Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом до Хмільницької міської ради Вінницької області про визнання за нею права власності на житловий будинок, загальною площею 103,7кв.м., житловою площею 23,3кв.м. літ. «А», веранда літ. «а», погріб літ. «П/а», відкрита веранда літ. «а1», погріб з шийкою літ. «Б», літня кухня з сараєм літ. «В», сарай літ. «в», навіс, гараж літ. «Г», вбиральня літ. «Д», огорожа № 1, ворота з хвірткою № 2, криниця №3, які розташовані за адресою по [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер її батько, [PERSON] , після смерті якого, залишилася спадщина, яка складається з житлового будинку із господарськими спорудами, які розташовані за адресою по [ADDRESS] . Коли позивачка звернулася в Літинську ДНК для оформлення спадщини на вищевказане будинковолодіння, їй було відмовлено. Тому змушена звернутися до суду із даною позовною заявою, так як бажає отримати вищевказаний будинок із господарськими спорудами у власність. Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області 10.09.2021 провадження у справі відкрито у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 06.10.2021. До початку підготовчого судового засідання від Хмільницької міської ради Вінницької області надійшла заява, в якій просять справу розглядати без участі представника. Хмільницька міська рада визнає позовні вимоги та просить судові витрати залишити за позивачем. Представник позивачки-адвокат Данилюк П.П. подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без участі позивачки та її представника, у вказаній заяві також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить судові витрати залишити за позивачкою. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Згідно із\~ч.\~3,\~4\~ст.\~200\~ЦПК України\~за результатами\~підготовчого провадження\~суд ухвалює\~рішення у\~випадку визнання\~позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~статтями 206,\~207\~цього Кодексу. Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи,\~що визнання\~відповідачем позову\~не суперечить\~закону та\~не порушує\~права,\~свободи чи\~інтереси інших\~осіб,\~суд приймає\~визнання позову\~відповідачем та вважає за можливе за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у даному судовому засіданні за наявними у справі доказами. З`ясувавши письмову думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з таких підстав. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджує копія свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 24 червня 2010 року, яке видане виконавчим комітетом Журавненської сільської ради Літинського району Вінницької області (а.с.7). [PERSON] був батьком [PERSON] , що підтверджує копія свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 28 вересня 1974 року (а.с.8). [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, після чого останній присвоєно прізвище « [PERSON] », згідно копії свідоцтва серії [NUMBER] виданого 14 червня 1992 року (а.с.9). [PERSON] є спадкоємцем після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , згідно довідки, яка видана Літинською державною нотаріальною конторою 24 березня 2021 року №199/02-14 (а.с.10). Житловий будинок, господарські споруди з прибудовами за адресою: [ADDRESS] , належать [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджує Виписка з погосподарської книги, яка видана виконавчим комітетом Журавненської сільської ради 06.07.2020 за №166 (а.с.11). Житловий будинок з господарськими спорудами, загальною площею 103,7 кв.м., житловою площею 23,3кв.м. літ. «А», веранда літ. «а», погріб літ. «П/а», відкрита веранда літ. «а1», погріб з шийкою літ. «Б», літня кухня з сараєм літ. «В», сарай літ. «в», навіс, гараж літ. «Г», вбиральня літ. «Д», огорожа № 1, ворота з хвірткою № 2, криниця №3, розташовані за адресою по [ADDRESS] . Рік спорудження/реконструкції зазначено: 1971, огорожа, ворота з хвірткою та криниця - 1972; гараж та вбиральня 1980. Згідно копії Технічного паспорта, виготовленого на замовлення [PERSON] станом на 25.10.2019 (а.с.12-16). [PERSON] на підставі рішення 3 сесії 22 скликання Журавненської сільської Ради народних депутатів від 24 травня 1995 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,3368 в межах згідно з планом на території с. Журавне Журавненської сільської ради для будівництва та обслуговування житлового будинку, ведення особистого підсобного господарства, згідно копії державного акта про право приватної власності на землю серії ВН №285, зареєстрованого в Книзі записів за №18 (а.с.17). Листом від 11.06.2021 № 497/02-14 державний нотаріус Літинської районної державної нотаріальної контори Вінницької області роз`яснив порядок спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та повідомив, що позивачка прийняла спадщину після [PERSON] , проте, у зв`язку з відсутністю\~\~документів, які необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину, відсутні законні підстави у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок (а.с.19). Згідно\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України\~визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Згідно\~ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі\~статтею 1216 Цивільного кодексу\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). \~\~\~\~\~\~ Згідно\~ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. \~\~\~\~\~\~ Згідно\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. \~\~\~\~\~\~ Згідно ч. 1\~ст.1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Пунктом 23\~Постанови пленуму Верховного суду України за №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування"\~роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. \~ \~ \~ \~Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Згідно ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».\~\~ З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року"). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (Лист Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів").\~\~\~ Відповідно до п. 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, не належать до самочинного будівництва: (для одноквартирних (садибних), дачних та садових будинків:) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до\~них побудовані до 05 серпня 1992 року. Таким чином, індивідуальні житлові будинки, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, у тому числі по окремо визначеній «спрощеній» процедурі. Єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатами його технічної інвентаризації. Дослідивши матеріали справи, врахувавши письмову позицію сторін, в тому рахунку визнання позову відповідачем, суд вважає, що в зв`язку з відсутністю необхідних документів для оформлення права власності на спірне майно після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в нотаріальному порядку позивачка не може оформити спадщину, тому позов необхідно задовольнити та визнати за нею право власності на житловий будинок в порядку спадкування. Одночасно, у своїй заяві представник позивачки-адвокат Данилюк П.П. просив судові витрати залишити за [PERSON] та з відповідача не стягувати, тому суд вважає, що судові витрати, сплачені позивачкою при подачі позову до суду, слід залишити за останньою. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved