Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-21 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк Приват Банк (далі - ПАТ КБ "Приват Банк", [PERSON]) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача на їх користь заборгованості за кредитним договором № б/н від 13.03.2012 року в розмір 155678,46 грн, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 13.03.2012 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 8000,00 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач [PERSON] свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала. Заборгованість відповідача перед ПАТ КБ "Приват Банк" станом на 10.08.2017 року склала 155678,46 грн, тому просили позовні вимоги задовольнити повністю та стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заявлену до стягнення суму заборгованості. (а.с.2-4, 38). В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. (а.с. 38) Ухвалою суду від 05.04.2018 року розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження. (а.с.57) Відповідач [PERSON] позов не визнала, суду надала відзив, в якому зазначила, що дійсно 13.03.2012 року вона уклала договір з ПАТ КБ «Приват Банк» та отримала 8000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак просила застосувати до даних вимог строки позовної давності відповідно ст.261 ЦК України, так як умовами укладеного договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Згідно розрахунку заборгованості наданої ПАТ КБ "Приват Банк" він здійснений з 26.03.2012 року по 10.08.2017 року та розмір її складає 24470,08 грн , а тому частина вимог знаходиться поза межами строку позовної давності і задоволенню не підлягає. Тому просить суд стягнути з неї суму заборгованості за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом. по кредиту в межах трирічного строку позовної давності . Крім того, позивач посилаючись на ст. 61 Конституції України, ст. 549 ЦК України, постанову Верховного Суду України 21.10.2015 року у цивільній справі № 6-2003цс15, просить відмовити позивачу в цій частині позову, щодо стягнення з неї - штрафу (фіксованої частини) в сумі 500 грн та штрафу (процентної складова) в сумі 7389,45 грн, так як не допускається подвійна цивільно-правова відповідальність за одне і те саме порушення. Також зазначила , що частина 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Тому просить суд стягнути з неї пеню в межах одного року до моменту подання даної позовної заяви. Згідно ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, а тому просить відповідно зменшити розмір пені у випадку перевищення суми запоядіних збитків. ПАТ КБ «Приват Банк»» було подано відповідь на відзив, в якому вони просили стягнути кошти в заявленому у розмірі, так як при укладенні кредитного договору між банком і клієнтом - позичальником дотримується принцип свободи договору, що дає право Банку передбачати в кредитних договорах відповідальність позичальника за невиконання або неналежне виконання зобов'язання - у вигляді штрафу, і за несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання - у вигляді пені. Вважають,що заперечення відповідача, про незаконність нарахування одночасно пені та штрафу, яке ґрунтується на ст.61 Конституції України, є помилковим, оскільки згідно зі ст. 549 ЦК України пеня і штраф є формами неустойки, але не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності можуть застосовуватися різний набір санкцій. Також зазначили , що відповідач належним чином не виконала зобов'язання за кредитним договором, здійснювала повернення частин суми кредиту з порушенням термінів і термінів повернення, підтверджується рахунком заборгованості за Договором, і станом на 10.08.2017 року заборгованість складає 155678,46 грн. Просили також врахувати, що пунктом 27 постанови ВССУ № 5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин" роз'яснено, що положення ч. 3 ст. 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосоване судом лише за заявою відповідача та за наявності істотних обставин, а відповідач не надав суду жодного доказу важкого фінансового становища з моменту першого порушення умов кредитного договору, а саме прострочення сплати кредиту. Щодо строків позовної давності, зазначили, що вони Банком не пропущені , так як відповідачем були вчинені дії, що свідчать про визнання ним свого боргу перед Банком. Так, згідно виписки Клієнт неодноразово здійснював погашення заборгованості останнє з яких було внесено 15.11.2016 року, на підтвердження є виписка з рахунку. Позивач же звернувся до суду з позовом до відповідача 08.09.2017 року, тобто до спливу строку позовної давності. Щодо застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені, зазначили, що підстав для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені немає, оскільки порушення зобов'язання триває, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. На даний час, Відповідач належним чином свої зобовязання за Кредитним Договором не виконав, а тому враховуючи викладене просять суд задовольнити позовні вимоги Банку у повному обсязі. В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. (а.с. 38) Відповідач [PERSON] та її представник в судове засідання не зявились. Судова повістка неодноразово надсилалась відповідачу в порядку, передбаченому ч. 9 ст. 128 ЦПК України, на мобільний телефон відповідача, відповідно до наданої ним заявки. В порядку ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, перевіривши докази, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Ст.1054 ч. 1 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що згідно до укладеного договору №б/н від 13.03.2012 року [PERSON] отримала у ПАТ КБ "Приват Банк" кредит у розмірі 8000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту [PERSON] керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право Банку в будь який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом в заяві. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку» з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою». Згідно п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг,- позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до п.2.1.1.5.6. Умов та правил надання банківських послуг, - у разі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та [PERSON]), оплатити Винагороду Банку. Згідно п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг,- при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500грн+ 5% від суми позову. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Договір є обовязковим для виконання сторонами, що передбачено ст.629 ЦК України. Згідно ст.530 ЦК України, якщо в зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки (пені). Ст.1049 ч. 1 ЦК України визначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Також відповідно до п. 2.1.1.12.11 «Умовами та правилами надання банківських послуг», [PERSON] має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором. Згідно п. 1.1.3.2.2 «Умов та правил надання банківських послуг» разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного Договору та/або у разі виникнення [PERSON] має вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або у встановленою Банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов'язків та інших обов'язків за цим Договором. ПАТ КБ "Приват Банк" свої зобов"язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач [PERSON] не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості, таким чином у порушення умов кредитного договору, а також ст.509, 526 ЦК України зобовязання за вказаним договором не виконував. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором у відповідача [PERSON] перед \~ПАТ КБ Приват Банк \~станом на 10.08.2017 року виникла заборгованість по кредитному договору у розмірі 155678,46 грн, яка складається з: тіла кредиту 105491,77 грн; нарахованих відсотків за користування кредитом - 17827,16 грн; нарахованої пені - 24470,08 грн;а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф ( фіксована частина) 500,00 грн, штраф ( процентна складова) 7389,45 грн.( а.с. 5-8) Вирішуючи питання стосовно застосування строків позовної давності до заявлених Банком позовних вимог на підставі письмової заяви відповідача суд виходить з наступного. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно з частиною другою статті 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові ВСУ від 22.10.2014 року по справі №6-127цс14 з а договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України). ( постанова ВСУ від 22.10.2014 року по справі №6-127цс14). Судом встановлено, що відповідно до п. 1.1.7.11 «Умов та правил надання банківських послуг» Договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку жодна з сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору, він автоматично лонгується на той же строк. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Заборгованість по кредиту не погашена. Згідно виписки із карткового рахунку відповідач 28.12.2016\~року здійснила часткове погашення боргу в розмірі 1130,00 грн, чим перервала перебіг строків позовної давності і відповідно на теперішній час строк позовної давності по стягненню заборгованості за вказаним кредитним договором спливає 28.12.2019 року. Окрім того з наданого Банком розрахунку судом встановлено, що вже після звернення з вказаним позов до суду відповідач [PERSON] 26.10.2017 року здійснила часткове погашення боргу в розмірі 500,00 грн. Позивач звернувся до суду згідно квитанції про відправку поштового відправлення, здавши документи в поштове відділення 08.09.2017 року, тобто до закінчення трирічного строку позовної давності по даним вимогам, а тому вимоги щодо стягнення основної суми боргу по кредиту та процентів заявлені позивачем своєчасно і підлягають задоволенню в повному обсязі. Однак відповідно до ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Аналіз цих норм ЦК України дає підстави для висновку про то що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починаються з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Із розрахунку доданого до позовної заяви встановлено, що Банком зроблено розрахунок пені в межах строку позовної давності - з квітня 2017 року. Окрім того за положеннями ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Однак судом підстав для зменшення розміру пені в сумі 24470,08 грн, судом не встановлено. Також позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача штрафів за невиконання грошового зобовязання у фіксованій сумі 500,00 грн та процентній складовій 7389,45 грн. Суд вважає, що в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові ВСУ по справі №6-2003цс15 від 21.10.2015 року, за статтею 549 ЦК України штраф та пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Оскільки за невиконання кредитного договору судом стягнено з відповідача пеню, то відповідно до ст.549 ЦК України штраф стягненню не підлягає. Таким чином, з [PERSON] на користь ПАТ КБ Приват Банк підлягає стягненню заборгованість на суму 147789,01 грн, яка складається з наступного: 105491,77 грн тіло кредиту, 17827,16 грн нарахованих відсотків за користування кредитом; 24470,08 грн - нарахованої пені. Позивачем по справі при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 2335,18 грн. Судом встановлено, що сума судового збору по даній справі на час звернення відповідно до Закону України "Про судовий збір" повинна була складати 1600,00 грн, тому відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1600,00 грн. На підставі ст.525, 526, 530, 549, 611, 624, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial