Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення від права на спадкування. На підтвердження позовних вимог зазначив, що [INFO] помер [PERSON], який постійно проживав за адресою: [ADDRESS]. Після його смерті відкрилася спадщина на вказаний будинок. 08.02.1989 року спадкодавцем на зазначений будинок був складений заповіт на користь батька позивача - [PERSON], який помер [INFO]. Вказує, що постійно проживав разом із спадкодавцем, та відповідно до ст.1261 ЦК України має право на спадкування за законом в першу чергу, та у встановлений ст.1270 ЦК України строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Також, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулася онука спадкодавця, батько якої [PERSON] помер [INFO], та яка проживає в м.Київ. Зазначає, що ще до смерті [PERSON], померлого [INFO], відносини між дідом та відповідачем погіршилися, у зв'язку з чим остання припинила спілкування із спадкодавцем. Вказує, що дід був інвалідом ІІ групи загального захворювання, через похилий вік і тяжку хворобу був у безпорадному стані, потребував постійного піклування, догляду та матеріальної допомоги. Незважаючи на неодноразові повідомлення про тяжкий стан діда, відповідач за останні шість років так і не спромоглась приїхати до діда або надати йому яку-небудь допомогу. Враховуючи тривале ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцю, він був вимушений запозичувати грошові кошти на ліки та достатнє харчування для діда, заощаджувати для себе на харчуванні, одязі, працювати неповний робочий день, просити сусідів, а також сторонніх людей доглядати за хворим дідом, коли був на роботі. Впродовж майже восьми років (з 2005 року до моменту смерті), спадкодавець окрім фізичного болю, який спричиняла йому хвороба, зазнавав душевних страждань через поведінку відповідача, постійно покладав надію, що вона змінить своє ставлення до нього. Вважає, що відповідач під час тяжкої хвороби діда, який був у безпорадному стані, мала можливість, але свідомо ухилялася від надання спадкодавцю будь-якої матеріальної допомоги та моральної підтримки, оскільки їй було відомо про те, що дід у 2007 та 2011 роках переніс інсульти. Посилаючись на ч.5 ст. 1224 ЦК України, просив усунути відповідача від права на спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO], стягнути з відповідача судові витрати. Відповідач подала до суду заперечення проти позову, в якому вказала, що з позовом не згодна в повному обсязі та зазначила, що народилась [INFO] в м.Бердянськ. Її батьками є [PERSON] та [PERSON], який помер [INFO]. В дитинстві спілкувалася з родиною батька, дідусем [PERSON] та бабусею [PERSON], бувала у них вдома. Після смерті першої дружини дідусь одружився вдруге на [PERSON], з якою вона також спілкувалася. У дідуся був молодший брат [PERSON], який помер в [INFO]. Він проживав зі своєю родиною - дружиною та сином - в одному будинку з дідусем. На початку 90-х років батьки відповідача розірвали шлюб, однак вона не припиняла свого спілкування з дідусем та його дружиною. Коли [PERSON] та його дружина померли, на вихованні дідуся залишився їх син - [PERSON], позивач по справі, який мешкав з дідусем в одній хаті. Останній, наскільки відомо відповідачу, допомагав онуку у навчанні. Вказує, що дізналася, що після сварки батька з дідусем, перший заборонив їй ходити в гості до діда. В 2004 році переїхала із матір'ю в м.Запоріжжя. Мати продовжувала спілкуватися з дідусем. Останній дуже переживав через те, що його сини зловживають алкоголем. Фактично дід утримував позивача, виховував його. Про гіпертонічну хворобу, на яку померлий хворів останні роки, їй нічого відомо не було, оскільки мати не розповідала їй про це, а сама вона з покійним дідусем останні роки не спілкувалась, оскільки займалась своїм особистим життям. Їй було відомо, що дідусь розірвав шлюб з другою дружиною [PERSON], але мешкав останні роки із нею в її квартирі і вона його доглядала. Оскільки позивач навчався в м.Луганськ, [ADDRESS] пустував і дідусь навідувався туди. Про смерть дідуся її ніхто не повідомив, тому вона не брала участі у його похованні та не могла оплачувати необхідні витрати. Проте згодна компенсувати половину витрат на поховання позивачу. Про смерть дідуся дізналася через свою хрещену матір, після чого в квітні 2013 року приїхала в м.Бердянськ, щоб відвідати його могилу та написала заяву у нотаріуса про прийняття спадщини, оскільки вважала, що відповідно до ст.1266 ЦК України має на це право. З позивачем не зустрічалася, до будинку по вул.Бородіна, 50 не приїздила. Посилається на ст.ст. 1217, 1220, 1222, 1223, 1266 ЦК України та вважає, що позивачем не надано переконливих доказів того, що вона свідомо та тривало ухилялася від надання допомоги покійному дідусю, а також недоведеним факт перебування дідуся у безпорадному стані та потреби в сторонній допомозі. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник підтримали позовні вимоги та обставини, викладені в позові, просили позов задовольнити. Представника відповідача адвокат [PERSON] в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити, посилаючись на обставини та факти, що викладені в запереченнях на позов. Свідок [PERSON] пояснила, що мешкала по сусідстві з [PERSON] [PERSON] навчався та приїздив в м. Бердянськ до діда. [PERSON] вона ніколи не бачила. Під час навчання [PERSON] в будинку по [ADDRESS] ніхто не мешкав. [PERSON] проживав з другою дружиною, але відвідував будинок, годував собаку. [PERSON] мав "Запорожець", проте їздив на ньому рідко. В 2009 -2010 роках [PERSON] готував собі сам. Свідок [PERSON] пояснила, що з 1990 року по 2007 рік перебувала у шлюбі з [PERSON] Шлюб розірвали за домовленістю і приблизно до 2009 року мешкали разом, доки [PERSON] не попросив [PERSON] доглянути дом. [PERSON] погодився, доглядав дом та город. [PERSON] до останнього часу їздив на машині. В 2007 році [PERSON] поралізувало, проте вона його виходила. Пенсію [PERSON] отримувала вона і за її адресою він перебував на медичному обліку. Останю пенсію [PERSON] вона віддала [PERSON] Приблизно до 2008-2009 року [PERSON] працював на дачі, вирощував там виноград. Про смерть [PERSON] вона повідомила [PERSON] через її хрещену матір. Свідок [PERSON] повідомила, що приблизно з 1986 року знайому з родиною [PERSON]. [PERSON] розірвав шлюб з другою дружиною в 2007 році. [PERSON] доглядали сусіди та [PERSON] Гроші на ліки давав [PERSON] [PERSON] вона не бачила. У [PERSON] було погано з серцем, проте він рвав траву на городі, доглядав за квітами та деревами. До 2010 року він їздив на "Запорожці". Про допомогу "по сусідски" він її не просив. Свідок [PERSON] пояснила, що викликала швидку допомогу для [PERSON], займала йому гроші на ліки, доки не було [PERSON] [PERSON] доглдав за собою сам, тримав собаку. Останні роки [PERSON] проживав в будинку з [PERSON] [PERSON] на вколішках лазив по городу, рвав траву, любив вирощувати укроп та петрушку. [PERSON] вона не бачила. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 4). Згідно копії заповіту від 08.02.1989 року, [PERSON] заповів належний йому [ADDRESS] [PERSON] (а.с. 6). [INFO] помер [PERSON], син померлого [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5). [INFO] помер [PERSON], інший син померлого [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.7). Згідно копії довідки вуличного комітету № 27, померлий [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS], з 09.07.1979 року по день смерті. Разом із ним проживав [PERSON] - онук (а.с. 8). Відповідно до копії довідки до акта огляду МСЕК, померлий [PERSON] був інвалідом ІІ групи, йому були протипоказані усі види трудової діяльності (а.с.11). Померлий хворів на гіпертонічну хворобу ІІІ ст., що підтверджується виписками з історії хвороби (а.с.12-13). Згідно копії спадкової справи № 10/2012, після смерті [PERSON] до Бердянської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, звернулися [PERSON] - онука померлого та [PERSON] - онук померлого. Спадкове майно складається з житлового [ADDRESS]. Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, необхідно встановити факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, а також факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечувати умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. За змістом ч.5 ст. 1224 ЦК України, лише при одночасному настанні цих обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від права на спадщину. Саме по собі ненадання допомоги спадкодавцеві не може бути підставою для усунення особи від права на спадкування. Оцінивши, надані докази, показання свідків, суд приходить до висновку, що померлий [PERSON] 2007 р. по день смерті не знаходився в тяжкому стані здоров`я та за станом здоров'я не потребував стороннього догляду. Також сторонами не заперечується факт отримання [PERSON] пенсії. Разом з тим, судом враховано, що відповідач [PERSON] проживає в м.Київ, а також її матеріальний стан. Судом враховано також, що догляд за померлим та піклування ним проводив [PERSON], що є нормальними родинними відносинами. Як було встановлено в судовому засіданні з пояснень сторін, померлий не звертався до відповідача з проханням про допомогу. Таким чином суд приходить до висновку, що факт перебування [PERSON] у безпорадному стані та потреби у зв'язку з цим сторонньої допомоги не підтверджено належними та допустимими доказами. У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та в їх задоволенні необхідно відмовити. Відповідно од ст. 88 ЦПК України, вимоги позивача про відшкодування судових витрат також задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed