не виконав рішення суду, в зв'язку з чим, позивачка звернулась за допомогою із відповідною заявою до Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області. Лише за наполягання інспекції земельна ділянка була повернута у розпорядження позивачки. Оскільки земельна ділянка оброблялась відповідачем без належних правовстановлюючих документів і навіть після звернення до суду, то згідно розрахунку Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області, розмір шкоди, заподіяної позивачу ТОВ "Егрес-Агро" внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки складає 1292 гривні 56 копійок. Оскільки в добровільному порядку відповідач відмовляється відшкодувати заподіяну шкоду, то позивачка просить стягнути із відповідача на її користь 1292 гривні 56 копійок збитків, завданих самовільним використанням земельної ділянки, а також відшкодувати судові затрати в сумі 229 гривень 40 копійок. В судовому засіданні представник позивачки підтримала вимоги позивачки в повному обсязі і просить їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги не визнав в повному обсязі, і його представник просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки вважає, що позивачкою не надано суду переконливих доказів самовільного зайняття та використання земельної ділянки, що підтверджується скасуванням відповідного припису №000735 від 19.08.2013 року Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області, постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 15.10.2013 року. Заслухавши представника позивачки та представника відповідача, а також дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ст.152 Земельного Кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відшкодування заподіяних збитків. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 212 ЗК України передбачена цивільна відповідальність за самовільне зайняття земельних ділянок. Відповідно до ст.1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", самовільне зайняття земельної ділянки - це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. В судовому засіданні встановлено, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №625201 позивачка має у приватній власності земельну ділянку (пай [NUMBER]) площею 3,26 га, з яких рілля складає 1.75 га. Земельну ділянку у вигляді ріллі площею 1,75 га вона здавала відповідачу в оренду на підставі договору оренди від 04.01.2008 року, де вказано дію договору три роки. Оскільки договір зареєстрований в Куликівському районному виробничому відділі Чернігівської регіональної філії ДП "Центру ДЗК" 11.03.2008 року, то перебіг терміну дії договору оренди закінчився 11.03.2011 року. Відповідно до умов п.8 даного договору орендар, після закінчення строку договору, не пізніше, ніж за 60 днів до закінчення строку договору, зобовязаний повідомити письмово орендодавця про намір продовження його дії. Оскільки відповідач не побажав переукласти договір на новий термін, то вана, у грудні 2012 року, повідомила відповідача, що вважає договір припинившим дію та бажає самостійно обробляти свою земельну ділянку. Її вимога була проігнорована і відповідач самовільно засіяв її земельну ділянку соняшником та продовжував користуватися її земельною ділянкою до вересня 2013 року. Оскільки відповідач в добровільному порядку не повертав земельну ділянку, то вона, 24.04.2013 року, звернулась до суду із позовом про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння. Рішенням Куликівського районного суду від 14.05.2013 року, позовна вимога була задоволена і земельна ділянка витребувана від відповідача з незаконного володіння. Відповідач при розгляді справи погодився, що строк дії договору закінчився 11.03.2011 року, поновлення договору оренди земельної ділянки, шляхом укладення нового договору оренди земельної ділянки або продовження договору оренди на тих самих умовах і на той самий строк шляхом укладення додаткової угоди до основного договору оренди землі, сторони не здійснювали. Таким чином відповідач знав, що користується земельною ділянкою без відповідних правовстановлюючих документів. Із тексту рішення суду вбачається, що відповідач використовував земельну ділянку для вирощування зернових культур. Відповідач в добровільному порядку своєчасно не виконав рішення суду в зв'язку з чим позивачка звернулась за допомогою із відповідною заявою до Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області. За наполягання інспекції земельна ділянка була повернута у розпорядження позивачки. Одним із заходів впливу на відповідача послугував припис №000735 від 19.08.2013 року головного спеціаліста відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства Управління контролю за використанням та охороною земель Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області Кобця В.П. Згідно розрахунку Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області, розмір шкоди, заподіяної позивачці ТОВ "Егрес-Агро" внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки складає 1292 гривні 56 копійок. Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 15.10.2013 року припис №000735 від 19.08.2013 року головного спеціаліста відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства Управління контролю за використанням та охороною земель Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області Кобця В.П. визнаний протиправним та його дія скасована. Відповідач вважає, що скасування дії припису свідчить про відсутність факту самовільного зайняття та використання земельної ділянки. Також він стверджує, що позивачкою не надано доказів, що саме її земельна ділянка і у визначених нею межах використовувалася відповідачем. Заперечення відповідача не заслуговують на увагу, оскільки він не враховує, що факт самовільного зайняття і використання земельної ділянки у спірний період підтверджено рішенням Куликівського районного суду від 14.05.2013 року, а також постановою про накладення адміністративного стягнення від 28.08.2013 року та відповідною постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20.09.2013 року. Фактично припис було винесено для спонукання відповідача виконати рішення суду, який не повертав позивачці земельну ділянку навіть на підставі рішення суду. Скасування дії припису, а тим більше з формальних підстав, не скасовує рішення суду і не свідчить, що відсутній факт самовільного зайняття та використання земельної ділянки. Розрахунок Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області про розмір шкоди, заподіяної позивачці ТОВ "Егрес-Агро" внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, в сумі 1292 гривні 56 копійок, в судовому порядку не скасовувався, а також не протирічить відповідній методиці і може бути покладеним судом в основу винесеного рішення. Позивач наполягає на правильності розрахунку збитків. Відповідач не оспорює розмір збитків та застосовану методику. Протирічать матеріалам справи твердження відповідача, що позивачка не надала суду достатніх доказів що саме її земельна ділянка і у визначених нею межах використовувалася відповідачем. Із матеріалів справи вбачається, що при укладенні договору оренди були підготовлені схема розташування та експлікація земельної ділянки, акт визначення меж земельної ділянки в натурі та акт прийому-передачі земельної ділянки в оренду. Відповідач не оспорював меж і координат земельної ділянки в цей період, а також при виплаті орендної плати, при судовому розгляді справи і навіть при поверненні земельної ділянки власнику. Претензії виникли лише при оспорюванні припису. Суд враховує також, що предметом позову є відшкодування шкоди, а не меж земельної ділянки, а тому саме місцерозташування земельної ділянки або нечітке визначення ліній меж ділянки не звільняє відповідача від обов'язку відшкодувати збитки. Свідчення позивачки суд вважає достовірними, оскільки вони є логічними, послідовними і підтверджуються матеріалами справи. Звернення позивачки до суду, а затим до інспекції, оспорювання приписів та позовних вимог відповідачем, свідчать про відсутність у відповідача наміру добровільного повернення земельної ділянки позивачу. При викладених обставинах суд вважає, що з відповідача в примусовому порядку належить стягнути збитки, завдані самовільним використанням земельної ділянки. Судові витрати позивачки підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача, оскільки спір виник з його вини. На підставі викладеного,

Outcome: approved