Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила: 1) визнати право власності на наступне майно: домоволодіння за адресою: [ADDRESS] загальною площею 301,3 кв.м.; земельну ділянку загальною площею 0,11 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]; земельну ділянку загальною площею 0,12 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]; земельну ділянку загальною площею 0,15 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]; земельну ділянку загальною площею 0,4451 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]; 2) звільнити з-під арешту, накладеного постановою Відділу державної виконавчої служби Васильківського МРУЮ, наступне майно: земельна ділянка, кадастровий номер [NUMBER], для ведення особистого селянського господарства, номер запису про обтяження: 7552937, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; земельна ділянка, кадастровий номер [NUMBER], для ведення особистого селянського господарства, номер запису про обтяження:7553147, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; земельна ділянка, кадастровий номер [NUMBER], для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), номер запису про обтяження:7553059, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; домоволодіння за адресою: [ADDRESS] загальною площею 301,3 кв.м.; земельна ділянка загальною площею 0,11 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02.06.2015 року у цивільній справі №362/2366/15-ц шлюб між позивачем та відповідачем [PERSON] розірвано, здійснено поділ спільного майна подружжя, відповідно до якого за позивачем визнано право власності на спірне майно. Позивач зазначає, що 29.07.2015 року вона звернулася до приватного нотаріуса Васильківського районного нотаріального округу Київської області Соломатіної О.П. з документами для посвідчення цивільно-правових угод нерухомого майна. Однак, нотаріус постановою від 29.07.2015 року відмовила, оскільки при перевірці було знайдено обтяження на зазначене майно. Так позивачу стало відомо про накладення державним виконавцем арешту на майно позивача. Тому позивач вважає, що її права порушено, а тому відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 321 ЦК України просить позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] подав заперечення проти позовної заяви, в яких проти задоволення позову заперечив та вказав, що за позивачем вже визнано право власності на спірне майно за рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02.06.2015 року. Також в запереченнях зазначено, що в якості власника спірного майна зареєстрована інша особа, і тому на спірне майно накладено арешт державним виконавцем у зв'язку із виконанням іншого рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області. Також в запереченнях зазначено, що [PERSON] з метою ухилення від виконання рішення суду не повідомив суд про те, що він є боржником відповідно до рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області в іншій справі. В судовому засіданні представники позивача позов підтримали, просили його задовольнити. В судовому засіданні [PERSON] та його представник вказали, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. В судовому засіданні представник [PERSON] вказав, що позов є не обґрунтованим та задоволенню не підлягає. Третя особа в судове засідання не з'явилась про причини неявки суд не повідомила. Суд, вислухавши пояснення присутніх осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов наступних висновків. Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом достовірно встановлено, що 24.10.2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції відкрито виконавче провадження від 24.10.2014 року по виконанню виконавчого листа №2/362/1815/13 виданого 30.07.2013 року по стягненню з [PERSON] заборгованості в розмірі 2121585,00 грн. Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02.06.2015 року у цивільній справі №362/2366/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ спільно сумісного майна подружжя, позов задоволено та вирішено: шлюб між [PERSON] та [PERSON], який зареєстрований Дніпровською сільською радою Чернігівського району Чернігівської області, актовий запис у книзі реєстрації актів про одруження №07 - розірвати. Цим же рішенням здійснено поділ спільної сумісної власності подружжя та визнано за [PERSON] право власності на наступне майно: домоволодіння за адресою: [ADDRESS] загальною площею 301,3 кв.м.,житловою 173,6 кв.м., що складається з житлового будинку - А загальною площею 301,3 кв.м.,житловою 173,6 кв.м., сараю - Б, погрібу - під Б, убиральні -Т, альтанки - В, гаражу - Г, огорожі - О; земельну ділянку загальною площею 0,11 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]; земельну ділянку загальною площею 0,12 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]; земельну ділянку загальною площею 0,15 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]; земельну ділянку загальною площею 0,4451 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER] (далі - спірне майно). При цьому за [PERSON] визнано право власності на наступне майно: дачний будинок за адресою: [ADDRESS] в Обслуговуючому дачно-човновому кооперативі «Нептун» на землях Штормівської сільської ради Сакського району АРК, загальною площею - 239,6 кв.м.; транспортний засіб марки RENAULT модель TRAFIC випуску 2002 року, об'єм двигуна 1870 куб.см. шасі(кузов рама) [NUMBER], тип ТЗ легковий пасажирський,реєстраційний номер [NUMBER]; транспортний засіб марки FIAT DUCATO випуску 2006 року, об'єм двигуна 2800 куб.см., шасі [NUMBER],тип ТЗ легковий пасажирський, реєстраційний номер [NUMBER]. Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02.06.2015 року у цивільній справі №362/2366/15-ц згідно відмітки на останньому набрало законної сили. При цьому посилання представника [PERSON] - [PERSON] на те, що апеляційною інстанцією відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою на вказане рішення не може бути прийнято, оскільки в порушення ст. 60 ЦПК України представником не надано суду жодного доказу, з якого можна було б встановити цей факт. Постановою приватного нотаріуса Васильківського районного нотаріального округу Київської області від 29.07.2015 року № 115/01-16 відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, а саме в посвідченні договорів купівлі-продажу нерухомого майна, оскільки при перевірці були знайдені обтяження на все майно, щодо якого були надані документи, власником якого зареєстрована інша особа. Так, з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єктів № 41400601 від 29.07.2015 року вбачається, що відповідно до постанови державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н, виданий 03.11.2014 року обтяжено майно, яке зареєстроване за [PERSON], а саме: земельна ділянка, кадастровий номер [NUMBER], для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], номер запису про обтяження: 7552937; земельна ділянка, кадастровий номер [NUMBER], для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], номер запису про обтяження:7553147; земельна ділянка, кадастровий номер [NUMBER], для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS], номер запису про обтяження:7553059; домоволодіння за адресою: [ADDRESS] загальною площею 301,3 кв.