Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

22.08.2018р. [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] (далі - відповідач), зареєстрованого 26.06.1997р. відділом реєстрації актів громадянського стану Врадіївського району Миколаївської області, актовий запис № 34, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що шлюбні відносини були припинені протягом останніх дев'яти років, подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки у них різні погляди на сімейні цінності та несумісність характерів. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не має. Позивач створила іншу сім'ю та проживає в цивільному шлюбі з іншим чоловіком. Також позивач вказує на те, що спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам, які мають істотне значення. Позивач також просить залишити їй шлюбне прізвище "[PERSON]". Позивач в судове засідання не з'явилася, проте 24.10.2018р. звернулася до суду із заявою, в якій підтримує позовні вимоги, просить витрати зі сплати судового збору залишити за нею та розглянути справу без її участі. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте 06.11.2018р. звернувся до суду із заявою, в якій підтримує позовні вимоги, просить витрати зі сплати судового збору залишити за позивачем та розглянути справу без його участі, рішення винести за результатами підготовчого провадження у зв'язку з визнанням відповідачем позову. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте 06.11.2018р. звернувся до суду із заявою, в якій визнає позовні вимоги, просить не надавати строку для примирення та розглянути справу без його участі та у зв'язку з визнанням ним позову, ухвалити судове рішення за результатами підготовчого провадження. Частинами 3 та 4 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідив матеріали справи та перевірив законність визнання відповідачем позову, судом встановлено наступне. Так, як вбачається з матеріалів справи, 26.06.1997р. сторони уклали шлюб, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Врадіївського району Миколаївської області зроблено відповідний актовий запис № 34 та 26.06.1997р. видано свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] Прізвище після реєстрації шлюбу дружини з дошлюбного "[PERSON]" було змінено на "[PERSON]". Від шлюбу неповнолітніх дітей не має. З тексту позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що подружжя фактично не проживають однією сім'єю протягом останніх дев'ять років, не мають жодних відносин та не спілкуються, не ведуть спільного побуту, шлюб носить формальний характер, позивач створила іншу сім'ю, місцем проживання відповідача є [ADDRESS] позивач проживає окремо від чоловіка [ADDRESS]. Відповідач ухиляється від розірвання шлюбу в органах РАЦС. Згідно ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану (ст. 21 СК України). У відповідності до ч. 2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частинами 1 та 2 ст. 110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За вимогами ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. На підставі викладеного та враховуючи те, що під час судового розгляду не встановлено обставини передбачені ч. 2 ст. 110 СК України, які перешкоджають пред'явленню позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін. Подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Щодо вимоги позивача про залишення їй зміненого прізвища у зв'язку з реєстрацією шлюбу, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, після розірвання шлюбу, позивач має право безперешкодно іменуватися прізвищем зміненим у зв'язку з реєстрацією шлюбу або відновити своє дошлюбне прізвище, а оскільки матеріали справи не містять доказів щодо здійснення відповідачем перешкод позивачу в реалізації цього права, тобто існування спору, а відтак вимога в цій частині не підлягає задоволенню як безпідставна та необґрунтована. На підставі ст. 141 ЦПК України та враховуючи думку позивача, суд вважає необхідним судові витрати зі сплати судового збору залишити за нею.

Outcome: partial