Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

12.07.2018 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшов даний позов, в якому позивач просить визнати [PERSON],[INFO], таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS]. Свій позов позивач мотивує тим, що він є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] та належить йому на підставі Договору дарування від 25.07.2000. Відповідач не є членом сім'ї позивача та ніколи не проживав у його будинку, однак офіційне місце його проживання було зареєстроване 02.08.2017 за згодою позивача в належному йому будинку за певних обставин, які наведено нижче. Так. відповідач був добрим знайомим доньки позивача, з яким вона підтримувала виключно дружні відносини починаючи із 2012 року. В той час [PERSON] працював та проживав в м. Києві. У липні минулого року дочка позивача повідомила його про те, що її знайомий [PERSON] має наміри поїхати на заробітки до Російської Федерації, однак в зв'язку із тим що він був виписаний на підставі рішення суду з попереднього місця свого проживання і наразі немає прописки, не може отримати нового паспорта громадянина України взамін пошкодженого, який вважається недійсним під час перетину кордону. Не маючи жодних сумнівів у порядності відповідача, позивач погодився надати йому свою згоду на його реєстрацію місця проживання у будинку позивача, при цьому відповідач запевняв позивача, що зніметься з місця реєстрації за півроку потому, а саме відразу по приїзду із заробітків. Втім [PERSON] своєї обіцянки не дотримав та припинив з позивачем будь-яке спілкування. Починаючи із травня 2018 року на адресу позивача, однак на ім'я [PERSON] почали надходити поштові листи від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ТОВ «ЛАИМ КЕШ» з вимогою до [PERSON] виконати зобов'язання за кредитним договором та повернути заборгованість в сумі 3790,00 грн., а нещодавно до будинку позивача завітали представники кредиторів [PERSON] та повідомили, що у разі не виконання останнім зобов'язання за кредитним договором, є ризик того, що в майбутньому на підставі рішення суду та в порядку його примусового виконання буде проводитися стягнення рухомого майна, яке знаходиться в його будинку. Розуміючи що за законами України позивач не несе юридичної відповідальності за зобов'язаннями особи, яка зареєстрована в належному йому будинку, однак при цьому отримуючи вищевказані листи та маючи розмови із представниками кредиторів відповідача, які по своїй суті носять погрозливий (вимагальний) характер, позивач та його дружина зазнають психологічного тиску, тому позивач вимушений звернутися до суду за захистом свого права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння, обравши при цьому спосіб захисту свого цивільного права, що передбачений пунктом 3 статті 16 ЦК України, та полягає у такому засобі, як припинення дії, яка порушує право, що із урахуванням специфіки предмету правового регулювання набуває вигляду вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. У судове засідання позивач та його представник з'явилися, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, заяву про перенесення розгляду справу не надав, причини неявки до суду не повідомив. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 25.07.2018 відкрито провадження по справі. Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 30.08.2018 було закрито провадження по справі. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до повного задоволення на підставі наступного. У суді встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується договором дарування від 25.07.2000, посвідченим державним нотаріусом Шполянської державної нотаріальної контори Курінним В.В. , зареєстрованого в реєстрі за №1357 (а.с.7). Відповідно до витягу з будинкової книги для прописки громадян, проживаючих в будинку [ADDRESS] за вказаною адресою з 02.08.2017 зареєстрований [PERSON] (а.с. 8-9). Згідно з підтвердженнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], затвердженими підписом голови вуличного комітету вулиці Олександра Кунця Биленко А.О., [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але за вказаною адресою не проживає та ніколи не проживав (а.с. 10). Судом встановлено, що зі змісту вимоги ТОВ «Восток Фінексперт» випливає, що 05.02.2018 між відповідачем як позичальником та ТОВ "ДАЙМ КЕШ" як кредитодавцем було укладено кредитний договір № СА-00001291 (надалі - Кредитний договір), за умовами якого кредитодавець передає позичальнику грошові кошти (кредит) в сумі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок, а позичальник зобов'язується не пізніше 20.02.2018 повернути зазначену суму кредиту та сплатити проценти за користування кредитом. ТОВ "ЛАЙМ КЕШ" своєчасно та належним чином виконало свої зобов'язання за Кредитним договором, надавши відповідачу кредит в сумі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок, що підтверджується видатковим касовим ордером 1 від 05.02.2018. ТОВ "ЛАЙМ КЕШ" відступило право вимоги за Кредитним договором на підставі договору факторингу від 26.04.2018 на користь нового кредитора, яким є ТОВ "ВОСТОК ФІНЕКСПЕРТ", юридична особа, яка створена та існує відповідно до законодавства України. Відповідач свої грошові зобов'язання за Кредитним договором щодо повернення суми кредиту та сплати процентів за користування ним належним чином не виконав, внаслідок чого в відповідача утворилася заборгованість за Кредитним договором на загальну суму 9 440 (дев'ять тисяч чотириста сорок) гривень 00 копійок (а.с. 11). Відповідно до попереджень від 14.06.2018 та 09.06.2018 та вимоги оплати від 05.05.2018 ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» станом на вищезазначені дати відповідач не сплатив заборгованість за Кредитним договором №СА-0000129, і у зв'язку з цим ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» розпочало процедуру стягнення заборгованості та планує передати право стягнення боргу до колекторської компанії (а.с. 14-16). Відповідачем не надані докази поважних причини відсутності у будинку за місцем реєстрації, крім того судом з'ясовано, що між власником та відповідачем будь-якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності не було. Згідно з ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтями 8, 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст. 41, 55 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, приватна власність громадян охороняється законом і її захист здійснюється судом, а тому власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права. В розумінні житлового права входячи з положень ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР членами сім'ї є дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідач не є членом сім'ї позивача. Відповідно до ч. 1ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно зі ст.72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Стаття 7 цього ж Закону передбачає, що однією з підстав для зняття з реєстрації місця проживання є рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. При розгляді даної справи судом встановлено, що спірне приміщення дійсно є житлом, яке є власністю позивача; відповідач дійсно відсутній у спірному приміщені понад шість місяців; відповідачем не наведено поважних причини відсутності, крім того судом з'ясовано, що між власником та відповідачем будь-якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності не було. Відповідач не проживає у спірному житловому будинку з 2017 року без поважних причин, а тому відповідно до вимог ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР втратив право на користування цим житлом. Таким чином, суд вважає, що позивач на законних підставах пред'явив позов до відповідача, який належить до задоволення. Заходи забезпечення позову судом не застосовувались. Підстав для звернення рішення суду до негайного виконання немає. Оскільки позов задовольняється, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі ст.ст. 41, 45 Конституції України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 391 ЦК України, ст. 64, 71, 72 ЖК України,

Outcome: approved