Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

У вересні 2014р. позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що 14.07.2005р. між Відкритим акціонерним товариством Банк „БІГ Енергія" та відповідачем [PERSON] (позичальником) було укладено Кредитний договір № 05/ZJ54-07-05, відповідно до якого Банк надав позичальнику кредит в сумі 11 000 дол. США на строк від 14.07.2005р. по 13.07.2015р. 14.07.2005 р. між Банком та відповідачем [PERSON] було укладено іпотечний договір, відповідно до якого, в забезпечення виконання зобов"язань перед Банком, позичальник передав в іпотеку Банку квартиру за адресою: [ADDRESS]. 21.01.2014р. між ВАТ Банк „БІГ Енергія" та ТОВ „ФК Довіра та Гарантія" був укладений Договір про відступлення прав за іпотечним договором від 14.07.2005р. 27.12.2013р. між ВАТ Банк „БІГ Енергія" та ТОВ „Фінансова компанія „Довіра та Гарантія" відповідно до вимог чинного законодавства України був укладений Договір купівлі-продажу права вимоги № 3-233, згідно якого відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором № 05/ZJ54-07-05 від 14.07.2005, укладеним між Банком та відповідачем [PERSON], а також прово вимоги за за забезпечувальними договорами до нього. Відповідно до договору купівлі-продажу права вимоги № 3-233 ТОВ ТОВ „ФК „Довіра та Гарантія" набуло прав кредитора до відповідача [PERSON] В порушення умов кредитного договору, укладеного між Банком та відповідачем, останній зобов"язання за кредитним договором належним чином не виконав , в результаті чого станом на 27.12.2013р. відповідно до Додатку № 2 до Договору купівлі-продажу права вимоги № 3-233, існує заборгованість відповідача в розмірі 38 519 грн. 31 коп. Відповідно до п. 6.1 Кредитного договору, у разі несвоєчасного погашення кредиту (частини або повністю) і (або) процентів за його використання, тобто прострочення виконання зобов"язань за цим договором, позичальник виплачує Банку пеню в розмірі п"яти процентів від несплаченої суми за кожний день прострочення платежу. При розрахунку пені приймається календарна кількість днів в місяці та в році. Пеня сплачується в національній валюті України (гривні) по встановленому Національним Банком України курсу на день такої сплати. Загальна сума пені за договором на суму боргу 38519 грн. 31 коп. за період прострочення з 28.12.2013р. по 12.06.2014р. (кількість днів прострочення 167, розмір процентів 5,0%) загальна сума пені складає 881 грн. 20 коп. Далі позивач зазначив у позові, посилаючись на ст. 625 ЦК України, а саме: боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора, зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сума боргу з урахуванням індексу інфляції складає 42549 грн. 33 коп., а саме: період заборгованості з 28.12.2013р. по 12.06.2014р. - сума боргу 38519 грн. 31 коп., сукупний індекс інфляції за період - 1.105, інфляційне збільшення суми боргу 4030 грн. 02 коп.; сума боргу з урахуванням індексу інфляції складає 42549 грн. 33 коп. Розмір 3-х процентів річних за договором на суму 38519 грн. 31 коп. за вищезазначений період прострочення складає 528 грн. 72 коп. Таким чином, зазначає позивач заборгованість з боку відповідача за кредитним договором складає: 38 519 грн. 31 коп. - заборгованість по кредитному договору + 528 грн. 72 коп. (3% річних) + 4030 грн. 02 коп. (індекс інфляції) + 881 грн. 20 коп. (пеня) = 43 959 грн. 25 коп. Позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 43 959 грн. 25 коп. та судові витрати. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просив суд задовольнити позов. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, надав суду письмові заперечення, вказавши, що 24.02.2010 р. Постановою НБУ № 97 про ліквідацію банку ВАТ Банк «БІГ Енергія», 01.03.2010 р. було розпочато процедуру ліквідації банку. До 2012 р. всі платежі здійснювались за попередньою згодою з призначеним ліквідатором Васильченко Ю.Л. Відповідно до листа Васильченко Ю.Л. від 23.10.2013 р., який долучено позивачем до матеріалів справи, зазначено обсяг прострочених зобов'язань [PERSON] 1906,13 доларів США за кредитом, та 977,00 дол. США за процентами, з останнім днем платежу в березні 2012 р. Відповідно до ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення пені застосовується позовна давність в один рік, який в даному випадку закінчився в березні 2013 р. Крім того, згідно п. 2 акту прийому-передачі права вимоги перейшло до позивача лише з 6 лютого 2014 року, що свідчить про відсутність права нарахування пені з 28.12.2013 р. та про необґрунтованість розрахунку заборгованості саме з цієї дати та її розміру. Згідно з договором про відступлення права вимоги від 27.12.2013 р. на підтвердження наявності права вимоги у нового кредитора після підписання договору сторони уклали акт прийому-передачі права вимоги, згідно з п. 3.1.9 якого позивачу були передані документи, що підтверджують фактичну видачу кредиту Боржнику та фактичну заборгованість на дату укладання цього договору. До матеріалів позовної заяви позивачем не надані копії документів про видачу кредиту відповідачу, документів, підтверджуючих сплату за кредит, обґрунтування суми боргу, обґрунтування розрахунку пені та штрафних санкцій, не зазначено валютний курс, з якого сума боргу в іноземній валюті конвертована в гривню. Позивач, всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України, не надав суду доказів на підтвердження того, що боржник був письмово повідомлений про заміну кредитора. Вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за недоведеністю. У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав повністю, пояснив суду що деякий борг з боку відповідача перед Банком існує, але визначитися з сумою боргу відповідач не має можливості, оскільки банком не надано помісячного розрахунку заборгованості відповідача за кредитом відповідно графіку помісячного погашення за кредитом, що позбавляє відповідача можливості визначити суму заборгованості в межах строку позовної давності, за таких обставин просить суд застосувати строк позовної давності щодо заборгованості в цілому та відмовити в позові за недоведеністю. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено: 14.07.2005р. між Відкритим акціонерним товариством Банк „БІГ Енергія" та відповідачем [PERSON] (позичальником) було укладено Кредитний договір № 05/ZJ54-07-05, відповідно до якого Банк надав позичальнику кредит в сумі 11 000 дол. США на строк від 14.07.2005р. по 13.07.2015р., зі сплатою за користування кредитом 16% річних. 14.07.2005 р. між Банком та відповідачем [PERSON] було укладено іпотечний договір відповідно до якого в забезпечення виконання зобов"язань перед Банком, позичальник передав в іпотеку Банку квартиру за адресою: [ADDRESS]. 21.01.2014р. між ВАТ Банк „БІГ Енергія" та ТОВ „ФК Довіра та Гарантія" був укладений Договір про відступлення прав за іпотечним договором від 14.07.2005р. 27.12.2013р. між ВАТ Банк „БІГ Енергія" та ТОВ „Фінансова компанія „Довіра та Гарантія" відповідно до вимог чинного законодавства України був укладений Договір купівлі-продажу права вимоги № 3-233, згідно якого відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором № 05/ZJ54-07-05 від 14.07.2005, укладеним між Банком та відповідачем [PERSON], а також прово вимоги за за забезпечувальними договорами до нього. Відповідно до договору купівлі-продажу права вимоги № 3-233 ТОВ ТОВ „ФК „Довіра та Гарантія" набуло прав кредитора до відповідача [PERSON] Згідно обставин, викладених у позовній заяві позивачем та підтверджених представником позивача у судовому засіданні, у порушення умов Кредитного договору, відповідач свої зобов*язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 27.12.2013р. відповідно до Додатку № 2 до Договору купівлі-продажу права вимоги № 3-233, існує заборгованість відповідача в розмірі 38 519 грн. 31 коп. Як вбачається з пояснень представника у судовому засіданні, заборгованість з боку відповідача за кредитним договором складає: 43 959 грн. 25 коп., яка складається з наступного: 38 519 грн. 31 коп. - заборгованість по кредитному договору; 528 грн. 72 коп. - 3% річних; 4030 грн. 02 коп. - індекс інфляції; 881 грн. 20 коп. (пеня), при цьому представник позивача в якості доказів на підтвердження суми заборгованості послилається на Додаток № 2 до Договору купівлі-продажу вимоги № 3-213 від 27.12.2013р., з якого вбачається, що позичальник за № 145 у переліку боржників Банку має заборгованість за кредитним договором у сумі 38 519 грн. 31 коп., а також на наведені у позовній заяві розрахунки заборгованості, треьох процентів річних та пені у відповідності до діючого законодавства, а саме зазначає, що відповідно до кредитного договору, у разі несвоєчасного погашення кредиту (частини або повністю) і (або) процентів за його використання, тобто прострочення виконання зобов"язань за цим договором, позичальник виплачує Банку пеню в розмірі п"яти процентів від несплаченої суми за кожний день прострочення платежу. При розрахунку пені приймається календарна кількість днів в місяці та в році. Пеня сплачується в національній валюті України (гривні) по встановленому Національним Банком України курсу на день такої сплати. Загальна сума пені за договором на суму боргу 38519 грн. 31 коп. за період прострочення з 28.12.2013р. по 12.06.2014р. (кількість днів прострочення 167, розмір процентів 5,0%) загальна сума пені складає 881 грн. 20 коп. Далі, посилаючись на ст. 625 ЦК України, згідно якої, боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора, зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сума боргу з урахуванням індексу інфляції складає 42549 грн. 33 коп., а саме: період заборгованості з 28.12.2013р. по 12.06.2014р. - сума боргу 38519 грн. 31 коп., сукупний індекс інфляції за період - 1.105, інфляційне збільшення суми боргу 4030 грн. 02 коп.; сума боргу з урахуванням індексу інфляції складає 42549 грн. 33 коп. Розмір 3-х процентів річних за договором на суму 38519 грн. 31 коп. за вищезазначений період прострочення складає 528 грн. 72 коп. Під час розгляду справи представник позивача звертався до суду із заявою про витребування доказів відповідно ст. 137 ЦПК України, а саме витребувати і НБУ інформацію про суму заборгованості відповідача за кредитним договором, укладеним між ВАТ Банк „БІГ Енергія" та [PERSON] від 14.07.2005р. Згідно відповіді Національного банку України від 02.03.2015р. на запит суду, між ліквідатором Банку та ТОВ „Фінансова компанія „Дловіра та гарантія" укладено договір купівлі-продажу права вимоги від 27.12.2013р. № 3-233. Згідно додатку 2 до договору купівлі-продажу права вимоги від 27.12.2013р. № 3-233 загальна сума заборгованості за кредитним договором від 14.07.2005р. № 05/ZJ54-07-05, склала 38 519,31 доларів США. Відповідно до умов зазначеного договору купівлі-продажу, для забезпечення можливості реалізації новим кредитором права вимоги за договором від 14.07.2005р. № 05/ZJ54-07-05, ліквідатором Банку кредитну справу [PERSON] передано ТОВ „Фінансова компанія „Довіра та Гарантія". Для отримання розрахунку заборгованості НБУ пропонує звернутися до нового кредитора - ТОВ Фінансова компанія „Довіра та гарантія". Проте, що стосується помісячного розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором відповідно графіку погашення кредиту, представник позивача пояснив у судовому засіданні, що такого розрахунку він не має можливості надати, проте, розрахунки заборгованості у відповідності до діючого законодавства є розрахунки боргу, процентів, пені, індексу інфляції, наведені позивачем у позовній заяві. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно п.1 ч.2 ст. 11 та ч.2 ст. 509 ЦК України зазначений договір є підставою виникнення зобов'язання. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо в договорі визначена дата виконання кредитних умов, то виконання вимог здійснюється у встановлену дату. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його в строк, встановлений договором. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. При цьому, в порушення вимог ст. 60 ЦПК України, позивач не надав суду доказів на підтвердження заборгованості відповідача, а саме: помісячного розрахунку заборгованості відповідача відповідно до Графіку погашення кредиту, який є додатком до кредитного договору та міститься у останньому. Згідно зі ст. 257 ЦК Україниа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з ч.2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно зі ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно з ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно зі ст. 262 ЦК України, заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Згідно зі ст. 267 ЦК України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Згідно з правовим висновком Верховного суду (06.11.2013р. по справі № 6-116цс13), початок перебігу строку позовної давності відповідно до ст. 261 ЦК України співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов"язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Проте, Позивачем надано до позову лише загальний розрахунок заборгованості, у якому лише однією строкою вказана загальна заборгованість відповідача за кредитом (за тілом кредиту, процентам за користування кредитом та пенею) станом на 27.12.2013р. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не надано доказів, а саме розгорнутого помісячного розрахунку заборгованості, починаючи з липня 2005р. по грудень 2013р. відповідно до вищезазначених вимог законодавства на підтвердження тієї обставини, що заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості, заявлені в межах строку позовної давності відповідно до ст. 261 ЦК України. Також, з матеріалів справи не вбачається, що позовна давність, встановлена законом, була збільшена за домовленістю сторін у Договорі. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором не підлягають задоволенню за недоведеністю.

Outcome: dismissed