Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

02.10.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідачів, який 05.02.2016 року уточнив та просить стягнути з ПрАТ "АСК "ІНГО Україна" відшкодування понесених матеріальних збитків у розмірі 29\~580,79 грн., стягнути з [PERSON] матеріальні збитки у розмірі 500,00 грн., моральну шкоду у розмірі 50\~000,00 грн. та судові витрати. 26.04.2016 року третя особа [PERSON] надала до суду позов, в якому просить стягнути з Приватного акціонерного товариства "АСК "ІНГО Україна" відшкодування понесених матеріальних збитків у розмірі 29\~580,79 грн., а також стягнути [PERSON] матеріальні збитки у розмірі 500 грн., та судові витрати у розмірі 3551,20 грн. Ухвалою суду від 11.05.2016 року залишено без руху позовну заяву третьої особи [PERSON] про відшкодування шкоди в редакції від 26.04.2016 року. В подальшому, а саме 27.05.2016 року третя особа [PERSON] надала до суду позов, в якому просить стягнути з ПрАТ "АСК "ІНГО Україна" відшкодування понесених матеріальних збитків у розмірі 29\~580,79 грн., стягнути з [PERSON] матеріальні збитки у розмірі 500 грн., та судові витрати у розмірі 3551,20 грн. 26.09.2016 року до суду надано позов [PERSON] та [PERSON] до [PERSON], третя особа ПрАТ "АСК "ІНГО Україна", в якому позивачі просять стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію за нанесену матеріальну шкоду у розмірі 30\~580,79 грн. та моральну шкоду у розмірі 20\~000,00 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 20\~000,00 грн. Ухвалою суду від 21.12.2016 року залишено без розгляду позовні вимоги [PERSON] до ПрАТ "АСК "ІНГО Україна" в особі Одеської філії ПрАТ "АСК "ІНГО Україна" про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 29 580, 79 грн., та про стягнення з [PERSON] матеріальних збитків у розмірі 500 грн. При цьому [PERSON] та [PERSON] посилаються на те, що 16.01.2015 року з вини [PERSON] сталася ДТП, внаслідок якого автомобіль [PERSON], яким керував [PERSON], було пошкоджено. Так як, автомобіль відповідача був застрахований у ПрАТ "АСК "ІНГО Україна", страхова компанія виплатила страхове відшкодування власнику автомобіля у розмірі 8\~626,66 грн. Однак, завдана [PERSON] та [PERSON] матеріальна та моральна шкода у повному обсязі не відшкодована, у зв'язку із чим вони змушені звернутися до суду із позовом. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет позову [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити. При цьому представник надав розрахунок витрат на правову допомогу. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні 05.04.2016 року, 11.05.2016 року, 13.07.2016 року, 26.09.2016 року заперечував проти задоволення позову позивача [PERSON] та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет позову [PERSON] Матеріали справи містять письмові заперечення відповідача. В подальшому відповідач до судового засідання не з'явився, повідомлявся належним чином. Представник третьої особи ПрАТ "АСК "ІНГО Україна" в особі Одеської філії ПрАТ "АСК "ІНГО Україна" [PERSON] заперечувала проти задоволення первісного позову. Однак, після уточнення позовних вимог та зміни процесуального статусу страхової компанії, представник третьої особи вирішення справи залишила на розсуд суду. Вислухавши учасників справи, які з'явилися до судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 16.01.2015 року о 14.30 год. відповідач [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], у м. Одесі по вул. Дальницькій, 27, здійснюючи виїзд з двору, не надав дорогу автомобілю [NUMBER], який рухався по тій проїзній частині. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Постановою судді Київського районного суду м. Одеси Федулеєвої Ю.О. від 26.02.2015 року [PERSON] визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України /а.с. 5/. Згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС 880029, автомобіль [NUMBER] застрахований в ПрАТ "АСК "ІНГО Україна". Відповідно до ч. 1 ст. 16 Законом України Про страхування договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особи, винними діями яких завдано шкоди майну, яке використовується при здійсненні діяльності, що є джерелом підвищеної небезпеки, якщо таким особам не було завдано шкоди цим джерелом, відповідають за завдану шкоду на підставі статті 1166 ЦК України. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САК 076919, автомобіль [NUMBER], зареєстровано за [PERSON] /а.с. 6/. У ході розгляду справи представник позивача [PERSON] та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет позову [PERSON] [PERSON] пояснював, що внаслідок ДТП, що сталася 16.01.2015 року, автомобіль [PERSON], а саме «Нісан», д/н [NUMBER], було пошкоджено, та вартість відновлювального ремонту становить 38709,45 грн. На підтвердження вказаної обставини судом досліджено рахунок-фактуру № СФ-176 від 15.04.2015 року /а.с. 14, 91/, квитанцію до прибуткового касового ордеру № 47 від 15.04.2015 року /а.с. 12, 92/, акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) /а.с. 13, 93/, відомість дефектів на ремонт автомобіля від 15.04.2015 року /а.с. 15/, рахунок-фактуру № СФ-СФ00012736 від 15.04.2015 року /а.с. 16/. Згідно протоколу огляду автомобіля [NUMBER] від 04.02.2015 року /а.с. 9/ на даному транспортному засобі виявлено пошкодження правої частини автомобіля, а саме заднього бамперу та двох правих дверей. При цьому суд погоджується із доводами сторони позивача, що вказані пошкодження не були враховані при відновлювальному ремонті за наслідком ДТП, що мала місце 16.01.2015 року, оскільки при даній ДТП було пошкоджено автомобіль [NUMBER] з лівої сторони, про що свідчить, зокрема, і протокол огляду автомобіля від 04.02.2015 року, в якому зафіксовано, що під час огляду транспортного засобу виявлено: деформацію задніх лівих дверей, заднього лівого крила та потертість лівого порогу. Представник ПрАТ "АСК "ІНГО Україна" у ході розгляду справи пояснила, що за зверненням [PERSON], їй як власнику пошкодженого автомобіля, було виплачено страхове відшкодування у розмірі 8628,66 грн. Вказана обставина у судовому засіданні не заперечувалась та визнавалася учасниками справи. Таким чином, суд приходить до висновку про завдання [PERSON], їй як власнику автомобіля [NUMBER] матеріальної шкоди у розмірі 38709,45 грн. Враховуючи часткову виплату ПрАТ "АСК "ІНГО Україна" страхового відшкодування у розмірі 8628,66 грн., суд зазначає, що [PERSON] підлягає відшкодуванню матеріальна шкода у розмірі 30\~080,79 грн. = 38709,45 грн. - 8628,66 грн. У ході розгляду справи представник ПрАТ "АСК "ІНГО Україна" надала для огляду у судовому засіданні страхову справу та звертала увагу суду, що франшиза за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС 880029 становить 510 грн. У зв'язку із правовою природою франшизи, суд приходить до висновку, що розмір франшизи підлягає стягненню з відповідача на користь власника автомобіля [PERSON] Отже, [PERSON], як власнику автомобіля [NUMBER], підлягає відшкодуванню матеріальна шкода у розмірі 30\~590,79 грн. = 30\~080,79 грн. + 510 грн. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку, що вимоги третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет позову [PERSON] щодо відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 30\~590,79 грн. підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. Стосовно позовних вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет позову [PERSON] та позивача [PERSON] про відшкодування моральної шкоди у розмірі 20\~000,00 грн. кожному, суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України \~моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Крім того, відповідно до абз. 3, 4 п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при заподіяні особі моральної шкоди, обовязок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Відповідно до ст. 454 ЦК України відшкодування моральної шкоди може бути зменшено судом з урахуванням ступеня вини заподіювача і потерпілого та майнового стану відповідача (громадянина). Судом досліджено довідку директора ПП «ОПАЛ» від 26.09.2016 року, надану стороною [PERSON], з якої вбачається, що [PERSON] працює у ПП «ОПАЛ» з 03.04.2006 року, а в період з січня 2015 року по квітень 2015 року неодноразово запізнювалася на роботу, що пояснювала труднощами несправності автомобіля. Була попереджена про дисциплінарну відповідальність. Окрім того, судом досліджено карту обліку № 417, з якої слідує, що [PERSON] був звільнений від роботи з 19.01.2015 рок по 25.01.2015 року та з 26.01.2015 року по 01.02.2015 року Таким чином, враховуючи надання [PERSON] та [PERSON] на виконання положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України доказів у даній частині вимог, суд погоджується з їх доводами про завдання їм моральної шкоди душевними стражданнями внаслідок ушкодження транспортного засобу [PERSON], та шоковим станом [PERSON], який безпосередньо керував автомобілем. За встановлених обставин суд вважає, що вимоги стосовно стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню, однак, суд зазначає, що [PERSON] та [PERSON] завищений розмір моральної шкоди, в звязку з чим вимога про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, а саме підлягають стягненню кошти у розмірі 5000,00 грн. на кожного. Доводи відповідача, викладені в запереченях, та поясненя, надані в судових засіданнях, щодо невизнання позовних вимог судом не можуть прийматись до уваги. Оскільки, відповідач визнаний винним в скоєнні ДТП, в якій автомобілю [PERSON] спричинено пошкодження, що доведено в ході судового розгляду. Звертаючись до змісту страхового полісу судом встановлено, що відповідачем визначена сума франшизи в розмірі 510 грн., яка повинна бути сплачена саме відповідачем. Однак, з часу ДТП, що сталася 16.01.2015 року, та до 30.01.2017 року /дня прийнятя рішення по даному спору/, франшиза не відшкодована відповідачем потерпілій особі, що свідчить про недобросовістне ставлення відповідача до вирішення спору по суті, щодо пред'явлнених до нього вимог. З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку, що вимоги третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет позову [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та позов [PERSON] про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та доведені. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до положень п. 47, 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року, розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Судом досліджено договір про надання правової допомоги по цивільній справі від 24.09.2016 року, ордер серії ОД № 166952 від 24.09.2016 року, свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю № 954 та розрахунок витрат на правову допомогу. Таким чином, враховуючи, що наданий до суду розрахунок витрат на правову допомогу відповідає граничному розміру компенсації витрат на правову допомогу, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню кошти у розмірі 5120 грн., а також судовий збір.

Outcome: partial