м., номер запису про обтяження:7552806; земельна ділянка загальною площею 0,11 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], номер запису про обтяження:7553203. Згідно ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно ст. 124 Конституції України, ст. 14 ЦПК України судові рішення, які набрали законної сили є обов'язковими і підлягають виконанню на всій території України. Отже, рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області у цивільній справі №362/2366/15-ц є обов'язковим в тому числі для суду. Виходячи зі ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 90, 91 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України" від 25.07.2002 року (заява N 48553/99), п. 38, 45 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Полтораченко проти України" від 18.01.2005 року (заява N 48553/99), п. 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Войтенко проти України" від 29.06.2004 року (заява N 18966/02) суд зазначає, що майно, право власності на яке визнано рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області у цивільній справі №362/2366/15-ц, має безсумнівно економічну цінність та становить "майно" в розумінні статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а майно, на яке визнано право власності за [PERSON] за рішенням суду у справі №362/2366/15-ц, ставить її майно, і неможливість для неї домогтися виконання судового рішення, винесеного на її користь, становить втручання в право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу N 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та. Отже, неможливість виконання позивачем рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області у цивільній справі №362/2366/15-ц і відповідно неможливість реалізувати свої правомочності є порушенням пункту першого статті 1 Протоколу N 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.ст. 316, 317 ЦК України. Враховуючи те, що сторонами суду не надано доказів, що спірне майно є або було предметом спору у іншому суді, крім згаданої цивільної справи №362/2366/15-ц, то суд вбачає відсутність інших осіб, чиї права могли бути порушені позивачем. Суд відхиляє посилання представника [PERSON] - [PERSON] про те, що права [PERSON] будуть порушено, оскільки державним виконавцем виконується інше рішення суду про стягнення заборгованості з [PERSON], який шахрайським шляхом ухиляється від виконання рішення суду, виходячи з наступного. Суд відзначає, що правомірність вимог [PERSON] до [PERSON], яка підтверджена рішенням суду, не може бути предметом розгляду у цій справі. При цьому суд враховує інтерес [PERSON] до приросту майна [PERSON] для збільшення вірогідності повного виконання рішення суду про стягнення заборгованості [PERSON] перед [PERSON] При цьому суд не може ставити право власності [PERSON] на частину спільного з [PERSON] майна в залежність від інтересу стягувача [PERSON] В свою чергу, [PERSON], не вправі вимагати звернення стягнення на майно [PERSON] за боргами іншої особи - [PERSON] Суд виходить з того, що ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не гарантує права на надбання майна (див. рішення у справах «Ван дер Мюсель проти Бельгії» та «Копеський проти Словаччини»). Отже, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не гарантує [PERSON] повного виконання всіх його вимог за рішенням суду про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь [PERSON] Отже, [PERSON] не може ставити право власності [PERSON] в залежність від своїх інтересів та від відносин між [PERSON] і [PERSON] Більш того, суд відзначає, що у [PERSON] існує інше майно, зокрема, на підставі рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02.06.2015 року у цивільній справі №362/2366/15-ц, визнано за [PERSON] право власності на наступне майно: дачний будинок за адресою: [ADDRESS] в Обслуговуючому дачно-човновому кооперативі «Нептун» на землях Штормівської сільської ради Сакського району АРК, загальною площею - 239,6 кв.м.; транспортний засіб марки RENAULT модель TRAFIC випуску 2002 року, об'єм двигуна 1870 куб.см.Шасі(кузов рама) [NUMBER], тип ТЗ легковий пасажирський,реєстраційний номер [NUMBER]; транспортний засіб марки FIAT DUCATO випуску 2006 року, об'єм двигуна 2800 куб.см.,шасі [NUMBER], тип ТЗ легковий пасажирський, реєстраційний номер [NUMBER]. Додатково суд відхиляє посилання представника [PERSON] - [PERSON] на те, що дії [PERSON] є шахрайськими та спрямовані на ухилення від виконання рішення суду, оскільки належних і допустимих доказів цих обставин суду не надано. Отже, право [PERSON] на спірне майно підлягає захисту відповідно до ст.41 Конституції України, ст.321 ЦК України, згідно яких ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. При цьому суд виходить з того, що згаданим вище рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02.06.2015 року у цивільній справі №362/2366/15-ц право власності [PERSON] на спірне майно вже визнано. І враховуючи те, що відносини власності є абсолютними, то повторного або чергового визнання такого права власності за [PERSON] законом не вимагається, тому таке визнання права власності є зайвим. Тому вимоги про визнання права власності є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. При цьому, вимоги про зняття арешту із спірного майна є обґрунтованими, оскільки наявність арешту на майно позивача безумовно порушує її права власності і позбавляє можливості останню реалізувати свої права на спірне майно. Крім того, суд відзначає, що арешт на майно, право на яке визнано за позивачем, накладено за боргами іншої особи - [PERSON] За таких обставин суд знаходить позовні вимоги позивача про звільнення майна з-під арешту обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України покладається на сторони відповідно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial