Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що солдата військової служби [PERSON] згідно наказу командира військової частини [NUMBER] № 133 від 01.07.2017 було прийнято на військову службу за контрактом, зараховано до списків особового складу та призначено на посаду курсанта навчального взводу навчальної батареї відділення підготовки фахівців ракетних військ і артилерії. Вказують, що будучи військовослужбовцем Збройних, Сил України солдат [PERSON] неодноразово порушував вимоги ст.ст. 11, 12, 13, 49, 24, 19 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого законом України від 24 березня 1999 року №548, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, затвердженого законом України від 24 березня 1999 року № 551-XVI, а саме свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, берегти державне майно. Звертають увагу, що одним із порушень є відсутність на військовій службі 07 серпня 2017, у зв`язку з чим даного військовослужбовця було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено стягнення «Попередження про неповну службову відповідність». Зазначають, що Відповідача за відсутність на військовій службі більше 3-х годин 11.08.2017 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, а саме наказам командира військової частини [NUMBER] № 437-ОД від 18.08.2017 [PERSON] було звільнено з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю на підставі пп. е п. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та п. 4 даного наказу притягнуто до матеріальної відповідальності у сумі 1870 грн. 63 коп. згідно п. 13 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі. Пуктом 8 даного наказу визначено провести відрахування вартості обмундирування в сумі 1870 грн. 63 коп., обчислену пропорційно залишеному часу до кінця строку носіння. Згідно довідки № 43, виданої начальником речової служби військової частини [NUMBER] вбачається, що Відповідач, отримав речове майно, однак був достроково звільнений за порушення військової дисципліни і строк носіння обмундирування не закінчився, чим задіяв матеріальну шкоду державі в особі військової частини [NUMBER] на суму 1870 грн. 63 коп. Вказують, що 21 серпня 2017 року [PERSON] справи та посаду здав, і прибув до Ірпінсько-Бучанського ОМВК Київської області для зарахування на військовий облік. У відповідності до п. 31.6 наказу Міністра Оборони України від 11.06.2008 № 260 Про затердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деким іншим особам, солдата [PERSON] було повністю позбавлено премії за серпень місяць 2017 року, тому відрахування було здійснено у сумі 320,28 грн. На теперішній час сума заборгованості становить 1550,35 грн. У зв`язку з вищевикладеним, просять суд стягнути з Відповідача на користь Позивача суму не відшкодованої шкоди в розмірі 1550,35 грн., а також стягнути сплачений Позивачем судовий збір. Позивач в судове засідання свого представника не направив, про місце, дату та час розгляду справи належним чином повідомлені. До суду від представника Позивача надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі, заявлені вимоги підтримують у повному обсязі та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач в\~судове засідання\~не з`явився,\~про місце,\~дату та\~час розгляду\~справи належним\~чином повідомлений, що підтверджується зворотнім повідомленням про отримання поштової кореспонденції суду та оголошенням на сайті «Судова влада України», а тому відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без його участі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено що солдата військової\~служби [PERSON] ,\~ [INFO] , ІПН: [NUMBER] , згідно\~наказу командира\~військової частини\~ [NUMBER] \~№ 133\~від 01.07.2017 було прийнято на військову службу за контрактом, зараховано до\~списків особового складу та призначено на\~посаду курсанта\~навчального взводу\~навчальної батареї відділення підготовки фахівців ракетних військ і артилерії. За відсутність на військовій службі більше 3-х годин 11.08.2017 [PERSON] було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, а саме наказам командира військової частини [NUMBER] № 437-ОД від 18.08.2017 [PERSON] було звільнено з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю на підставі пп. е п. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та п. 4 даного наказу притягнуто до матеріальної відповідальності у сумі 1870 грн. 63 коп. згідно п. 13 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі. 21 серпня 2017 року [PERSON] справи та посаду здав, і прибув до Ірпінсько-Бучанського ОМВК Київської області для зарахування на військовий облік. Пуктом 8 даного наказу визначено провести відрахування вартості обмундирування в сумі 1870 грн. 63 коп., обчислену пропорційно залишеному часу до кінця строку носіння. Згідно довідки № 43, виданої начальником речової служби військової частини [NUMBER] вбачається, що Відповідач, отримав речове майно, однак був достроково звільнений за порушення військової дисципліни і строк носіння обмундирування не закінчився, чим задіяв матеріальну шкоду державі в особі військової частини [NUMBER] на суму 1870 грн. 63 коп. У відповідності до п. 31.6 наказу Міністра Оборони України від 11.06.2008 № 260 Про затердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деким іншим особам, солдата [PERSON] було повністю позбавлено премії за серпень місяць 2017 року, тому відрахування було здійснено у сумі 320,28 грн. На теперішній час сума заборгованості становить 1550,35 грн., що підтверджується витягом з книги грошових стягнень і нарахувань військової частини [NUMBER] за номенклатурою на 2017 р. № 346/3211, стр. № 68. Згідно до\~ст.\~12\~ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтями 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За умовами ч. 1\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пленум Верховного Суду України у\~постанові від 27.03.1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»\~у пункті 2 роз`яснив, що при розгляді таких справ, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі або майну громадянина відшкодовується у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Законом України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" від 3 жовтня 2019 року № 160-ІХ (далі - Закону) визначено, що дія цього Закону поширюється на військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження ними зборів, а також осіб рядового та начальницького складу правоохоронних органів спеціального призначення, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, сил цивільного захисту, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державного бюро розслідувань. Статтею 1\~частиною 2\~даного Закону визначено, що термін "військове майно", що застосовується в цьому Законі, вживається у значенні, наведеному в Законі України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України". Військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку, тощо. Згідно ст. 12 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі", у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку. Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону, підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним конанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, значених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність. Пряма дійсна шкода - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, що могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано. Статтею 7\~ЗУ "Про\~матеріальну відповідальність" передбачено, що розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду, обчислення розміру шкоди проводиться з урахуванням ступеня зносу військового та іншого майна за встановленими нормами. Якщо строк експлуатації військового та іншого майна на дату його втрати закінчився або неможливо встановити час його втрати, відшкодування шкоди проводиться в розмірі 50 відсотків первинної вартості майна. Згідно розділу III п. 4 Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 № 232, вартість виданого речового майна, строки носіння якого не закінчилися, утримуються з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби. Відповідно до абз.7 ст. 4 Розділу III Інструкції, у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби. Розрахунок зносу речового майна здійснюється відповідно до норм забезпечення речовим майном військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту в мирний час та особливий період, затверджених наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 №232. Згідно зі ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та\~членів їх\~сімей», держава гарантує\~військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, та військовослужбовці одержують грошове та речове забезпечення за рахунок держави. Статтею 1\~Закону України\~«Про правовий\~режим майна\~в Збройних\~Силах України» передбачено, що військове майно є державним майном, закріпленим за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. До військового майна, зокрема, належить речове майно. Стаття 177 ЦК України, майно є об`єктом цивільних прав, отримавши речове майно [PERSON] набув право власності на нього. \~Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач надав суду достатньо доказів на підтвердження своїх вимог про відшкодування матеріальної шкоди, і на думку суду дані докази є належними, допустимими, достовірними та достатніми. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а отже судовий збір підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 22, 1166, 1188, 1191 ЦК України,

Outcome: approved