Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

ТОВ «Перший український експертний центр» в березні 2016 року заявили позов простягнення з [PERSON] 4477 грн. 83 коп. на погашення заборгованості за житлово-комунальні послуги, що надані за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача Пуляєва Ю.Д. в судовому засіданні на вимогах позову наполягала, пославшись на доводи та підстави викладені в позовній заяві. [PERSON] заперечував проти позову, і подав заяву про застосування до спору наслідків пропуску строків позовної давності. Судом встановлено таке. Сторонами не заперечується і знаходить своє підтвердження матеріалами справи те, що ТОВ «Перший український експертний центр» є надавачем житлово-комунальних послуг, в тому числі і жильцям будинку [ADDRESS], а [PERSON] є споживачем цих послуг, як користувач квартири [ADDRESS]. При цьому, ТОВ «Перший український експертний центр» прийняли на баланс вказаний будинок від ПАТ "ХК "Київсміськбуд", відповідно до наказу товариства від 01.10.2012 року за актами прийому-передачі від цього ж числа. З договору про заміну кредитора від 11.10.2012р. №11/10/1 (далі договір про заміну кредитора), вбачається, що ПАТ "ХК "Київсміськбуд" відступив, а ТОВ «Перший український експертний центр» прийняв право вимоги заборгованості споживачів за надані житлово-комунальні послуги, що облікована станом 01.10.2012 року, в тому числі і заборгованість відповідача в сумі 3853,49 коп. (див. додаток до договору). Разом з тим, в розрахунку заборгованості, що покладений в обгрунтування позову, зазначено, що відповідач станом на жовтень 2012 року боргував 4477,83 грн., тобто вказано саме ту суму, що і заявлена до стягнення. Отже, фактично позивачем порушено даний спір на реалізацію права вимоги, відповідно до вказаного договору про заміну кредитора. Проте, таким правом вимоги позивач скористався з пропуском строку позовної давності, оскільки дійсний позов заявлено поза межеми такого строку. Так, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України загальну позовна давність встановлено тривалістю у три роки. Даних, що сторони визначили такий строк іншим чином у справі не має. Звернення позивача до суду із заявою про стягнення спірної заборгованості в наказному провадженні не є підставою для переривання строків позовної давності, оскільки це не узгоджується з приписами ст. 264 ЦК України. Включення позивачем спірного боргу до поточної заборгованості відповідача є направомірним, оскільки позивачу, як це вбачається зі змісту договору про заміну кредитора, передано попереднім кредитором (надавачем послуг) лише право вимоги боргу, а не право вимоги за договором про надання послуг, а відтак підстав вважати, що відповідач, сплачуючи поточні платежі за надані вже позивачем послуги, визнавав борг не можна. На цьому ж наполягає і відповідач. Заяви про поновлененя строків позовної давності позивачем не подано. Згідно зі ст. 267 ч. 4 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Разом з тим, виходячи з того, що договір про заміну кредитора не оспорений відповідачем, в частині, що його стосується, і є чинним, суд вважає, що останній дійсно має боргові зобовязання перед позивачем. Тому суд з аналізу наведеного в сукупності знаходить доведеним, що права позивача дійсно порушені, проте не можуть бути поновлені через сплив строків позовної давності. Отже, в задоволенні позову слід відмовити, застосувавши до спору наслідки пропуску строків позовної давності. За такого рішення судові витрати розподілу не підлягають. На підставі ст. 267 ч. 4 ЦК України,

Outcome: dismissed