Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ПАТ "Дніпропетровськгаз", треті особи: Управління соціального захисту населення Царичанської районної державної адміністрації, Державний професійно-технічний навчальний заклад "Царичанський аграрний професійний ліцей", в якій, уточнивши свої позовні вимоги, просила: визнати неправомірними дії ПАТ "Дніпропетровськгаз" в особі Новомосковського УЕГГ та його Царичанської дільниці по нарахуванню на її розрахунковий рахунок заборгованості за передбачене чинним законодавством пільгове газопостачання при розрахунках за надані послуги з газопостачання та визнати неправомірним припинення газопостачання за мотивами зазначеної вище заборгованості до будинку [ADDRESS]; зобов"язати ПАТ "Дніпропетровськгаз" безкоштовно для неї поновити газопостачання до належного їй будинку [ADDRESS]; судові витрати по справі покласти на відповідача. На обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що за договором про надання послуг з газопостачання вона та її сім"я, як побутові споживачі, користуються газом, що постачається до належного їй будинку [ADDRESS]. Вказаний договір є переукладеним, фактично за відповідним договором вона та її сім"я користувались газом з 1993 року. Вона особисто з 26 серпня 1997 року працює на посаді викладача в Державному професійно-технічному навчальному закладі "Царичанський аграрний професійний ліцей", і у відповідності з ч.4 ст.57 Закону України "Про освіту", Постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 року №963 "Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників" та спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики, Міністрерства освіти і науки, Міністерства охорони здоров"я, Міністерства культури і туризму України від 13.09.2006 року №341/651/6191709 "Про порядок забезпечення працівників бюджетних установ безоплатним користуванням житлом з опаленням і освітленням, відповідно до пункту "і" частини першої ст.77 Основ законодавства України про культуру, абзацу першого частини четвертої ст. 57 Закону України "Про освіту" за час роботи на зазначеній вище посаді має право на безоплатне користування газом для опалення житлового приміщення за нормами споживання газу, встановленими постановою КМУ від 1 серпня 1996 року №879 "Про встановлення норм користування житлового-комунальними послугами громадянами, які мають пільги щодо їх оплати". У відповідності з Порядком надання пільг, компенсації і гарантії працівникам бюджетних установ, військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №426 від 31.03.2003 року, пільги педагогічним, медичним та фармацевтичним працівникам надаються щомісячно шляхом зменшення плати за користування житлом з опаленням і освітленням. При цьому бюджетні установи ведуть персоніфікований облік працівників, які мають право на пільги та щомісяця мають надавати інформацію про них місцевим Управлінням соціального захисту населення, які є розпорядником коштів, призначених на компенсацію газопостачальній організації коштів за вартість пільгового газопостачання. Пунктом 14 Постанови КМУ від 28.05.2008 року №530 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" було введене обмеження щодо розміру пільг на комунальні послуги, за якою пільги компенсації та гарантії працівникам бюджетних установ надаються за умови, якщо розмір наданих пільг у грошовому еквіваленті разом із середньомісячним сукупним доходом пільговика за попередні 6 місяців не перевищує 900 гривень, але постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.10.2010 року пункт 14 постанови КМ України №530 від 28.05.2008 року визнано нечинним з дня його прийняття, як таким, що суперечить чинному законодавству, рішенням Вищого адміністративного суду України від 18.05.2011 року це рішення Київського апеляційного адміністративного суду залишено без змін. Крім цього, постановою КМУ від 31.03.2003 року №426 "Про затвердження Порядку надання пільг, компенсацій і гарантій працівникам бюджетних установ" теж встановлювалось обмеження щодо розміру пільг - п.1 Порядку встановлювалось, що пільги на оплату комунальних послуг надаються за умови, якщо розмір наданих пільг у грошовому еквіваленті разом із середньомісячним сукупним доходом пільговика за попередні 6 місяців не перевищував величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, але рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008 року №10-рн/2008 введення податкової соціальної пільги було визнано неконституційним. Таким чином, вважає, що вона у відповідності з чинним законодавством, зокрема ст.57 Закону України "Про освіту", має право на 100% знижки на оплату послуг з газопостачання в межах норм, затверджених зазначеною вище постановою КМ України. Вона щомісяця упродовж 1997-2014 років сплачувала плату за користування газом у розмірі перевищення пільгової норми споживання газу, причому в квитанції про сплату завжди зазначалась пільгова норма споживання газу: "ком. послуга - 365 куб.м.", вартість якої мала компенсуватись ПАТ "Дніпропетровськгаз" державою у відповідності з Порядком фінансування місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенції з державного бюджету, затвердженим постановою КМ України 04.03.2002 року №256 та постановою КМ України від 31.03.2003 року №426. 12.06.2014 року працівники Царичанської дільниці Новомосковського УЕГГ ПАТ "Дніпропетровськгаз" без попередження, в порушення п.39 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою КМ України від 09.12.1999 року №2246 (з наступними змінами), крадькома, з самовільним без її дозволу проникненням в належне їй житло припинили газопостачання до її будинку [ADDRESS] за мотивами заборгованості за користування газом у розмірі 5476 грн. 47 коп. У акті звірення, який їй вручили зазначалось, що сума боргу за споживання газу за даними УЕГГ складає 5476 грн. 47 коп., а за даними абонента заборгованості не має, в графі "причина розбіжності" зазначено, що "борг по ком. послугам". Таким чином, вважає, що відповідач свідомо неправомірно відносить вартість наданих послуг з пільгового газопостачання їй за 2010-2014 роки на її заборгованість, а не на заборгованість держави, та безпідставно і неправомірно за мотивом наявності заборгованості відмовляв в наданні послуг з газопостачання всупереч п.1 Типового договору про надання населенню послуг з газопостачання, затвердженого постановою КМ України від 05.07.2006 року №938 та п.39 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою КМ України від 09.12.1999 року №2246 (з наступними змінами). Позовні вимоги просила задовольнити, посилаючись на приписи ст.ст.3, 15, 118-120 ЦПК України. В судовому засіданні позивач та її представник уточнені позовні вимоги підтримали у повному обсязі і просили їх задовольнити. [PERSON] пояснила, що після пред'явлення позову відповідачем було поновлено постачання природного газу до приладу споживання - котла системи опалення помешкання. Представник відповідача Полонський Р.С. в судовому засіданні заперечував проти заявлених вимог, посилаючись на наступні обставини. По-перше, 01.10.2014 року між Позивачем та відповідачем був укладений Договір №215 «Про надання населенню послуг з газопостачання», на момент укладення якого в п.26 Договору було внесено величину заборгованості в сумі 6108,22 грн. У відповідності до ст. 629, 638 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Тому твердження Позивача про відсутність заборгованості є необгрунтованими. По-друге, 12.06.2014 року працівниками відповідача проводилось планове технічне обслуговування системи газопостачання побутових споживачів, в результаті якого були виявлені порушення вимог будівництва та експлуатації вентиляційного каналу. В зв`язку з ймовірним виникненням аварійної ситуації представниками Відповідача було проведено відключення газового приладу, а не всього домоволодіння, тому твердження Позивача про відключення від системи газопостачання домоволодіння є безпідставним. По-третє, у Позивача встановлено лічильник газу типу «Октава» з показниками на момент укладення договору 20766, тому виключення заборгованості за використаний газ є неможливим, адже облік використаного газу здійснюється виключно за допомогою лічильника газу. Додає копію постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.02.2013 року, згідно якої адміністративний позов ПАТ «Дніпропетровськгаз» до Царичанського районного відділу освіти райдержадміністрації, Державного професійно-технічного закладу «Царичанський аграрний професійний ліцей» про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено в повному обсязі. Звертає увагу на те, що право на пільги та відсутність відшкодувань за надані послуги з газопостачання не дають права споживачеві стверджувати про відсутність заборгованості на особовому рахунку, а лише підтверджують факт несплати коштів за використаний природний газ. В зв`язку з вищевикладеним представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. Представник третьої особи - Управління соціального захисту населення Царичанської районної державної адміністрації Продан Н.М. в судовому засіданні просила покласти вирішення даного питання на розсуд суду. Представник третьої особи - Державного професійно-технічного навчального закладу "Царичанський аграрний професійний ліцей" в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, з`ясувавши правові позиції сторін, перевіривши повноваження представників позивача та відповідача, встановивши наявність для того законних підстав, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині визнання неправомірною відмову ПАТ "Дніпропетровськгаз" в наданні послуг з газопостачання [PERSON]. В іншій частині позовних вимог слід відмовити. При цьому суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що 01.10.2014 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством "Дніпропетровськгаз" був укладений договір № 215 «Про надання населенню послуг з газопостачання» (а.с. 8-11). На підставі цього договору між сторонами існують відносини з постачання природнього газу для побутового споживання. Згідно договору виконавець зобов'язався безперервно надавати споживачеві, членам його сім'ї та іншим особам, зареєстрованим у приватному будинку, послуги з постачання природного газу для побутових потреб. Відповідно до пункту 26 договору від 01.10.2014 року сторонами узгоджено і визначено величину заборгованості станом на 01.10.2014 року в розмірі 6108,22 грн. (а.с.9). На момент вчинення правочину [PERSON] була учасником правових відносин щодо надання та споживання послуг з газопостачання за адресою: [ADDRESS], яка з 26 серпня 1997 року працює на посаді викладача в Державному професійно-технічному навчальному закладі "Царичанський аграрний професійний ліцей" (а.с.6). Сторонами визнано, що після придбання житла позивачем у 2007 році новий договір між сторонами не укладався, а відбулася заміна сторони споживача зі збереженням особового рахунку. 12.06.2014 року згідно акту на відключення газового обладнання у будинку [ADDRESS], абонентом якого є [PERSON], працівниками відповідача було відключено газовий прилад (газовий котел) у зв'язку з виявленими порушеннями вимог будівництва та експлуатації вентиляційного каналу, а також за мотивами існування заборгованості з оплати за споживання природного газу, яку [PERSON] вважає спірною. Поновлення газопостачання до газового приладу відбулося лише після пред'явлення позову. Встановлено, що до суду відповідач про стягнення спірної заборгованості з [PERSON] не звертався, так само як і не позивався до неї про розірвання договору. В межах даного позовного провадження самостійних зустрічних позовних вимог відповідачем не заявлено. За викладених обставин суд приходить до висновку, що відповідачем було порушено умови договору (пункт 1) щодо безперервного постачання природного газу споживачеві, а тому позов підлягає задоволенню в частині визнання неправомірною відмову ПАТ "Дніпропетровськгаз" в наданні послуг з газопостачання [PERSON]. При цьому суд також виходить з того, що дії відповідача не відповідають вимогам добросовісності, як одній із загальних засад регулювання цивільно- правових відносин в Україні. Суд також приходить до висновку, що слід відмовити позивачеві в задоволенні вимоги про зобов'язання ПАТ "Дніпропетровськгаз" безкоштовно для неї поновити газопостачання до належного їй будинку [ADDRESS], так як газопостачання до газового приладу було поновлено після пред'явлення позову відповідачем за власний рахунок, а до інших приладів споживання, як то до газової плити, постачання природного газу не припинялося. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами у справі про захист прав споживача, враховуючи часткове задоволення позову, в тому числі добровільного задоволення відповідачем частини позовних вимог після пред'явлення такого позову, та відповідно до ст.ст. 88,89 ЦПК України суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача в дохід держави 243,60 судового збору. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 1500,00 грн., суд прийшов до висновку, що вказані витрати документально не підтверджені, а надані суду приходний касовий ордер від 26.12.2014 року (а.с.60) та акт про фактичне надання юридичних послуг адвокатом [PERSON] (а.с.63) не є належними доказами, так як документальним підтвердженням у такому випадку виступають дані, внесені до Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, форму та порядок ведення якої затверджено Наказом Міністерства доходів і зборів від 16.09.2013 року №481, і стосується, в тому числі, діяльності приватних адвокатів. За таких обставин клопотання про відшкодування витрат на правову допомогу не підягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial