Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

В жовтні 2019 року позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила поділити особові рахунки зі сплати житлово-комунальних послуг і стягнути з відповідачки судові витрати. В обґрунтування позову зазначила, що їм з відповідачем належить по 1/2 частці вказаної квартири, однак відповідачка категорично відмовляється сплачувати комунальні послуги, посилаючись на те, що вже довгий час не проживає в даній квартирі, хоча і зареєстрована в ній, крім цього, в даній квартирі зареєстровані онуки позивачки. Здійснити поділ особових рахунків у добровільному порядку неможливо, у зв`язку з відсутністю згоди відповідачки на їх поділ. За вказаною адресою у КП "Жилсервіс-2" Дніпровської міської ради відкрито особовий рахунок № [NUMBER] і надаються послуги з управління багатоквартирними будинками із розрахунку вартості наданих послуг за встановленим тарифом виходячи з загальної площі, тобто 31,2 кв.м. У КП "Жилсервіс-2" Дніпровської міської ради відкрито особовий рахунок № [NUMBER] і надаються послуги з вивезення твердих побутових відходів із розрахунку вартості наданих послуг за встановленим тарифом виходячи з кількості зареєстрованих осіб (4 особи). У КП "Комунжилсервіс" відкрито особовий рахунок № [NUMBER] з наданням послуг з централізованого опалення і вартість таких послуг вираховується виходячи з опалювальної площі квартири, тобто з розрахунку 30,40 кв.м. У поділу інших особових рахунків на даний час необхідності немає, оскільки інші підприємства обліковують надані комунальні послуги, такі як газопостачання, водопостачання, електропостачання, виходячи з фактично спожитих послуг за приладами обліку, які є у наявності та встановлені у вказаній квартирі. Тому з метою захисту своїх майнових прав просить задовольнити заявлені вимоги. В судовому засіданні позивачка [PERSON] просила задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просила розділити особові рахунки відповідно до ідеальних часток в квартирі, зазначивши, що відповідачка в квартирі фактично не проживає. Відповідачка [PERSON] заперечувала проти задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи це тим, що дана квартира є однокімнатною, а отже її неможливо розділити та визначити порядок користування нею. Також додала, що вона не має грошей, щоб оплачувати комунальні послуги. Представник КП «Комунжилсервіс» Тєтякін В.В. в судовому засіданні вказав, що КП «Комунжилсервіс» взагалі є неналежною третьою особою, так як з січня 2020 року вони не обслуговують будинок [ADDRESS] . Богдана Хмельницького, в м [ADDRESS] . Представник КП «Жилсервіс-2» в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки до суду не повідомив. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки задоволенню не підлягають по наступним підставам. В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Положеннями ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством; а споживач - це фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до вимог п.2 ч.1 статті 5 даного Закону до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно з вимогами ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном (ст. 360 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до положень п. 10 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року №572, мешканці квартири, в якій проживає два і більше співвласників розподіляють за узгодженням загальні витрати на оплату житлово-комунальних та інших послуг. Абзацом 2 зазначеного пункту Постанови передбачено, що у разі коли між мешканцями квартири відсутня згода щодо оплати житлово-комунальних та інших послуг плата розподіляється: - за електроенергію при загальному лічильнику пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника, наймача (орендаря); - за газ, водопостачання та водовідведення, освітлення підсобних приміщень за чисельністю членів сім`ї, що проживають у квартирі, та осіб, які проживають у квартирі більше ніж місяць; - за послуги з централізованого опалення, утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій за встановленими тарифами відповідно до опалювальної та загальної площі приміщення, яким користується співвласник, наймач (орендар). Отже, вирішити питання про поділ особових рахунків, як це передбачено положеннями вищевказаних нормативно-правових актів, суд може лише у випадку визначення конкретної житлової площі, якою користується кожна із осіб й претендує на оформлення особового рахунку на своє ім`я та визначення площі приміщень, що перебувають у спільному користуванні. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтво про право власності від 14 квітня 2004 року, [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної є власниками квартири [ADDRESS] , загальною площею 31,2 кв. м., що підтверджується також витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. (а.с.7-8). Позивач зазначила, що дана квартира однокімнатна, що підтвердила і відповідач в судовому засіданні. Технічної документації спірної квартири суду не надано. В спірній квартирі зареєстровано 4 особи, позивач, відповідач та дві неповнолітні особи (а.с.13). Частки сторін у спірній квартирі в натурі не виділені, окремі прилади обліку споживання послуг з надання управління багатоквартирними будинками, вивезення твердих побутових відходів та з централізованого опалення не встановлені. Позивачка просила розділити особовий рахунок № [NUMBER] , відкритий у КП "Жилсервіс-2" на ім`я [PERSON] призначений для сплати наданих послуг з управління багатоквартирними будинками на два окремих особових рахунка між співвласниками квартири за адресою [ADDRESS] , закріпивши за [PERSON] особовий рахунок із розрахунку Ѕ частки у загальній площі квартири, а саме, 15,8 кв.м., та закріпивши за [PERSON] особовий рахунок із розрахунку Ѕ частки у загальній площі квартири, а саме, 15,8 кв.м. та розділити особовий рахунок № [NUMBER] , відкритий у КП "Жилсервіс-2" на ім`я [PERSON] призначений для сплати наданих послуг з вивезення твердих побутових відходів на два окремих особових рахунка між співвласниками квартири за адресою [ADDRESS] , закріпивши за [PERSON] особовий рахунок із розрахунку Ѕ частки у загальній площі квартири, а саме, 15,8 кв.м., та закріпивши за [PERSON] особовий рахунок із розрахунку Ѕ частки у загальній площі квартири, а саме, 15,8 кв.м. З вищевикладеного вбачається, що позивачка просить розділити рахунки в розрахунку Ѕ у загальній площі частки квартири між нею і відповідачкою, а саме по 15,8 кв.м., що в сумі складає 31,6 кв.м. Відповідно до ч. 1 статі 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні позивачці було роз`яснено її права на уточнення позовної заяви, але від цього позивачка відмовилась, з метою пришвидшити розгляд справи. За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд вважає необхідним відмовити позивачці в задоволенні її позовних вимог в повному обсязі. Крім того, оскільки позивачці відмовлено в задоволенні її позовних вимог в повному обсязі, то судові витрати не підлягають стягненню з відповідачки на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed