Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

18.06.2020 [PERSON] звернулася до Богунського районного суду м.Житомира з позовною заявою і просить стягнути з Державного підприємства "Житомирський лікеро-горілчаний завод" на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 35 281 грн. 80 коп. (без утримання податків та інших обов`язкових платежів), а також витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу. В обґрунтування вимог позивач зазначає, що з 25.04.2002 року була прийнята на посаду продавця 2 категорії Державного підприємства "Житомирський лікеро-горілчаний завод". З 01.03.2014 була переведена на посаду продавця продовольчих товарів 5 розряду фірмового магазину №17 м. Житомира ДП "Житомирський лікеро-горілчаний завод". Відповідно до наказу ДП "ЖЛГЗ" №64 "б" від 25.02.2020 року позивача було звільнено з роботи з 28.02.2020 року за власним бажанням на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України у зв`язку з порушенням роботодавцем законодавства про працю та умов Колективного договору, а саме порушення строків виплати заробітної плати. Проте, остаточний розрахунок при звільненні у сумі 46 900 грн. 17 коп. з позивачем було проведено лише 29.05.2020 року, тому позивач вважає, що має право на стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні. Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 19.06.2020 року цивільну справу за позовом [PERSON] до ДП "Житомирський лікеро-горілчаний завод" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні передано за підсудністю до Корольовського районного суду м.Житомира (а.с.17-18). Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 10.11.2020 у справі відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання (а.с.27). Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача згідно поданої заяви просить розгляд справи проводити у їх відсутність (а.с.43). Представник відповідача відзив на позов до суду не надав, копія ухвали про відкриття провадження від 10.11.2020 разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками судом направлялися за місцезнаходженням відповідача (а.с.30, 42). У судові засідання 11.02.2021 та 22.02.2021 представник відповідача не з`явився. Таким чином відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, відповідно до ст.ст.211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що відповідно до наказу ДП "ЖЛГЗ" №64 "б" від 25.02.2020 року позивача було звільнено з роботи з 28.02.2020 року за власним бажанням на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України у зв`язку з порушенням роботодавцем законодавства про працю та умов Колективного договору, а саме порушення строків виплати заробітної плати, що підтверджується копією наказу та копією трудової книжки (а.с.8, 9). Відповідно до довідки ДП "Житомирський лікеро-горілчаний завод" від 04.06.2020 року №60 заборгованість по заробітній платі після остаточного розрахунку складає 46900 грн. 17 коп. На момент видачі довідки заборгованість виплачена (а.с.10) Згідно довідки ДП "Житомирський лікеро-горілчаний завод" від 04.06.2020 року №59 заробітна плата позивача в грудні 2019 року становила 11327 грн. 90 коп., в січні 2020 року 8077 грн. 19 коп. і середньоденна заробітна плата складає 588 грн. 03 коп. (а.с.11). Згідно ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним органі повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе, що в цьому немає його вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У разі не проведення розрахунку у зв`язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Період затримки розрахунку при звільненні позивача почався з наступного дня за днем звільнення, тобто з 29.02.2020 року, та тривав до 28.05.2020 року, оскільки остаточний розрахунок був проведений 29.05.2020 року. Таким чином, затримка розрахунку при звільненні становить 60 днів. Оскільки середньоденна заробітна плата позивача за останні 2 календарні місяці перед звільненням становила 588 грн. 03 коп., отже розмір середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні позивача становить 35 281 грн. 80 коп. (588 грн. 03 коп. х 60 днів). Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 35 281, 80 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд також стягує з відповідача на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп., а також 6 200 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу відповідно до додатку №1 до договору від 16.06.2020 року про представництво та надання (правничої) допомоги та квитанції № 0.0.1937302365.1 від 11.12.2020 (а.с.36-37).

Outcome: approved