Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

[PERSON] 23.09.2013р. звернулася в суд з позовом до ПрАТ "ІРОКС" про визнання за нею права власності на однокімнатну квартиру [ADDRESS]. Позовну заяву мотивує тим, що 30.03.2009 року між нею та ЗАТ "ІРОКС", правонаступником якого є на даний час ПрАТ "ІРОКС", в особі Генерального директора Микичака І.П. було укладено договір підряду № 39 про участь у будівництві житла по [ADDRESS] із замовленням та безпосереднім фінансуванням будівництва однокімнатної квартири [NUMBER] на 2-му поверсі, загальною площею 40,2кв.м вартістю 233 240,00грн. із розрахунку 6000 грн. за 1кв.м, яку відповідач зобов'язувався їй передати. Загальна вартість сплачених внесків становить 227667,00грн., оскільки відповідачем був складений Акт про те, що при обмірі фактична площа квартири складає 39,182кв.м. Крім того, відповідачем була складена довідка згідно якої, квартирі присвоєний новий номер, замість [NUMBER] - [NUMBER]. На квартиру складено технічний паспорт. У відповідності до умов договору вона сплатила повністю вартість цього житла. Однак відповідач, в порушення умов договору, не передав їй квартиру та не визнає її власником житла. В ході розгляду справи представник позивачки [PERSON] подав заяву про зміну предмету позову, в якій просить визнати за позивачкою майнові права на об'єкт інвестування - квартиру [ADDRESS], визнати за нею право власності на майнове право на оформлення права власності на цю квартиру, заборонити відповідачу вчиняти дії по переоформленню майна та майнових прав на цю квартиру. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] зменшив позовні вимоги в частині визнання права власності на майнове право на оформлення права власності на квартиру, заборони відповідачу вчиняти дії по переоформленню майна та майнових прав на цю квартиру. Просив суд прийняти рішення щодо визнання за позивачкою майнових прав на спірну квартиру. Дав пояснення аналогічні тим, що зазначені у позовній заяві та заяві про зміну предмету позову. Представник відповідача в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином рекомендованим листом, про причини неявки суду не повідомив, письмових заперечень суду не надав. Зі згоди представника позивача, суд у відповідності до вимог ст.ст.169,224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів. Судом встановлено, що 30.03.2009р. між [PERSON] та ЗАТ «ІРОКС» в особі Генерального директора Микичака І.П., правонаступником якого є ПрАТ «ІРОКС», було укладено договір №39 підряду у будівництві житла, а саме однокімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 40,2кв.м. Згідно п.2.1. Договору, договірна вартість об'єкту інвестування, яка обчислюється з розрахунку 6000 грн. за 1м кв. на момент укладення Договору становить 233 240,00 грн. включно із знижкою 5%, що діє на 66% від загальної вартості приплачених до 31.03.2009р. (в.т.ч. ПДВ 20%). Згідно п.2.5. Договору позивачка зобов'язана була сплатити 151 232.00 грн. до 31.03.2009р., а решту суми зобов'язана була внести згідно графіку. 30.03.2009р. позивачка сплатила відповідачу 151 232.00 грн. Загальна вартість сплачених позивачкою коштів відповідачу складає 227 667.00 грн., оскільки 25.08.2009р. комісією ЗАТ "ІРОКС" було складено Акт про те, що при обмірі фактична площа квартири [ADDRESS] складає 39.182м кв., а не запроектованих 40.2м кв., вказаних у Договорі підряду від 30.03.2009р. Факт оплати позивачкою відповідачу 227 667.00 грн. засвідчується в тому числі Актом звірки від 31.08.2009р., копія якого є в матеріалах судової справи. Відтак позивачка повністю сплатила свій пайовий внесок, що становить 100% вартості об'єкту інвестування, а саме однокімнатної квартири [NUMBER] загальною площею 39.182м кв. на 2-му житловому поверсі в будинку [ADDRESS], відповідно до Договору №39 від 30.03.2009р. Це підтверджується довідкою ЗАТ «ІРОКС» №361 від 10.09.2009р. Отже, позивачка свої зобов'язання за договором виконала повністю. 22.01.2013р. за підписом генерального директора ПрАТ "ІРОКС" І.П.Микичака було видано позивачці довідку №67 від 22.01.2013р., відповідно до якої станом на 22.01.2013р. її квартирі [NUMBER] (за Договором №39 від 30.03.2009р.) на 2-му житловому поверсі на [ADDRESS] відповідно до даних ОКП ЛОР "БТІ та ЕО" присвоєно новий номер [NUMBER] та зареєстровано квартиру [NUMBER] за новим присвоєним номером [NUMBER]. Згідно п. п. 4.1.2, 4.1.3 відповідач взяв на себе зобов'язання здійснити оформлення права власності на належний позивачці об'єкт інвестування (квартиру) та передати їй у власність. В порушення цих умов відповідач свого зобов'язання не виконав, не оформив право власності позивачки на квартиру, не надав позивачці документів, на підставі яких позивачка вправі була оформити та зареєструвати за собою право власності на свою квартиру [NUMBER]. 30.12.2009р. було складено акт приймання-передачі, за яким ЗАТ «ІРОКС» передало [PERSON] згідно договору №39 підряду у будівництві про інвестовану нею однокімнатну квартиру площею 39,12м кв. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідач свої зобов'язання перед позивачкою, відповідно до договору від 30.03.2009р., повністю не виконав. Відповідач не здав об'єкт будівництва в експлуатацію, не здійснив оформлення права власності [PERSON] на належний їй об'єкт інвестування - однокімнатну квартири [NUMBER], загальною площею 39,182кв.м., що знаходиться на другому житловому поверсі по [ADDRESS]. З технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] вбачається, що квартира розташована на 2-му поверсі будинку, її загальна площа становить 39,182 кв.м. Згідно з частиною 2 статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди) виникає з моменту закінчення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна в експлуатацію, право власності виникає з моменту його прийняття в експлуатацію. Згідно ст. 876 ЦК України власником об'єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено договором. Згідно ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004р. з відповідними змінами, однією з підстав для проведення державної реєстрації речового права на нерухоме майно є наявність акту прийому нерухомого майна до експлуатації, а саме ст.5 Закону: Об'єкти нерухомого майна, стосовно яких проводиться державна реєстрація прав: 1. У Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення. 2. Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об'єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку. Виходячи з положень цієї статті, за інвестором (позивачкою) не може бути визнано право власності на квартиру до введення будинку [ADDRESS] в експлуатацію. Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу, одним із способів захисту прав та інтересів може бути визнання права, в даному випадку на об'єкт інвестування. Частиною 1 ст.177 ЦК України передбачено види об'єктів цивільних прав, до яких належать речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Статтею 190 ЦК України передбачено, що майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Стаття 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» вказує, що майнові права - це будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі й ті, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження та користування), а також інші специфічні права та право вимоги. У постанові від 30 січня 2013р. № 6-168цс12 Верховний Суд України визначає майнове право як «право очікування», яке є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Відповідно до пункту 5 статті 7 та статті 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктом і результатом інвестицій (об'єктами інвестиційної діяльності може бути будь-яке майно, а також майнові права). Статтею 18 вказаного Закону передбачено гарантії прав суб'єктів інвестиційної діяльності, чітко обумовлено, держава гарантує стабільність умов здійснення інвестиційної діяльності, додержання прав і законних інтересів її суб'єктів. У статті 2 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» вказано, що об'єкт інвестування - це квартира або приміщення соціально - побутового призначення в об'єкті будівництва, яке після закінчення будівництва стає окремим майном. Частиною 2 статті 325 ЦК України встановлено, що фізичні особи можуть бути власниками будь - якого майна, за винятком окремих видів майна, які не можуть їм належати. Законодавчих обмежень щодо володіння майновими правами не встановлено. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Встановлено, що позивачка [PERSON] з 30.12.2009р. користується спірною квартирою, несе витрати по її утриманню. Однак вона позбавлена можливості отримати правовстановлюючі документи на квартиру, закріпити свої майнові права на неї. Суд вважає, що позивачка, як інвестор, набула майнові права на об'єкт інвестування, ці права підлягають визнанню за нею. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає позов підставним, таким, що підлягає задоволенню, за позивачкою слід визнати майнове право на спірну квартиру.

Outcome: approved