Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить звільнити з-під арешту заставне майно, а саме - житловий будинок [ADDRESS]. В обґрунтування вимог зазначив, що 18.06.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 280/21-1633. З метою забезпечення позову 18.06.2007 року укладено договір іпотеки, предметом якого є житловий будинок [ADDRESS]. Крім того, зазначив що 20.05.2008 року було підписано додаткову угоду до іпотечного договору, відповідно до якого [PERSON] передала в іпотеку кредитору земельну ділянку площею 733 кв. м, що знаходиться у [ADDRESS] Відділом Богунського ВДВС Житомирського МУЮ, на підставі відкритих виконавчих проваджень було винесено постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, що належить [PERSON], в тому числі і на нерухоме майно, що знаходиться в іпотеці в ПАТ "УкрСоцбанк". Посилаючись на те, що позивач має пріоритетне право на задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження, оскільки станом на 11.06.2014 року вказані договори є дійсними, а внаслідок невиконанням боржником зобов'язань за кредитним договором є прострочена заборгованість по тілу кредиту та відсотках. Представник позивача - Куліда М.Г. та відповідач [PERSON] подали заяви про розгляд справи без участі, представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, відповідач позовні вимоги визнала. Відповідач Богунський відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, про день розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали, справи суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Згідно ст. 23 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" відповідно забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно з встановленим пріоритетом. Згідно до вимог ч. 3 ст. 1 Закону України "Про іпотеку", іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі не виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ст. 575 ЦК України, іпотека є окремим видом застави. Стаття 58 Закону України "Про заставу" передбачає, якщо в результаті видання органом державної виконавчої влади чи органом місцевого і регіонального самоврядування акта, який не відповідає чинному законодавству, порушуються права заставодержателя або інших осіб щодо володіння, користування та розпорядження предметом застави, такий акт визнається недійсним судом. Судом встановлено, що 18.06.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 280/21-1633. З метою забезпечення позову 18.06.2007 року укладено договір іпотеки, предметом якого є житловий будинок [ADDRESS]. Крім того, 20.05.2008 року між позивачем та [PERSON] було підписано додаткову угоду до іпотечного договору, відповідно до якого [PERSON] передала в іпотеку кредитору земельну ділянку площею 733 кв. м, що знаходиться у [ADDRESS] Згідно свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку "Укрсоцбанк" було змінено на Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк". Богунським відділом державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції в рамках здійснення виконавчих проваджень про стягнення заборгованості з боржника [PERSON] винесено постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження: від 15.03.2010 року АА № 574460; від 15.04.2010 року АА № 574519; від 09.09.2010 року АА № 574903; від 18.10.2010 року АА №598438; від 15.11.2010 року АА № 598314; від 26.09.2011 року АА №28903584; від 03.03.2012 року АА № 31582442. Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право на звернення стягнення на предмет застави. У відповідності до вимог ст. 672 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Суд приходить до висновку, що позивач має пріоритетне право на задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження, оскільки відповідач постанову про арешт майна боржника виніс пізніше, аніж внесене обтяження нерухомого майна приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я. від 18.06.2007 року та від 01.07.2008 року, який посвідчив підписання зазначеного договору іпотеки зі змінами та доповненнями та наклав заборону на відчуження вказаного майна. Оскільки вказаною постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, порушуються права банку на першочергове задоволення вимог за рахунок майна, переданого в іпотеку, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову. Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Відповідно ч. 2 ст. 14 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до ст. 3 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом у черговості їх державної реєстрації. Пунктом 1 ч.1 ст. 44 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна. Враховуючи викладене,

Outcome: approved