Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] уточнивши позовні вимоги звернулась до суду з позовом до ТОВ "Украгросвєт" в особі керівника [PERSON] про стягнення заборгованності по орендній платі у сумі 5 500 гривень, виходячи з вартості 800 кг фуражного зерна, 650кг зерна продовольчої пшениці, 110 кг насіння соняшника, 300кг кукурудзи та стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 2000 гривень, крім того, позивачка просила розірвати договір оренди землі № 48 від 07.04.2010року укладений між нею та відповідачем ТОВ"Украгросвєт" в особі керівника [PERSON] та повернути їй земельну ділянку в тому стані в якому вона була надана в оренду, а також просила стягнути на її користь понесені нею судові витрати, посилаючись на те, що їй на пдставі державного акту на право власності серії ЯА № 159727 належить земельна ділянка розміром 6,20 га ріллі , яка розташована на території Серпневської селищної ради Тарутинського району Одеської області. Так, 07.04.2010року вона уклала з відповідачем ТОВ " Украгросвєт" в особі керівника [PERSON] договір оренди землі № 48 строком на 5 років. Відповідно до умов зазначеного договору орендар повинен до 31 грудня кожного року сплачувати їй орендну плату в грошовій готівковій формі у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки , що в грошовому виразі складає 5 500 гривень щорічно, або у натуральній формі у вигляді 800 кг фуражного зерна, 650кг зерна продовольчої пшениці, 110 кг насіння соняшника, 300кг кукурудзи. Однак, відповідач на протязі 2012 -2013років не здійснював розрахунки за вказаним договором оренди землі. Керівництво ТОВ " Украгросвєт" ухиляється від здійснення розрахунку та зустрічей з нею взагалі. Ці обставини призводять позивачку до нервування і вона враховуючи вік та стан здоров'я почала хворіти. Просила позов задовольнити в повному обсязі та у її відсутність. Відповідач ТОВ " Украгросвєт" в особі керівника [PERSON] заперечував проти позову посилаючись на те, що дійсно між позивачкою та ним було укладено договір оренди землі № 48 від 07.04.2010року, однак у 2012 році на адресу ТОВ " Украгросвєт" від позивачки надійшов лист з заявою розірвати договір з зазначенням, що у випадку відмови позивачка звернеться до суду. Тож, враховуючи викладене в заяві земельна ділянка була передана іншій особі, а саме [PERSON] та [PERSON], і з 2012року ТОВ " Украгросвєт" земельну ділянку не обробляє, що також підтверджується довідкою Серпневської селищної ради про те, що земельна ділянка [NUMBER], що належить власнику [PERSON] у продовж 2012- 2014років сільськогосподарським підприємством ТОВ " Украгросвєт " не оброблялась. До судового засідання призначеного на 01.07.2014 року та на 21.07.2014року відповідач будучи належним чином сповіщений не з'явився. Суд розцінює дану обставину як зловживання обов'язками передбаченими ч.3 ст.27 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст.ст. 93, 125 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності; право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону України «Про оренду землі»). Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених ст.ст. 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 6,20 га., кадастровий номер 5124755900:01:002:0053, яка розташована на території Серпневської селищної ради, що підтверджується державним актом серії ЯА №169727 від 01.12.2004 року. (а.с. 12) 07.04.2010 року між [PERSON] та ТОВ «Украгросвєт» в особі голови [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки, за яким [PERSON] надала ТОВ «Украгросвєт» в особі голови [PERSON] земельну ділянку загальною площею 6,20 га. на території Серпневської селищної ради, яка перебуває у її власності, на строк 5 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за плату, а ТОВ «Украгросвєт» зобов'язалося використовувати вказану земельну ділянку відповідно до умов цього договору та сплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою у розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки або у натуральній формі у вигляді 800 кг фуражного зерна, 650кг зерна продовольчої пшениці, 110 кг насіння соняшника, 300кг кукурудзи , яка повинна виплачуватись не пізніше 31 грудня кожного поточного року, про що повинно бути складено відповідний акт. (а.с. 6-10). Договір оренди зареєстрований в Тарутинському районному відділі Одеської філії ДП ЦДЗК при Держкомземі України та вчинено запис у книзі записів договорів оренди землі від 27.12.2010 року за № 041053400290(а.с. 10). Між [PERSON] та ТОВ «Украгросвєт» в особі голови [PERSON] підписаний акт прийому-передачі земельної ділянки.(а.с. 12). Відповідно до довідки відділу Держземагентства України в Тарутинському районі Одеської області грошова оцінка земельної ділянки площею 6,20 га яка належить [PERSON], що підтверджується державним актом серії ЯА №169727 від 01.12.2004 року та розташована на території Серпневської селищної ради Тарутинського району Одеської області становить 103 173,08 гривень. За правилами ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Статтею 22 вказаного закону передбачено, що орендна плата може справлятись у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити у договорі поєднання різних форм орендної плати. Відповідно до п. 13.2 Договору оренди дія договору припиняється шляхом його розірвання: за взаємною згодою сторін; за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання іншою стороною обов'язків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Пункт «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України встановлює, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Випадки припинення права користування земельною ділянкою, визначені ст. 141 ЗК України стосуються всіх правових підстав користування землею, у тому числі оренди землі. Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди є систематична несплата орендної плати. Зазначений висновок відображено в постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі №6 -146цс12. В силу статті 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язанні привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. В обґрунтування позову позивачка посилалася на те, що орендар не виконує обов'язків за договором оренди, зокрема не сплатив орендну плату за 2012-2013 роки. Інших підстав для розірвання договору оренди землі позивачем не заявлялось. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що договір оренди земельної ділянки може бути розірваний в судовому порядку на вимогу позивача, оскільки відповідач свого обов'язку щодо істотної умови договору оренди, а саме сплати орендної плати не виконує систематично, і доказів про те, що він сплатив орендну плату за 2012-2013роки до суду не надав. Суд не приймає до уваги докази надані відповідачем про те, що на вимогу позивачки розірвати договір і ТОВ " Украгросвєт" передало ділянку іншій особі, оскільки відповідно до п.36 Договору розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, і відповідач впродовж розгляду цієї справи не надав жодного доказу про те, що договір розірвано за взаємною згодою сторін. Відповідно до ст. 34 ЗУ "Про оренду землі"- у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України № від «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»№ 4 від 31.03.1995 року з наступними змінами при розгляді питання про відшкодування моральної шкоди суду необхідно з'ясувати, якими правовими нормами регулюється характер правовідносин, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин. Зазначене узгоджується зі ст.611 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода за порушення зобов'язання стягується, якщо це передбачено договором або законом. Ані договором від 07.04.2010 року, ані додатковою угодою до нього не передбачено відшкодування моральної шкоди за порушення однією із сторін умов договору. Наслідки зміни або розірвання договору, відповідно до ст.653 ЦК України також не передбачають стягнення моральної шкоди. Приймаючи до уваги все вище наведене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивачки щодо стягнення моральної шкоди, оскільки характер даних правовідносин не передбачає відшкодування моральної шкоди. Відповідно до положень Ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України в разі задоволення позову з відповідача підлягають стягненню судові витрати. Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: partial