Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача адвоката [PERSON] про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди. Просить визнати відомості, поширені [PERSON] під час розгляду Сколівським районним судом Львівської області цивільної справи № 2-128/11 р. (провадження № 2/453/5/15 р.) за позовом [PERSON] до [PERSON] з участю третіх осіб [PERSON], об'єднання співвласників багатоквартирного житлового будинку "Чайка-Сколе» та Сколівської міської ради Львівської області про усунення перешкод в користуванні горищем,-недостовірними. Також просить суд стягнути з [PERSON] на його користь у відшкодування моральної шкоди 25 000 грн. та судові витрати. Позивач та його представник в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримали повністю з мотивів, наведених у позовній заяві, просили задовольнити позов у повному обсязі. На думку позивача вислови відповідача сказані під час слухання справи № 2-128/11 р він сприймає, як такі, що є образливими, не відповідають дійсності (є недостовірними), та принижують його честь та гідність. В подальшому в судове засідання не зявилися, просили розглянути справу без їх участі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, у звязку із їх незаконністю, недоведеністю та безпідставністю, зокрема й з підстав, наведених у його клопотаннях до суду. В подальшому в судове засідання не зявився, просив розглянути справу без його участі. Заслухавши думку позивача, його представника та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що 2 березня 2015 року Сколівським районним судом Львівської області під час слухання цивільної справи № 2-128/11 р. (провадження № 2/453/5/15 р.) за позовом [PERSON] до [PERSON] з участю третіх осіб [PERSON], об'єднання співвласників багатоквартирного житлового будинку "Чайка-Сколе» та Сколівської міської ради Львівської області про усунення перешкод в користуванні горищем відповідач у своєму виступі в судовому засіданні висловився наступним чином: «позивач [PERSON] вчиняє по відношенню до особи, яку він представляє, незаконні дії, тобто самочинно захвачує земельні ділянки, бігає за мешканцями будинку з топором, щоб їх налякати, вчиняє злочинні дії по відношенню до [PERSON]» (час повідомлення 12 год. 54 хв. - 11 год. 55 хв., 1 1 год 55 год. - 12 год 03 хв.). Зміст даного виступу міститься на носію інформації, на який здійснювався технічний запис судових засідань за допомогою системи «Камертон» серійний помер 2015.03.03-17.40, та який приєднаний до матеріалів справи № 2-128/11 р. як додаток до журналу судового засідання. Крім того, в абзаці 8 заяви про уточнення позовних вимог від 31.01.2015 року № 78, поданої на адресу Сколівського районного суду Львівської області в іншій цивільній справі № 453/1691/14-ц, адвокат [PERSON] зазначив, що [PERSON] залякував мешканців, які проживають на другому поверсі вищезгаданого багатоквартирного будинку, і ганявся із сокирою за перестарілою жінкою. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та, що кожен має право на повагу до його гідності (ст. ст. 3, 28). Стаття 68 Конституції України встановлює обов'язок кожного неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. За правилами ст. ст.297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації. Відповідно ст. 277 ЦК Українита п.15постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27.02.2009 рокунегативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Ст. 34 Конституції України та ст. 10 Європейської конвенції «Про захист прав людини і основних свобод» гарантують право особи висловлювати судження, оцінки та думки. Відповідно до\~ст. 297 ЦК України\~кожен має право на повагу до його гідності та честі; гідність та честь фізичної особи є недоторканними. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до п.4\~постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»\~під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов'язок відшкодувати моральну шкоду. Відповідно до абзацу 3, п. 17Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист честі, гідності, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" від 27. 02. 2009 року № 1- інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах, може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою пред'явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі. Згідно положення абзацу 4 п. 17Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист честі, гідності, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" від 27.02.2009 року № 1не підлягають розгляду судами позови про захист гідності, честі чи ділової репутації, приниження яких відбулося внаслідок давання показань свідками, а так само іншими особами, які брали участь у справі, відносно осіб, які брали участь у тій справі, якщо наведена в них інформація була доказом у справі та оцінювалась судом при ухваленні судового рішення, оскільки нормами процесуальних кодексів встановлено спеціальний порядок дослідження та оцінки таких доказів. У відповідності до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»- при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Відповідно до роз'яснень п.1 та п.5\~постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~із змінами та доповненнями зазначено, що встановлене \~Конституцією\~ та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього у її заподіянні. Згідно вимог\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. В п. 27 Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначено, що способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної таким порушенням як фізичній так і юридичній особі. При визначенні розміру моральної шкоди судам слід виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності. При цьому визначений розмір грошового відшкодування має бути співмірний із заподіяною шкодою і не повинен призводити до припинення діяльності засобів масової інформації чи іншого обмеження свободи їх діяльності. Суд вважає встановленим, що 2 березня 2015 року відповідач [PERSON] у присутності інших учасників судового засідання, зокрема в присутності [PERSON], представника [PERSON]- адвоката [PERSON] представника ОСББ «Чайка-Сколе» [PERSON], представника Сколівської міської ради [PERSON], секретаря суду [PERSON], судді Микитина В.Я. та у приміщенні суду, обзивав [PERSON] особою, що вчиняє по відношенню до [PERSON] незаконні дії, тобто самочинно захвачує земельні ділянки, бігає за мешканцями будинку з топором, щоб їх налякати, вчиняє злочинні дії по відношенню до [PERSON], що є приниженням його честі та гідності і не відповідає дійсності та його особі. Суд погоджується з висновками позивача, оскільки висловлювання відповідача в судовому засіданні 2 березня 2015 року не стосувались предмету спору та не слугували доказом у справі, а тому така інформація може розцінюватись як поширення неправдивих відомостей. Виходячи з фактичних обставин, враховуючи статус відповідача [PERSON], зміст його висловлювань, його емоційний стан та поведінку підчас судового засідання2 березня 2015 року, суд вважає встановленим, що, фактично, метою дій відповідача було приниження честі, гідності та ділової репутації [PERSON]. Суд знаходить, що винними діями відповідача позивачу була спричинена моральна шкода, оскільки суб'єктивна думка відповідача, що не відповідає дійсності, висловлена в принизливій, непристойній формі, принизила гідність, честь чи ділову репутацію позивача, спричинила йому моральні страждання. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає з урахуванням суті позовних вимог, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили, характеру дій відповідача та ступеня його вини, чисельності людей, які були ознайомлені з зазначеною інформацією, ступеня моральних страждань позивача, їх тривалості і тяжкості та інших негативних наслідків. Однак, суд не може погодитися з вимагаємою позивачем сумою моральних збитків 25000 грн., оскільки ця сума позивачем не доведена і в повному обсязі не обґрунтована. Виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд приходить до висновку, що розмір відшкодування шкоди слід зменшити і визначити у розмірі 5 000 грн. Доводи відповідача про те, що він, діючи як адвокат, висловлював судження, за які він не може нести цівільно-правову відповідальність, є надуманими і суперечать вимогам законодавства та даним, що містяться на диску з відеозаписом, який був предметом дослідження у суді і є доказом у даній справі. Доказів на спростування позову відповідач суду не надав. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково, необхідно визнати недостовірною зазначену інформацію, зобовязати відповідача спростувати недостовірну інформацію та стягнути з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 5 000 грн. Відповідно до\~ ст.88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої\~\~ сторони\~\~ понесені\~\~ нею і документально підтверджені судові витрати. Відтак, з відповідача слід стягнути 494 грн. судового збору в користь позивача. На підставі ст.ст. 34, 68 Конституції України, ст. 10 Європейської конвенції «Про захист прав людини і основних свобод», ст.ст. 23, 277, 297, 299, 1167ЦК України,

Outcome: partial