Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з вищевказаним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» (далі - відповідач) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає до виконання. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 12 березня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. було вчинено виконавчий напис, який зареєстрований за №12760, відповідно до якого стягнуто з позивача на користь відповідача заборгованість в розмірі 8995,00 гривень. 25 червня 2021 року державним виконавцем Чорнобаївського районного відділу ДВС у Золотоніському районі Черкаської області відкрито виконавче провадження №65902234 з виконання вказаного виконавчого напису. Проте позивач вважає, що виконавчий напис нотаріуса є таким, що не підлягає до виконання, оскільки розмір заборгованості, визначений відповідачем у заяві про вчинення виконавчого напису не є безспірний, позивача не було повідомлено про звернення з заявою про вчинення виконавчого напису, пропущено строк позовної давності, напис було вчинено за відсутності всіх необхідних документів. Враховуючи викладене позивач просив визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає до виконання. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 19 липня 2021 року позовну заяву залишено без руху та позивачеві надано строк для усунення недоліків. Позивач усунув недоліки, про що 04 серпня 021 року подав заяву. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 05 серпня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку загального позовного провадження. 02 вересня 2021 року від представника відповідача надійшло клопотання про врегулювання спору за участю судді, на що 07 вересня 2021 року від позивача надійшов лист, у якому вона не надала згоду на врегулювання спору за участю судді. Згідно з ч. 1 ст. 201 ЦПК України врегулювання спору за участю судді проводиться за згодою сторін до початку розгляду справи по суті. Враховуючи відсутність згоди позивача, врегулювання спору за участю судді у вказаній справі не проводилось. Суд встановив, що в учасника справи - Чорнобаївського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 14 липня 2021 року змінилась назва на Чорнобаївський відділ державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання представника не направив, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від представника відповідача - директора Яворського Р.І., надійшов лист, в якому зазначено, що відповідач визнає позовні вимоги та просить стягнути з нього 50% судового збору. Треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. та представник Чорнобаївський відділ державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Виходячи з приписів ст. 128, ч. 3 ст. 223, ст. 200 ЦПК України суд постановив слухати справу за відсутності сторін, та враховуючи визнання позову відповідачем, ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 12 березня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №12760, яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ "Фінпром маркет", якому ТОВ "Фінансова компанія управління активами" відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №24122020-ФК від 24 грудня 2020 року, якому в свою чергу ТОВ "Європейська агенція з повернення боргів" відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №23/12/20 від 23 грудня 2020 року, якому в свою чергу ТОВ "Авентус Україна" на підставі договору факторингу №21012020 від 21 січня 2020 року відступлено право вимоги за кредитним договором від 05 серпня 2019 року, укладеного між ТОВ "Авентус Україна" та [PERSON] , заборгованість в розмірі 8945 грн. а також 50 грн. за вчинення виконавчого напису. Загальна сума, що підлягає стягненню - 8995 (а.с. 16). Згідно виписки з рахунку [PERSON] , а.с. 19), 05 серпня 2019 року між [PERSON] та ТОВ "Авентус Україна" укладено кредитний договір № 1142283, згідно з яким у позивача сформувалась заборгованість у сумі: 3600 грн. - за тілом кредиту, 1844 грн. - за нарахованими та неслаченими відсотками та комісією, 3501 грн. - за нарахованою та несплаченою пенею, яка загалом становить 8945 грн. Державним виконавцем Чорнобаївського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Меланченко М.І. 25 червня 2021 року відкрито виконавче провадження №65902234 щодо виконання вказаного виконавчого напису (а.с. 8). Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Зокрема, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Згідно із частиною першою статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Кабінетом Міністрів України 29 червня 1999 року прийнято постанову №1172, якою затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. 26 листопада 2014 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №662, якою внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, пунктом 2 наведеної Постанови КМУ доповнено Перелік №1172 після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Проте постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 65037659) визнано незаконною та нечинною вказану Постанову Кабінету Міністрів України в частині, в тому числі й п.2 про доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Вказана постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, а ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у даній справі відмовлено у перегляді цієї ухвали Вищого адміністративного суду України. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у №826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 року №23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі №826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24.11.2017 року №92. Тобто, на момент вчинення приватним нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису (21 січня 2021 року), кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, не входили до Переліку №1172, адже постанова КМУ про доповнення вказаного Переліку цим розділом, була визнана незаконною та нечинною судовим рішенням, яке набрало законної сили. А відтак, з врахуванням приписів ст. 87 Закону України «Про нотаріат», нотаріус не мав законних підстав для вчинення оскаржуваного виконавчого напису. Слід також зазначити, що пункт 1 Переліку №1172 стосується лише нотаріально посвідчених договорів і не може застосовуватись до кредитного договору, укладеного у простій письмовій формі. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що виконавчий напис вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, а позов підлягає до задоволення. Інші посилання позивача стосовно спірності розміру заборгованості, неповідомлення позивача про звернення з заявою про вчинення виконавчого напису, пропуск строку позовної давності, вчинення виконавчого напису за відсутності всіх необхідних документів судом не досліджуються, враховуючи визнання позову відповідачем. Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь [PERSON] судові витрати у вигляді судового збору за подачу позову в сумі 454 грн. Інші 50 % сплаченого позивачем судового збору - 454 грн., враховуючи визнання відповідачем позову, у відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, слід повернути позивачу з державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved