Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON].) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Дочірній Банк Сбербанку Росії" (далі по тексту - відповідач, ПАТ "Дочірній Банк Сбербанку Росії") про зобов'язання вчинити дію. В процесі розгляду справи Національний банк України було залучено в якості третьої особи, без самостійних вимог на предмет спору. Свої вимоги позивач мотивує тим, що між ним та ПАТ "Дочірній Банк Сбербанку Росії" в особі Київського відділення №1 05.08.2011 року було укладено Договір №26204017081682/980р про відкриття та обслуговування Поточного (мультивалютного) Рахунку в рамках Договору щодо банківського обслуговування (далі по тексту - Договір). Відповідно до умов даного Договору, відповідач зобов'язався здійснювати прийняття від Клієнта та видачу йому готівкових коштів відповідно до Законодавства, Внутрішніх правил Банку та УБО. 16.09.2014 року позивач звернувся до Київського відділення Банку із заявою, в якій просив видати готівкою належні йому валютні кошти у відповідній валюті, проте отримав відмову, мотивовану обмеженням видачі готівкових коштів в іноземній валюті. Враховуючи те, що станом на 16.09.2014 року відповідач кошти не повернув, чим грубо порушив умови Договору, позивач звернувся до суду за відновленням свого порушеного права, та просить суд зобов'язати ПАТ "Дочірній Банк Сбербанку Росії" в особі Київського відділення №1 видати йому готівкою одноразовою операцією через касу належні йому валютні кошти у розмірі 1670000,00 доларів США. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити. Представник відповідача Давидова О.В. заперечила з приводу задоволення позову, зазначила, що вимоги є необґрунтованими, з огляду на те, що відповідач жодним чином не порушив права позивача, оскільки Банк не може виконати вимогу позивача враховуючи те, що п. 9 постанови Правління Національного банку України від 29.08.2014 року №540 «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютного ринків України» встановлено обмеження для банків щодо видачі (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті або банківських металів з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати. Представник третьої особи Левченко Т.М. в судовому засіданні пояснила, що постанова Правління Національного банку України від 29.08.2014 року №540 є діючою та підлягає виконанню банками на території України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, представника третьої особи, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими сторонами доказами, приходить до наступного. Так, відповідно до ч. 1 ст. 1066 та ч. 1 ст. 1067 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Судом встановлено, що 05.08.2011 року між [PERSON] та ПАТ "Дочірній Банк Сбербанку Росії" в особі Київського відділення №1 05.08.2011 року було укладено Договір №26204017081682/980р про відкриття та обслуговування Поточного (мультивалютного) Рахунку в рамках Договору щодо банківського обслуговування (а.с. 7). Відповідно до п. 1.1. Договору, Банк відповідно до чинного законодавства України відкриває Клієнту поточний рахунок [NUMBER], та здійснює розрахунково-касове обслуговування Клієнта - приймання і зарахування на Рахунок коштів, що надходять клієнту, виконання розпоряджень клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій за рахунком. Таким чином, користуючись послугами відповідача в межах Договору, позивачем було внесено на рахунок грошові кошти, залишок яких станом на 16.09.2014 року становив 1670096,47 доларів США, що підтверджується випискою по особовому рахунку позивача від 16.09.2014 року (а.с. 13). Відповідно до положень ч.ч. 1-3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні та підтверджується листом відповідача від 16.09.2014 року за № 215/7/50-1 (а.с. 12), на звернення позивача щодо отримання своїх коштів з рахунку відповідач, посилаючись на положення п. 9 Постанови правління НБУ «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютних ринків України» від 29 серпня 2014 року № 540, відмовив у даному проханні позивача, а саме, видати йому грошові кошти готівкою одноразовою операцією у відповідній валюті та сумі через касу відділення банку. Так, відповідно до вказаного п. 9 Постанови правління НБУ «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютних ринків України» від 29 серпня 2014 року № 540 встановлено, що уповноваженні банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах 15000 грн. 00 коп. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом НБУ. Разом з тим, ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Також, ч.ч. 1, 2, ст. 319 та ч. 2 ст. 386 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. При цьому, положеннями ст. 1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Проте, представником відповідача не надано до суду жодних доказів, з яких би вбачалося, що фінансові операції щодо видачі належних позивачу коштів, облікованих на рахунку, зупиненні в порядку, визначеному ст. 17 Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму», як такі, що можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства "Дочірній Банк Сбербанку Росії", третя особа, без самостійних вимог на предмет спору: Національний банк України, про зобов'язання вчинити дію підлягає задоволенню. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що посилання представника відповідача на Постанову правління НБУ «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютних ринків України» від 29 серпня 2014 року № 540, як на підставу для відмови позивачу у поверненні його коштів, є безпідставними, оскільки в даному випадку правовідносини між сторонами, в першу чергу, регулюються законом та двостороннім договором, укладеним між ними, а відмова в видачі коштів порушує права позивача, регламентовані, у тому числі, ст. 41 Конституції України. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у сумі 3 654 грн. 00 коп., виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом.

Outcome: approved