Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Позивач [PERSON], яка діє в інтересах своєї малолітньої доньки [PERSON], 2008 року народження, звернулася до суду з позовом, який уточнила 21.08.2014 року, та просить суд винести рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь на відшкодування матеріальної шкоди, завданої малолітній [PERSON]- 1877 грн.97 коп.; на відшкодування моральної шкоди -10000грн., та судовий збір в розмірі 343 грн.60 коп. Відповідач [PERSON] неодноразово викликався судове засідання, але до суду так і не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно, у встановленому законом порядку, своїх заперечень проти позову не надав . За таких підстав, враховуючи думку представника позивача, відповідно до ст.ст.224-225 ЦПК України, суд оголосив заочний розгляд, та розглянув справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлена своєчасно у встановленому законом порядку, надала посвідчену 21.07.2014 року приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] довіреність на представництво своїх інтересів в суді [PERSON] /а.с.7/. Представник позивача за довіреністю [PERSON] уточнені від 21.08.2014 року позовні вимоги підтримала та суду пояснила, що 06.06.2014 року близько 12.00 год. позивач [PERSON] та її малолітня донька - [PERSON], [INFO], відпочивали на центральному пляжі міста Скадовськ Херсонської області. В цей час на пляжі знаходився відповідач [PERSON] зі своєю мавпою, та запрошував дітей погратися з мавпочкою та пропонував батькам сфотографувати дитину з твариною. Малолітня [PERSON] наблизилася до тварини, а та, напавши на неї, вкусила її за кисть правої руки. Через отримані тілесні ушкодження працівники швидкої допомоги доставили малолітню [PERSON] до травмпункту міської лікарні, де надали першу допомогу. В тій же лікарні дитині було зроблено декілька перев'язок. Повернувшись до Кривого Рогу вони звернулися до лікарні, та 10.06.2014 року дитині зробили операцію з видалення тканини другої фаланги пальця правої руки, очищення сухожилля та встановлено дренажну систему на місце рваної рани. Лікування продовжувалося до 28.06.2014 року, після чого дитину виписали, рекомендувавши профілактичне лікування, ще на 2 місяці, а в подальшому пластичну операцію. Загалом на лікування було витрачено 723 гривні 17 коп. на ліки (по чекам). Крім того, 400 гривень було сплачено за операцію, 200 гривень за уколи (послуга) із розрахунку на 5 днів двічі на день по 20 гривень кожен. До того ж в лікарні за постійним місцем проживання позивача немає дитячого хірурга, і тому батьки були змушені їздити до лікарні через все місто, через що на бензин витратили 554 гривні 80 коп. (по чекам). А всього на лікування малолітньої доньки позивач витратила - 1877 гривень 97 коп. Попереду ще триває період реабілітації, оскільки палець у дитини через пошкодження, в повній мірі не функціонує. Триває робота з психологом, оскільки дитина боїться тварин, комплексує з приводу руки, над нею сміються та дражняться інші діти, та ще необхідна пластична операція. До того ж, цього року малолітня [PERSON] пішла до школи і її фізичний стан заважає навчанню. Дитина через тілесне ушкодження, навіть не може тримати ручку, й взагалі постійно намагається сховати руку, дуже соромиться, хоч готувалася до школи, мала бажання добре навчатися. Крім пережитого стресу, дитину переслідують постійні фізичні болі. Лікар ветеринарної лікарні, що надавав довідку про щеплення тварини від сказу повідомив, що це не перший випадок. Оскільки мавпи можуть переносити ВІЛ, Гепатит та багато інших хвороб, у дитини попереду ще ряд аналізів, які далеко не безкоштовні. Крим матеріальної шкоди, відповідачем було завдано також и моральної шкоди, яка оцінюється в 10 000 гривень. Вищезазначені суми, а також сплачений судовий збір представник позивача і просить стягнути з відповідач на користь позивача. Представник позивача просить врахувати, що за ст. 180 ЦК України тварини є особливим об'єктом цивільних прав, на який поширюється правовий режим речі. Тобто мавпа є майном, об'єктом права власності відповідача, який останній здійснює відповідно до закону на власний розсуд, незалежно від волі інших осіб, і як власнику речі ( мавпи) згідно ст. 317 ЦК лише її господарю належить право володіння, користування та розпорядження майном. У ч. 5 ст. 319 ЦК зазначається, що власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Усвідомлення цього власником та здійснення свого права власності лише в межах та порядку, встановленому законом, є необхідним для убезпечення інших людей для негативних наслідків, які може спричинити недбале використання свого права власності на тварину господарем. Мавпа, яка належить відповідачу - є джерелом підвищеної небезпеки. Утримуючи тварину, її господар має знати і розуміти не тільки свої права, але й обов'язки, і усвідомлювати необхідність їх узгодження з правилами і свободами інших людей. Не дотримуючись них принципових положень, порушуючи відповідні правила поводження з дикими тваринами, ставлячи життя і здоров'я інших людей в небезпеку, господар дикої тварини порушує свій конституційний обов'язок, закріплений у ст. 68 Конституції України, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. А згідно зі ст. 66 Конституції України кожен зобов'язаний відшкодувати завдані ним збитки. Представник позивача просить врахувати, що відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров,я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім,ї …. Наданою суду фото таблицею, медичною документацією, підтверджується факт заподіяння малолітній [PERSON] не тільки матеріальної, але ще і моральної шкоди. Вислухавши представника позивача, ознайомившись з наданими суду письмовими матеріалами, судом встановлено наступне. 06.06.2014 року близько 12.00 год. позивач [PERSON] та її малолітня донька - [PERSON], [INFO], відпочивали на центральному пляжі міста Скадовська Херсонської області. В цей час на пляжі знаходився відповідач [PERSON] зі своєю мавпою, та запрошував дітей погратися з мавпочкою та пропонував батькам сфотографувати дитину з твариною. Малолітня [PERSON] наблизилася до тварини, а та вкусила дівчинку за кисть правої руки. Малолітня [PERSON] була доставлена працівниками швидкої допомоги до травмпункту міської лікарні, де їй надали першу допомогу. В тій же лікарні дитині було зроблено декілька перев'язок. В цей же день, 06.06.2014 року, [PERSON] звернулася до Скадовського РВ УМВС України в Херсонській області, де в журналі ЄО за №1959 було зареєстровано повідомлення [PERSON] про обставини отримання малолітньою [PERSON] тілесних ушкоджень. 09.06.2014 року в результаті розгляду зареєстрованих матеріалів лейтенантом міліції [PERSON] було зроблено висновок, яким перевірку матеріалів справи закінчено, склад будь-якого правопорушення не виявлено, а [PERSON] рекомендовано звернутися до суду /а.с.25-26/. Відповідно до копії міжнародного ветеринарного паспорту, виданого Скадовською РЛДВМ власником зеленої мавпи, [INFO], є [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS]./а.с.15-16/. Мавпа має всі необхідні щеплення, в тому числі і проти сказу, та згідно ветеринарної довідки Ж №790804 від 06.06.2014 року, мавпа клінічно здорова /а.с.17, 18/. Згідно виписки з амбулаторної картки [PERSON], 2008 року народження, їй виставлений діагноз вкушена рана 2-к правої кісті. Проведена ПХО рани, з накладенням швів./ а.с.20/. Повернувшись із Скадовьска до м.Кривого Рогу, позивач з донькою звернулися до дитячого хірурга. Відповідно до витягу з амбулаторної картки встановлений діагноз: вкушена рана 2к.прав кисті. Кат. "Д" (панарицій сухожилків). 10.06.2014 року дитині зробили непоректомію, операцію з видалення тканини другої фаланги пальця правої руки, очищення сухожилля та встановлено дренажну систему на місце рваної рани. Лікування продовжувалося до 28.06.2014року, після чого дитину виписали. Під час лікування: застосовувались перев'язки та ванночки, цефтріксон по 1,0 в/м 2 р; ванночки гіпертонічні з гентаміцином; місцева інсталяція порошком "тирозур", призначено дерматікс, контратубекс, еклирис- 2 міс./а.с.108/. Відповідно до вищезазначених призначень [PERSON] отримувала медикаментозне лікування, та на отримання ліків позивачем витрачені кошти в загальній сумі 723 грн.17 коп., ( 104,31+ 64,94+16,45+17+16,40+55,25+122,50+ 88,95+9,47+ 15,70+ 212,20). Відповідна сума витрат на медикаменти підтверджена копіями чеків та квитанцій /а.с.77-78/. При цьому суд вважає, що не підлягають задоволенню вимоги, щодо компенсації витрат за проведення операції та за уколи, оскільки ці витрати позивачем документально не підтверджені. Крім того, не підлягають задоволенню вимоги позивача, щодо компенсації витрат на бензин, оскільки позивачем не надано відповідних розрахунків, з яких би було видно, яку відстань, з якою швидкістю, проїжджала позивач від свого будинку до лікарні, яким саме транспортним засобом, та які витрати палива у цього транспортного засобу. Відповідно до ст.1187 ЦК України дикі тварини відносяться до джерела підвищеної небезпеки. Закон містить вказівку на перерозподіл доказування та зобов'язує саме відповідача довести, що шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, було спричинено внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, тобто не з його вини. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Незалежно від вини фізичної особи відшкодовується завдана нею і моральна шкода, у тому числі якщо шкоду завдано ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (ч.2 ст.1167 ЦК України). Порядок визначення шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, врегульовано главою 82 ЦК України, крім того, відповідні роз'яснення надано у постанові Пленуму Верховною Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року № 6, відповідно до яких при визначенні розміру шкоди враховується розмір майнової шкоди, спричиненої майну або особистим немайновим правам потерпілого. Під шкодою, що має бути відшкодована, розуміють знешкодження або зменшення блага потерпілого внаслідок порушення його матеріальних прав або приниження нематеріальних благ (життя, здоров'я тощо). Суд вважає, що представником позивача доведено наявність шкоди - тілесного ушкодження у потерпілої, та причинний зв'язок між діями джерела підвищеної небезпеки та заподіяною шкодою здоров'я малолітньої потерпілої. Наданими суду витягами з амбулаторних карток, та чеками підтверджується розмір коштів, витрачених на лікування потерпілої, тобто розмір заподіяної матеріальної шкоди. Таким чином позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню, в сумі підтвердженій чеками в розмірі 723 грн.41 коп. Відповідно до вимог чинного законодавства України особа, якій завдано збитків, має також право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ст.23 ч.2 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров,я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім,ї …. Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим, майном або в іншій спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення, здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахування інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Відповідно до п. 5 Постанови Пленум Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв 'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяна позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Судом встановлено, що внаслідок недбалої поведінки власника джерела підвищеної небезпеки, малолітній [PERSON], [INFO], заподіяні тілесні ушкодження, внаслідок яких вона відчувала фізичні страждання, їй зробили операцію, та вона проходила курс лікування та реабілітації під час літніх канікул, що позбавило її можливості активного відпочинку. Суд також враховує, що від проведення судово-медичної експертизи для визначення характеру тілесних ушкоджень позивач відмовилася, а тому враховувати тяжкість тілесних ушкоджень суд не має можливості, в цьому конкретному випадку, за наявності наданих суду доказів, враховуючи заподіяння неповнолітній фізичного болю, перенесеного стресу та переживань, щодо підготовки до школи, незручностей щодо у процесі навчання, суд вважає що справедливим буде розмір моральної шкоди у сумі 1800 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача сума сплаченого судового збору в розмірі 343 гривні 60 копійок. Крім того, оскільки позовні вимоги містять дві позовні вимоги, а кожна позовна вимога повинна була оплачена судовим збором, для цього випадку у мінімальному розмірі, а позивачем судовий збір було сплачено не в повному обсязі, то підлягає достягненню з відповідача судовий збір на користь держави в сумі 143 гривні 60 коп. На підставі вищезазначеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial